Справа №504/2014/15-ц
№2/504/250/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2017

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

судді Рідник І.Ю.

секретарів: Твардовського О.В., Сокурцової Т.О., Мельникової В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доброслав цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах і інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третіх осіб зі сторони відповідача: Доброславської селищної ради Лиманського району Одеської області, служби у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, про визнання осіб такими, що не набували права власності та користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, виселення та вселення в житловий будинок, встановлення порядку виконання рішення, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, за участю третьої особи ОСОБА_7, про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним та визнання права власності на житловий будинок, -

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах і інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 про виселення з житлового будинку АДРЕСА_1.

При розгляді справи позивачі позов неодноразово уточнювали і згідно останніх уточнень просять суд визнати відповідачів такими, що не набували права власності та користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком, розташованим по АДРЕСА_1; зобов'я-зати відповідачів не перешкоджати позивачам у користуванні та розпорядженні будинком, розташова-ним по АДРЕСА_1; виселити відповідачів та інших можливих осіб з будинку АДРЕСА_1; вселити позивачів до житлового будинку АДРЕСА_1; встановити порядок виконання рішення таким, що після набрання рішенням законної сили, воно є підставою для зняття відповідачів виконкомом Доброславської селищної ради Лиманського району Одеської області з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала і звернулася до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа зі сторони відповідачів ОСОБА_7, з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу, укладеного в 2002 році між ОСОБА_8 та ОСОБА_2, ОСОБА_1, в особі їх опікуна ОСОБА_7, житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на цей житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами.

В судовому засіданні представник позивачів за довіреністю ОСОБА_9, та представник позивача ОСОБА_1 за призначенням, адвокат Рудніченко М.С., уточнені позовні вимоги підтримали і просили задовольнити. Зустрічний позов не визнали та просили в його задоволенні відмовити. В обґрунтування позовних вимог представник позивачів ОСОБА_9 зазначила, що відповідачі незаконно заволоділи спірним будинком, який належить позивачам на праві спільної часткової власності, та їх реєстрація і проживання в цьому будинку суттєво порушують права власників на користування та розпорядження належним їм майном, пославшись на те, що будинок по АДРЕСА_1 достався позивачам в спадщину від їх батьків, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.01.2003 року. На тої час ОСОБА_2 виконалося 19 років, а ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, був ще неповнолітнім. Їх дідусем ОСОБА_7, який виступав у якості опікуна, без згоди органу опіки та піклування, в порушення прав неповнолітнього, була досягнута домовленість з чоловіком та батьком відповідачів, ОСОБА_8, нині померлим, про продаж належного позивачам будинку. Тобто, правочин відбувся з грубим порушенням прав позивачів та норм, діючого на тої час, законодавства. Особисто між позивачами та сім'єю відповідачки ОСОБА_3 жодних угод на купівлі-продаж будинку та вселення до нього, не було. Враховуючи, що правочин відбувся без нотаріального посвідчення, підстав для набуття відповідачами права власності на будинок не відбулося та на теперішній час визнавати дійсним договір купівлі-продажу будинку з визнанням за ОСОБА_3

- 2 -

права власності на цей будинок, вважає, не має правових підстав. За викладених обставин просить первісний позов задовольнити, а в зустрічному позові відмовити.

Адвокат Рудніченко М.С. потримала вище викладене, доповнивши, що з урахуванням порушення відповіда-чами прав позивачів, як власників спірного житлового будинку, вважає, що існують усі підстави для задоволення первісного позову, а з урахуванням того, що зустрічний позов не ґрунтується на нормах права, просить в його задоволенні відмовити.

