АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4560/17 Справа № 201/4457/17 Головуючий у 1 й інстанції - Антонюк О. А. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.,

за участі секретаря: Куць О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2, як законного представника малолітнього, ОСОБА_3

на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 березня 2017 року про повернення позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, як законний представник малолітнього, ОСОБА_3 23 березня 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання дійсними дій щодо посвідчення заяви про надання згоди на дарування майна.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 березня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2, як законного представника малолітнього, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання дійсними дій щодо посвідчення заяви про надання згоди на дарування майна повернуто позивачу та рекомендовано звернутися до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу - скасувати з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що спір стосується нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 яка територіально розташована у Шевченківському районі м. Дніпра, а тому зважаючи на те, що нерухоме майно з приводу якого виник спір розташоване не на території Соборного (Жовтневого) району м. Дніпра суд повернув заяву позивачу.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 с. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до п. 42 постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява ОСОБА_3 не містить вимог щодо визнання недійсним будь-кого правочину, вимоги по даній справі заявлено не з приводу нерухомого майна, а щодо правомірності нотаріальних дій з посвідчення заяви про надання згоди на дарування майна, тобто в даному випадку підсудність визначається, відповідно до вимог ст. 109 ЦПК України, проте суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та їх не дослідив, а тому дійшов до передчасного висновку про повернення заяви.

У зв'язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з передачею питання про відкриття провадження на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, як законного представника малолітнього, ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 березня 2017 року про повернення позовної заяви - скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко