АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження 22-ц/796/8026/2017 Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело - 1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та пені за договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

РішеннямДарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело - 1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та пені за договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело - 1» суму боргу в розмірі 3672 грн., пеню в сумі 3672 грн., витрати по сплаті судового збору на суму 1286,78 грн.

В решті позовних вимог в частині стягнення пені - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в стягненні 3 672 грн. основного боргу та 3 672 грн. пені відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ТОВ «Джерело - 1» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3672,00 грн. основного боргу, пеню 4182,00 грн. та судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Посилалось на те, що 28.10.2007 року між сторонами було укладено договір № І-11 «Про участь у витратах на експлуатацію електричних та водопровідних мереж», згідно п. 2.2.4. якого відповідач зобов'язався вчасно, до 10 числа кожного місяця вносити плату на рахунок підприємства за надані послуги в розмірах, визначених розрахунками. П.п. 3.1.3, 3.1.4. договору встановлюють право позивача стягувати прострочену заборгованість по оплаті послуг позивача та пеню у розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день затримки терміну сплати. Відповідач умови договору не виконує, не проводить належним чином оплату послуг за договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість з оплати витрат на утримання КТП.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 28.10.2007 року між ТОВ «Джерело - 1» та ОСОБА_1 було укладено Договір № І-11 «Про участь у витратах на експлуатацію електричних та водопровідних мереж».

Згідно п. 2.2.4. відповідач зобов'язується вчасно до 10 числа кожного місяця вносити плату на рахунок підприємства за надані послуги в розмірах визначених розрахунками.

П.п. 3.1.3, 3.1.4. Договору № І-11 «Про участь у витратах на експлуатацію електричних та водопровідних мереж» встановлюють право позивача, що кореспондується з обов'язком відповідача, стягувати прострочену заборгованість по оплаті послуг позивача та пеню у розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день затримки терміну сплати.

Відповідно до п. 4 ч 1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначення виконавця житлово-комунальних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства відноситься до виключної компетенції органу місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Джерело - 1» не набувало статусу особи, яка надає житлово-комунальні послуги, тому посилання на законодавство в сфері надання житлово-комунальних послуг та затвердження тарифів не застосовуються судом до договірних відносин між сторонами, що базуються відповідно до ст. 627 ЦК України на основі принципу свободи договору та вільного ведення підприємницької діяльності.

Судом встановлено, що протягом декількох років відповідач відмовлявся сплачувати платежі передбачені умови Договору № І-11 «Про участь у витратах на експлуатацію електричних та водопровідних мереж», а тому у січні 2012 року ТОВ «Джерело - 1» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 11 431,00 грн. та пеню в розмірі 8 133,70 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07.02.2013 року позов ТОВ «Джерело -1» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 11 431,00 грн. та пеню в розмірі 8 133,70 грн. (а.с.15-18).

Крім того, рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 29.05.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 28.10.2014 року, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість на загальну суму 13 894,98 грн., яка виникла у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору № І-11 «Про участь у витратах на експлуатацію електричних та водопровідних мереж» (а.с.19-26, 27-29).

Суд встановивши обставини, що застосовуються при розгляді інших справ на підставі ч.3 ст. 61 ЦПК України, дійшов висновку, що між сторонами був підписаний договір, відповідач отримує послуги, проте не сплачує за їх використання, що призвело до утворення заборгованості, остання має бути стягнута з урахуванням пені за порушення зобов'язання за договором.

У рішенні Апеляційного суду міста Києва від 07.02.2013 року у справі №22-ц/796/332/2013 вже встановлена неприпустимість застосування до відносин за Договором № І-11 «Про участь у витратах на експлуатацію електричних та водопровідних мереж» від 28.10.2007 року законодавства про житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 29.05.2014 року, відповідно до ст. 331 ЦК України, КТП 7057(6215) перебуває у власності ТОВ «Джерело - 1» як новостворене майно.

Будинок №11 по пров. Інженерному, що належить ОСОБА_1, підключений до іншого КПТ 6216, що також належить ТОВ «Джерело - 1».

