Справа № 2-223/11
№ провадження 4-с/196/1/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2017 Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Гудим О.М.,

при секретарі - Шевченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Царичанка Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

26 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на дії головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2015 року за клопотанням скаржника провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 зупининено до вирішення іншої справи - № 196/1215/15-ц за позовом ОСОБА_3 до Відділу Державної виконавчої служби Царичанського районного управління юстиції, Публічного акціонерного товариства "Ерсте Банк", ОСОБА_1 про встановлення права власності та виключення майна з акта опису й арешту, яка розглядається в цивільному судочинстві в Царичанському районному суді Дніпропетровської області.

29 грудня 2016 року ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області провадження по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, відновлено та призначено справу до розгляду на 10 год. 00 хв. 12 січня 2017 року.

Проте, скаржник ОСОБА_1 в судове засідання по розгляду її скарги не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена (а.с.34-36), заяви про відкладення розгляду скарги чи розгляд скарги у її відсутність до суду не надіслала, причини неявки суду не повідомила.

Наступне судове засідання, призначене на 23 січня 2017 року засідання, також не відбулося у зв'язку з неявкою скаржника ОСОБА_1, хоча остання була належним чином повідомлена (а.с.39-41), будь-яких підтверджуючих документів щодо поважності причин неявки скаржник знову суду не надала, а також заяви про відкладення розгляду скарги чи розгляд скарги у її відсутність до суду не надіслала.

Відповідно до ч.3 ст.169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Системний аналіз п.3 частини першої ст.207 ЦПК України та положень ст.169 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_2 проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про необхідність залишення даної скарги без розгялду у зв'язку з повторною неявкою скаржника.

При цьому, залишення скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 без розгляду, не позбавляє скаржника права на повторне звернення до суду з аналогічними вимогами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.169, 207 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк.

Головуюча : О.М.ГУДИМ