Відповідач ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4, позов не визнала, пославшись в обґрунтування своїх заперечень на те, що домовленість з дідусем позивачів ОСОБА_7 про купівлю-продаж будинку, що залишився дітям у спадщину від батьків, відбувся саме в інтересах дітей без порушення їхніх прав та інтересів. Після смерті матері позивачів, яка померла в 2001 році, із численної їх родини, зайнявся долею дітей тільки дід ОСОБА_7 На тої час вони з чоловіком проживали разом з батьками і шукали для придбання у власність будинок. Коли дізналися, що ОСОБА_7 у 2002 році продає будинок, оскільки він був не придатний для проживання, щоб купити дітям інше житло, їх влаштувала ціна, яка була зазначена продавцем у сумі 3300 умовних одиниць, і вони домовилися його купити. У зв'язку з тим, що документів на будинок не було, а для їх оформлення та оформлення спадщини на дітей потрібні були гроші, з ОСОБА_7 була домовленість про передачу частки грошей на купівлю дітям спочатку будинку з нормальними житлово-побутовими умовами, а саме в с.Таврійське Херсонської області за їх бажанням, а потім займатися оформленням документів. Про їх домовленість була складена письмова розписка, у якій ОСОБА_7 власноруч писав коли і скільки отримав від них коштів. Із-за відсутності будь-яких документів на будинок і присадибну земельну ділянку процес оформлення їх з чоловіком прав на житловий будинок затягнувся, оскільки спочатку весь пакет необхідно було оформити на померлого батька дітей, потім на його спадкоємців, на що також необхідні були гроші, після чого вони змогли б оформити будинок на себе. Усіма цими питаннями займався її чоловік. Паралельно з цим вони робили капітальний ремонт будинку, вирішували питання про підключення електроенергії, проведенням газо- та водопостачання. Підтвердженням волевиявлення ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на продаж будинку по АДРЕСА_1 є нотаріально посвідчені довіреності, які в 2005 році позивачі видали її чоловіку для продажу будинку. В подальшому чоловік почав хворіти і із-за браку коштів вона за його життя так і не встигла оформити на себе будинок. Чоловік помер у серпні 2012 року. За життя чоловіка зі сторони позивачів до них не було жодних претензій. Після того, як вона залишилася одна з двома дітьми, вони одразу почали від неї вимагати звільнення будинку. Вважає їх вимоги безпідставними і просила в задоволенні позову відмовити. Свій зустрічний позов підтримує і просить задовольнити, посилаючись на дотримання при укладанні угоди купівлі-продажу спірного будинку норм закону та відсутність порушень при його укладанні, прав, на тої час, неповнолітнього ОСОБА_1

Адвокат Редванська Н.В. вважає первісний позов безпідставним, необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. Зустрічний позов просила задовольнити з викладених вище позивачем підстав.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, надавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутність за сімейними обставинами /а.с.126/.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Лиманської райдержадміністрації Одеської області Зіміна Т.А., вирішення питання про обґрунтованість позову залишила на розсуд суду.

Представник третьої особи - Доброславської селищної ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим справа розглянута за його відсутність.

Третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_7, в судове засідання не з'явився, про час і місце повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, за повідомленням представника позивачів є лежачим тяжко хворим.

Вислухавши представників позивачів, відповідача, представника відповідача, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, який відбувається способами, встановленими ст.16 ЦК України.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд, відповідно до ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази не можуть грунтоватися на припущеннях.

Судом установлено, що позивачам ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності, кожному по ? частки, належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.07.2016р. /а.с.114/.

З матеріалів справи убачається, що позивачі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташований в АДРЕСА_1, набули на підставі сві- доцтва про право на спадщину за законом від 30.01.2003 року, виданого державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №255, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року батька -

- 3 -

ОСОБА_13 На час одержання свідоцтва про право на спадщину спадкоємці вже проживали в АДРЕСА_2 /а.с.8/.

Згідно довідки, виданою Таврійською сільською радою Голопристанського району Херсонської області від 15.05.2013 року та договору купівлі-продажу будинку від 08.09.2005 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, і ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно були зареєстровані та проживали у власному будинку по АДРЕСА_3 з 2003 року по 2005 рік, який у 2005 році був ними проданий /а.с.56,57-58/.

Розпискою від листопада 2002 року підтверджується про отримання ОСОБА_7 від ОСОБА_8 грошових коштів у сумі 2500 умовних одиниць для придбання будинку в Херсонської області в рахунок завдатку за будинок в АДРЕСА_1, загальна вартість якого складає 3300 умовних одиниць. 22.01.2003 року було одержано ще 200 умовних одиниць, 17.04.2003 року одержано - 100 умовних одиниць і 26.09.2003 року одержано - 500 умовних одиниць /а.с.39/.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.5 ст.9 ЖК України житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Свідомість та волевиявлення ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на проведення відчуження належних їм на праві власності часток у житловому будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в смт.Комінтернівське Одеської області по АДРЕСА_1, підтверджується виданими ними ОСОБА_8 довіреностями від 26.05.2005 року, які посвідчені приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_14, зареєстровані в реєстрі за №№ 2255,2256 /а.с.151,152/.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що знає обидві сторони. Проживає в АДРЕСА_4, тобто умови проживання сім'ї ОСОБА_1 їй відомі добре. У батьків їх троє синів. Мати дітей пиячила, діти ходили брудні, недоглянути. Їх покійний батько при житті збудував будинок по АДРЕСА_1, але опалення, води в будинку не було, воду брали у колонці через дорогу. Коли померла їх мати, дітей забрав до себе дідусь ОСОБА_7, а будинок став продавати, який на тої час був вже заброшений, непридатний для проживання. Світло було відключено, дах провалився, підлоги не було, двір засмічений. Купили будинок подружжя ОСОБА_8 і повністю відремонтували. Покійний ОСОБА_8 все там робив своїми руками. Як переоформлявся будинок їй не відомо, але знає, що подружжя ОСОБА_8 його купили у діда дітей ОСОБА_7 Раніше від ОСОБА_1 ніяких претензій до ОСОБА_8 не було.

