Ухвала

іменем україни

04 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЄвтушенкоО.І., Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова ВладиславаВолодимировича на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з указаним позовом, на обґрунтування якого зазначало, що 19 вересня 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Український промисловий банк») та ОСОБА_4 уклали кредитний договір № 064-02/К-07. Банк свої зобов'язання виконав та відповідно до договору надав відповідачу відкличну відновлювальну кредитну лінію та в її межах кредитні кошти з лімітом кредитування - 1 629 грн 45 коп, із розрахунку 18,8 % річних за час фактичного користування кредитом терміном з 19 вересня 2007 доку до 18 вересня 2013 року.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань TOB «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком України, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк» АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ТОВ «Укрпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідно до п. 2.4 договору видача кредиту здійснювалась окремими траншами в межах ліміту кредитної лінії згідно з графіком зменшення ліміту кредитування, який є невід'ємною частиною договору, з дотриманням вимог п. 2.2 договору: в перший рік кредитування - за заявою позичальника в день укладення договору; надання кожного наступного траншу здійснюється банком згідно з графіком зменшення ліміту кредитування за договором з дотриманням вимог п. 2.2 договору. Відповідно до п. 2.5 договору строк користування кожним траншем, що буде наданий в межах ліміту за договором - один рік. Період користування кожним з траншів починається з дати його перерахування з позичкового рахунку. Повернення кожного з траншів здійснюється протягом одного року рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання траншу на позичковий рахунок, шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку. Згідно з п. п. 1.5, 2.6, 2.7 договору проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісяця на фактичну заборгованість за кредитом за період з першого до останнього дня кожного календарного місяця. При розрахунку процентів за користування кредитом використовується метод факт/факт, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення кредиту. Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту до 10 числа (включно) кожного наступного місяця за місцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту, шляхом внесення готівкових коштів до каси банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника.

Зазначав, що виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки між ТОВ «Український промисловий Банк» та ОСОБА_5 (поручитель), ОСОБА_4 (боржник) від 19 вересня 2007 року № 064-02/П-07-2, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором від 19 вересня 2007 року № 064-02/К-07. Відповідальність поручителя наступає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов'язань за договором. ОСОБА_4 умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 03 лютого 2016 року за ним рахується заборгованість на загальну суму 3 337 грн 27 коп., яка складається із: 950 грн 51 коп. - тіло кредиту; 1 240 грн 49 коп. - відсотки; 1 083 грн 73 коп. - пеня; 28 грн 52 коп. - сума за ставкою 3 % від простроченого тіла кредиту; 34 грн 02 коп. - сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості за процентами.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 19 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13 липня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. з проханням зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В. на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 липня 2016 року, витребувано справу із Запорізького районного суду Запорізької області.

При попередньому розгляді справи з'ясувалося, що у резолютивній частині рішення апеляційного суду Запорізької області від 13 липня 2016 року неправильно зазначено дату ухвалення рішення Запорізьким районним судом Запорізької області.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 грудня 2016 року справу за вищевказаним позовом направлено до суду апеляційної інстанції, зупинено касаційне провадження.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25 січня 2017 року в резолютивній частині ухвали апеляційного суду Запорізької області від 13 липня 2016 року, виправлено описку: змінено дату ухвалення оскаржуваного рішення суду з «Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 18 травня 2016 року» на «рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 травня 2016 року».

Відповідно до ст. 204 ЦПК України провадження у справі відновлюється ухвалою за заявою особи, яка бере участь у справі, або з ініціативи суду після усунення обставин, що викликали його зупинення.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду із спливом встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між сторонами укладено кредитний договір у 2007 році з визначенням графіку платежів та періодів надання траншів.

Договором визначено строк дії кредитної лінії - 72 місяці з датою повернення кредиту - 18 вересня 2013 року.

Відповідно до п. 1 кредитного договору № 064-02/К-07 позивач надав відповідачу відкличну відновлювальну кредитну лінію та в її межах кредитні кошти з лімітом кредитування - 1 629 грн 45 коп., зі сплатою 18,8 % річних за час фактичного користування кредитом.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 03 лютого 2016 року виникла заборгованість у сумі 3 337 грн 27 коп., яка складається із: 950 грн 51 коп - тіло кредиту; 1 240 грн 49 коп. - відсотки; 1 083 грн 73 коп. - пеня; 28 грн 52 коп. - сума за ставкою 3 % від простроченого тіла кредиту; 34 грн 02 коп. - сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості за процентами.

Зобов'язання позичальника були забезпечені порукою ОСОБА_5 відповідно до укладеного договору поруки від 19 вересня 2007 року № 064-02/П-07-2.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком України, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк» АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ТОВ «Укрпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами, таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором від 19 вересня 2007 року № 064-02/К-07.

Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Судом установлено та не оспорювалося сторонами, що ОСОБА_4 не здійснював погашення заборгованості за кредитом після 30 червня 2010 року.

Розрахунок заборгованості за період до укладення договору про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банку», тобто 30 червня 2010 року, відсутній.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що на час укладання договору про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банку», строк виконання зобов'язань вже настав, оскільки згідно з графіком зменшення ліміту кредитування, який є невід'ємним додатком до кредитного договору, транш у розмірі 1 629 грн 45 коп. наданий на період до 18 вересня 2009 року, відтак ще до дати укладання договору виникло право кредитора на звернення до суду.

До суду ж з позовом про стягнення заборгованості ПАТ «Дельта Банк» звернулося у лютому 2016 року, тобто з пропущенням трирічного строку позовної давності.

Відповідачем подана заява про застосування позовної давності, що стало підставою для відмови у позові щодо вимог до боржника.

Щодо вимог до поручителя ОСОБА_5, судом установлено, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки п. 10 цього договору визначено, що він діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Згідно з п. 2.5.1 кредитного договору № 064-02/К-07 повернення кожного з траншів за цим договором здійснюється протягом одного року рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання траншу на позичковий рахунок, шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку (-ів) позичальника (його поручителів, гарантів та інших осіб відповідно до п. 2.16 цього договору) та/або шляхом внесення готівки до каси банку.

У графіку платежів по договору, який є додатком до кредитного договору, визначено розмір щомісячних платежів, визначено дати їх вчинення та остаточну дату повернення траншу -18 вересня 2009 року.

Таким чином, суди попередніх інстанцій перевіривши усі обставини у справі, зробили правильний висновок про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки на час укладання вказаного договору строк виконання зобов'язань за кредитним договором № 064-02/К-07 настав, з 30 червня 2010 року у ПАТ «Дельта Банк» виникло право звернутися з вимогою до поручителя, проте з позовом до поручителя банк звернувся у лютому 2016 року, тобто зі спливом встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК Україну шестимісячного строку.

Доводи касаційної скарги ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди скаржника з висновками суду попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 липня 2016 року,оскільки судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Відновити касаційне провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича відхилити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко