Справа № 317/2374/17
№/п 2/317/1041/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Яркіної С.В.

за участю секретаря Ігнатченко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа без самостійних вимог: Приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа без самостійних вимог: Приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно, вказавши на те, що 21.05.2014 року померла її матір ОСОБА_3.

Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться за адресою: с. Лисогірка, вул. Молодіжна (стара назва - Жовтнева), 14 Запорізького району Запорізької області та земельної ділянки на території Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області (на сьогодні Біленьківської сільської ради), загальною площею 5,04 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, як дочка померлої.

Спадщину, відкриту після смерті батька позивач прийняла своєчасно та належним чином, звернувшись до нотаріальної контори.

Однак, при оформленні своїх спадкових прав на спадкове майно, зясувалось, що оригіналів правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок та земельну ділянку позивач не має та право власності не зареєстровано, тому нотаріусом відмовлено в видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом.

Всі зазначені обставини і змусили позивачку звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

В судове засідання позивач не зявилась, однак від її представника надійшла заява, в якій вона позов підтримала повністю, наполягала на його задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, однак надав заяву в якій просять розглядати справу без його участі, не заперечує проти позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі, заперечень суду не надав.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У звязку з чим, на підставі ст..197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у звязку з наступним.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Факт смерті ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЖС №298329, виданим 21.05.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області.

Факт родинних відносин позивачки із померлою ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЖС №446275 від 22.12.1987р., відповідно до якого, ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_3

Зазначене майно ОСОБА_3 успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖС №203953 від 04.05.2011 року, померла 01.05.2011 року.

Із свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖС №304618 від 17.05.1986 р. вбачається, що дошлюбним прізвищем ОСОБА_3 є «Сінченко».

Факт родинних відносин ОСОБА_4 із ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження серії VI УР №1022996, виданого 23.03.1964 року, відповідно до якого матірю ОСОБА_3 зазначена ОСОБА_4.

Зазначене майно ОСОБА_4 успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, який відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖС №060194 від 28.11.2006 року, помер 25.11.2006 року.

Факт родинних відносин ОСОБА_4 із ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ЯТ № 953098, відповідно до якого сторони зареєстрували шлюб 18.04.1952 року, про що зроблений відповідний актовий запис №3.

Право власності ОСОБА_5 на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою: с. Лисогірка, вул. Молодіжна (стара назва - Жовтнева), 14 Запорізького району Запорізької області підтверджується Свідоцтвом 69 про право власності на житловий будинок, відповідно до якого, власником вказаного житлового будинка зазначений ОСОБА_6

Право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку на території Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області (на сьогодні Біленьківської сільської ради), загальною площею 5,04 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва підтверджується копією державного акту серія ІІ-ЗП №000599, виданого 11.07.2001 року на підставі розпорядження Запорізької райдержадміністрації Ради народних депутатів від 27.03.2001 року №126.

Як вбачається з матеріалів справи, при житті ОСОБА_5 склав заповіт, відповідно до якого, все майно, належне йому на час смерті, в тому числі вищевказаний житловий будинок він заповідає своїй доньці ОСОБА_3

Однак, в звязку з тим, що ОСОБА_3 у встановлений законодавством термін не звернулася до нотаріальної контори із заявою при прийняття спадщини, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась, а спадщину після його смерті прийняла дружина ОСОБА_4

В ході дослідження матеріалів справи, судом встановлено, що ОСОБА_4 при житті не зареєструвала право власності на спадкове майно.

Як вбачається із довідки 08-49/133 від 21.02.2017 року, виданої виконавчий комітетом Біленьківської сільської ради, ОСОБА_4 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (стара назва - Жовтнева), 14 Запорізького району Запорізької області з 1965 року і по день своєї смерті.

Відповідно до копії погосподарської книги, власником домогосподарства за вищевказаною адресою зазначена ОСОБА_4

В звязку з тим, що після смерті ОСОБА_4 її дочка ОСОБА_3 не встигла звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 19.05.2014 року, ОСОБА_3 було визначено додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4

Однак при житті ОСОБА_3 не встигла скористатись своїм правом та звернутись до нотаріальної контори, тому як померла через дня дні після винесення рішення, тобто 21.01.2014року.

Таким чином, судом встановлено, що при оформленні позивачем своїх спадкових прав на вищевказаний житловий будинок із господарськими спорудами та земельну ділянку зясувалось, що право власності на спадкове майно не було оформлене на спадкодавця ОСОБА_3, тому Приватним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_2 було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та видана Постанова про відмову в вчиненні нотаріальної дії.

Згідно з п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів працівників, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Таким чином, ОСОБА_4 набула право власності на вищезазначений будинок правомірно.

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою.

Згідно з п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2011 року №868 правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обєкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України та ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Всі викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, ніким не заперечуються.

Суд не піддає сумніву достовірність документів, наданих позивачем як докази.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 392, 1217, 1218, 1261, 1225 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 169, 197, 212-215, 256 ЦПК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» , Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, - суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на :

1)на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: с. Лисогірка, вул. Молодіжна, 14 Запорізького району Запорізької області.

2)земельну ділянку на території Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області, загальною площею 5,04 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_5 на підставі державного акту про право приватної власності на землю серія ІІ-ЗП №000599, виданим Запорізькою райдержадміністрацією Запорізької області 11.07.2001 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1024.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Яркіна С.В.