Справа № 182/5650/16-ц
Провадження № 2/0182/243/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.01.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

секретаря Снєгульської В.М.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

третіх осіб ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовом до ОСОБА_3 та просить суд визнати її втратившою право користування квартирою 70 в будинку 15 по вулиці В.Усова в м. Нікополі та зняти з реєстраційного обліку в цій квартирі, оскільки відповідач є колишньою невісткою , в квартирі не проживає, однак залишається зареєстрованою, хоча має у власності житловий будинок. Через наявність реєстрації колишньої невістки вона вимушена нести додаткові витрати за оплату комунальних послуг, не може оформити субсидію.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечувала, оскільки в цій квартирі проживає близько 20 років, в липні 2016 року розірвала шлюб із сином позивачки, однак продовжує проживати в квартирі разом з колишнім чоловіком в різних кімнатах за домовленістю, також вона сплачує всі комунальні послуги порівну з колишнім чоловіком. Позивач в квартирі не проживає і ніяких витрат за комунальні послуги не несе.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги матері, оскільки він розірвав шлюб з відповідачем. Квартира належить його матері та йому порівно. Суду пояснив, що відповідач продовжує проживати в квартирі, він та відповідач дійсно за домовленістю оплачують комунальні послуги за квартиру порівну, однак вважає, що відповідач маючи власний будинок повинна там зареєструватись та проживати, оскільки між ними шлюб розірвано і відповідач вже не є їх членом сімї.

ОСОБА_5 проти позову заперечувала, просить суд відмовити, оскільки мама ОСОБА_3 все життя проживає в цій квартирі. В липні 2016 року її батьки розірвали шлюб, однак продовжують разом проживати в цій квартирі та порівно сплачують комунальні послуги. Вони при ній заповнюють квитанції за комунальні послуги , надають кошти порівно і вона на їх прохання сплачує в банку рахунки, оскільки працює поряд з відділенням банку. Позивач , її бабуся, в квартирі не проживає і ніякі витрати додаткові за комунальні послуги не несе.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 в Нікополі ( а.с. 6, 26)

В квартирі зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4І.(а.с.8,33)

В квартирі АДРЕСА_1 в Нікополі фактично проживають ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3, що не заперечувалось позивачем по справі .

Позивач ОСОБА_1 фактично проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено ОСОБА_6 ОСББ „ЛІДЕР15від 06.12.2016 року (а.с.34) та не заперечувалось позивачем в судовому засіданні.

ОСОБА_5 з осені 2015 року в квартирі АДРЕСА_1 в Нікополі не проживає, оскільки одружилась і проживає з чоловіком за іншою адресою, але на даний час залишається зареєстрованою за цією адресою, що також підтверджено поясненнями сторін в судовому засіданні та підтверджено ОСОБА_6 ОСББ „ЛІДЕР15від 06.12.2016 року (а.с.34).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі , який розірвали в липні 2016 року.

ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 підтвердили , що за домовленістю, після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_3 бере участь в утриманні квартири , сплачує комунальні послуги на утримання квартири.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з положеннями ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири).

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником.

Отже, у разі припинення сімейних стосунків з власником квартири, колишні члени його сім ї не втрачають право користування займаним житловим приміщенням.

Якщо власник квартири не згоден, щоб ці особи продовжували користуватися жилим приміщення безоплатно, то вони зобов'язані вносити йому плату за користування жилим приміщення і за комунальні послуги відповідно до тих же правил, що і наймач.

Ст. 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом.

Враховуючи вище викладені обставини, суд дійшов до висновку, що позивач не надала до суду належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 втратила право на користування цим житлом , була відсутня в квартирі без поважних причин понад один рік або вибула на інше постійне місце проживання, що відповідач чинить перешкоди позивачу в користуванні вищевказаною квартирою, не сплачує комунальні послуги та порушує права позивача .

Згідно з ч. 3ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК України.

Суд вважає, що позивач не довела ті обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог щодо вищевказаного позову, що є обов'язком сторін згідно з засадами змагальності процесу заст. 10 ЦПК України, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10.11.57-60,212-215 ЦАК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг) протягом десяти днів з дня його оголошення через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_6