Згідно кошторису річних витрат на 2014 рік та І квартал 2015 року по утриманню КТП і електромереж власник будинку №11 по пров. Інженерному ОСОБА_1 має сплачувати 5 грн. 60 коп. в місяць за 1 кВт потужності. В сумі: 30 кВт х 5,60 = 168 грн. в місяць. Згідно затвердженої вартості послуг ТОВ «Джерело - 1» на квітень-грудень 2015 року встановлено нові тарифи з 01.04.2015 року, згідно яких ОСОБА_1 має сплачувати 8 грн. за 1 кВт потужності. В сумі: 30 кВт х 8 грн. = 240 грн. в місяць.

Згідно ст.ст. 526, 610, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Порушення зобов'язання є його невиконання. Відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором.

ОСОБА_1 27.08.2014 року сплатив в рахунок погашення заборгованості суму 2 520,00 грн., яка зарахована в сплату за 9 місяців 2013 року в сумі 1 512,00 грн. та за перше півріччя 2014 року у сумі 1 008,00 грн.

Таким чином, станом на 10.01.2016 року за 6 місяців 2014 року та 12 місяців 2015 року основний борг становить 3 672,00 грн. та нарахована пеня в сумі 4 182,00 грн. Всього сума заборгованості: 7854,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов вірного виснову, що позовні вимоги про стягнення основного боргу підлягають задоволенню та розмір пені підлягає зменшенню на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України до 3 672,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторонипосилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давностітощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторінвипливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позовзадовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілитиміж сторонамисудові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 214 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішеннясуду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 01 січня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Джерело - 1» та ОСОБА_1 було укладено договір № І-11 «Про участь у витратах на експлуатацію електричних та водопровідних мереж», предметом якого є забезпечення обслуговування та поточного ремонту вуличних електричних та водопровідних мереж, свердловин і утримання в належному санітарному стані території по вул. Лісова, Демидівська, пров. Інженерний, Ялинковий, для створення мешканцям належних умов проживання.

Відповідно до п. 2.2.3 вказаного договору споживач зобов'язується здійснювати оплату за спожиту воду згідно лічильника щомісячно, а за умовами п.2.2.4 договору споживач зобов'язаний своєчасно до 10 числа кожного місяця вносити плату на рахунок підприємства в розмірах, визначених розрахунками та чинним законодавством.

В свою чергу відповідно до умов п.3.1.1 договору підприємство має право вимагати від споживача дотримання вимог «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій», збереження майна підприємства та своєчасного внесення ним плати за послуги, а за умовами п. 3.1.4 підприємство має право нараховувати пеню у розмірі 1% від несплаченої суми за кожний день прострочки термінів сплати.

Оскільки за умовами договору ОСОБА_1 зобов'язаний сплачувати за послуги, що надаються ТОВ «Джерело - 1» у розмірах визначених розрахунками підприємства, про які він був повідомлений, що затверджуються ТОВ «Джерело - 1» без жодного узгодження або підтвердження, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що укладений між сторонами договір не передбачає ціни чи порядку її визначення, відповідач не погоджував розрахунок вартості послуг, не підписував зміни та доповнення до договору в частині погодження розрахунку вартості послуг позивача.

ТОВ «Джерело - 1» виконує належним чином свої зобов'язання за договором, виконує необхідні роботи та вживає заходів для безперебійного отримання споживачем послуг. У разі непогодження із наданням таких послуг відповідач має право відключити свій будинок від електромереж, проте жодних доказів, які б свідчили про неякісні послуги позивача відповідач не надав, жодних скарг ТОВ «Джерело - 1» за весь час дії договору не отримувало.

Доводи апеляційної скарги про несправедливість умов договору, внаслідок яких позивачем заявлено вимогу щодо сплати пені понад 50 % від розміру боргу за послуги, надані споживачу, колегія суддів оцінює критично, оскільки відповідачем не виконуються зобов'язання за вищевказаним договором і це є достатньою підставою для стягнення заборгованості та пені, розмір та нарахування якої чітко встановлені умовами договору.

Крім того, вказані умови договору сторонами не оскаржувалися, договір є чинним, відповідачем договір не розірвано.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно керувався нормами статей 526, 610-612 ЦК України і виходив з того, що відповідачем не виконуються зобов'язання за вказаним вище договором, що є достатньою підставою для стягнення заборгованості та пені.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий Судді