Свідок ОСОБА_16 дала суду аналогічні показання, доповнивши, що ОСОБА_7 продавав будинок за 3500 доларів США, а продав трохи дешевше. Будинок був неприродний для проживання: без світла, опалення і води, забруднений, без підлоги. Документів на будинок не було. Купили будинок подружжя ОСОБА_8 за три з лишнім доларів США, точно ціну не знає. За гроші від продажу будинку за 2500 доларів дітям був куплений будинок в Херсонської області, це знає зі слів ОСОБА_7 Спочатку в придбаний будинок уїхав старший ОСОБА_7, а пізніше, після закінчення школи, ОСОБА_1. Молодший внук залишився проживати з дідом в смт.Комінтернівське. Потім почалися робити документи на будинок, на оформлення спадщини, яку дід оформляв на двох старших внуків. За життя ОСОБА_8 будинок був повністю відремонтований, на сьогодні це повноцінний будинок для проживання. Їй не зрозуміло з яких підстав брати ОСОБА_1 почали пред'являти вимоги до ОСОБА_3, які за гроші від продажу цього будинку, придбали будинок в Херсонської області, який, як їй відомо, потім продали.

Отже, в судовому засіданні дослідженими доказами спростовані ствердження представників позивачів за первісним позовом, що відповідачі незаконно, поза волею власників будинку вселилися і проживають в спірному будинку.

З досліджених в судовому засіданні доказів не встановлено порушення прав позивачів за первісним позовом шляхом продажу спадкового будинку, оскільки права неповнолітнього на тої час позивача ОСОБА_1, незалежно від відсутності погодження органу опіки та піклування, були дотримані шляхом придбання житла з належними житлово-побутовими умовами.

Крім того, суд також приймає до уваги, що оформлення на спірної будинок правовстановлюючих документів, а в подальшому, і оформлення спадкових прав позивачів за первісним позовом на будинок, відбулося за допомогою і за кошти відповідача ОСОБА_3

Судом не встановлено підстав для задоволення позову ОСОБА_2, ОСОБА_1, у зв'язку з чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, згідно ст.58 Конституції України, та розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, який набрав чинність 01.01.2005 року, до правовідносин у справі підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року.

Відповідно до ст.ст.41,42 ЦК УРСР угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво-або багатосторонніми (договори). Угоди можуть укладатися усно або в письмові формі (простій чи нотаріальній).

- 4 -

Згідно ст.45 ЦК УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такій наслідок прямо зазначено в законі.

Статтею 47 ЦК УРСР встановлено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання у цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу.

Згідно ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвід-чений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 цього Кодексу).

Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 в обґрунтування своїх вимог щодо укладання з ОСОБА_7 договору купівлі-продажу надана розписка про отримання продавцем завдатку за продаж будинку по АДРЕСА_1 та, в подальшому, періодичних платежів до повної суми продажної ціни будинку, що не є договором купівлі-продажу, в розумінні ст.42 ЦК УРСР. Суд також враховує, що власниками будинку станом на травень 2005 року були надані довіреності чоловіку позивача про продаж будинку за ціну та на умовах за його розсудом належні їм на праві власності частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1.

Отже, відсутні правові підстави для визнання угоди купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 дійсним.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України 2004 року, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Враховуючи, що правочин купівлі-продажу спірного будинку між продавцем і покупцем укладено не було, відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на вказане нерухоме майно.

Згідно ст.79 ЦПК України за звернення до суду з позовною заявою сплачується судовий збір в розмірі встановленому законом.

Відповідно до ч.ч.3,6 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених ст.4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Згідно п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0.4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, тобто 640 гривень.

Позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_1 при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 243.60 грн. При уточненні позовних вимог судовий збір доплата судового збору не проводилася. На підставі вимог закону з кожного позивача підлягає стягненню судовий збір, з урахуванням первісно сплаченої суми судового збору, в розмірі 2316.40 гривень.

На підставі ст.58 Конституції України, ст.ст.41,42,45,47,227 ЦК УРСР, Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, ст. ст.15,16,220,328,391 ЦК України і керуючись ст.ст. 10,11,88,209,212- 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1, ОСОБА_2 в задоволенні уточненого позову до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах і інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третіх осіб зі сторони відповідача: Доброславської селищної ради Лиманського району Одеської області, служби у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, про визнання осіб такими, що не набували права власності та користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, виселення та вселення в житловий будинок, встановлення порядку виконання рішення - в повному обсязі.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_2, ОСОБА_1, за участю третьої особи ОСОБА_7, про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним та визнання права власності на житловий будинок - в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір на користь держави в розмірі 2316.40 (дві тисячі триста шістнадцять) гривень 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судовий збір на користь держави в розмірі 2316.40 (дві тисячі триста шістнадцять) гривень 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: