Провадження № 22ц/790/376/17 Головуючий 1-ї інст. Майстренко О.М.
Справа № 643/3070/15-ц Суддя доповідач Бровченко І.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бровченко І.О.,

суддів Швецової Л.А., Малінської С.М.,

при секретарі Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 травня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Харківської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, державного підприємства «Сетам», третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсними електронних торгів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просив визнати недійсними електронні торги по реалізації 1/3 квартири АДРЕСА_1, що відбулися 29 грудня 2014 року.

В обґрунтування посилається на те, що 09 лютого 2011 року на підставі виконавчого листа №1-1315 ОСОБА_1 відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження ВП № 24317218 щодо конфіскації на користь держави усього належного ОСОБА_2 майна.

ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 22 травня 2013 року було арештовано належне позивачу майно, а саме: 1/3 частина квартири АДРЕСА_2.

04 липня 2014 року за дорученням ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ТОВ «Аргумент-Експерт» було складено акт оцінки 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, згідно якого вартість вказаного майна склала 74 140 грн.

Як стало відомо позивачу, 29 грудня 2014 року належна йому 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 була реалізована на електронних торгах за ціною 46429 грн. 44 коп.

Вважає, що електронні торги були проведенні з грубим порушенням законодавства та мають бути визнані недійсними, оскільки боржника не повідомляли про час та дату проведення електронних торгів,уцінка конфіскованого нерухомого майна була здійснена державним виконавцем одноособово.

Крім того, звіт про оцінку майна було підписано 04 червня 2014 року та останній був дійсний до 04 грудня 2014 року. Таким чином, електронні торги 29 грудня 2014 року були проведені при недійсній оцінці вартості майна, що реалізовувалось.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 травня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсними електронні торги по реалізації 1/3 квартири АДРЕСА_1, що відбулися 29 грудня 2014 року по продажу 1/3 частини квартири ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи скаргу посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, що 09 лютого 2011 року на підставі виконавчого листа №1-1315, виданого 14 січня 2011 року Київським районним судом м. Харкова, ОСОБА_1 відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження ВП №24317218 щодо конфіскації на користь держави усього належного ОСОБА_2 майна.

ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 22 травня 2013 року було арештовано належне позивачу майно, а саме 1/3 частина квартири АДРЕСА_2.

04 липня 2014 року за дорученням ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ТОВ «Аргумент-Експерт» було складено акт оцінки 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, згідно якого вартість вказаного майна склала 74 140 грн.

З повідомлень Харківської філії ДП «Інформаційний центр» вбачається, що електронні торги призначені на 03 жовтня 2014 року та 17 листопада 2014 року не відбулись, у звязку з відсутністю допущених учасників торгів.

Актами від 13 жовтня 2014 року та 24 листопада 2014 року старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції проведено уцінку арештованого нерухомого майна.

29 грудня 2014 року належна позивачу 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 була реалізована на електронних торгах за ціною 46429 грн. 44 коп.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що під час проведення електронних торгів судом першої інстанції були порушені вимоги Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року за № 68/5, та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за № 754/4038 та Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158.

Судова колегія не може погодитись з висновками суду першої інстанції, оскільки вони не ґрунтуються на встановлених фактичних обставинах справи, досліджених в судовому засіданні доказах та не відповідають вимогам закону з огляду на наступне.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що під час проведення оскаржуваних торгів згідно з розпорядженням КМУ від 01 квітня 2014 року № 332-р «Про проведення експерименту із запровадження реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» наказом Мін'юсту України від 16 квітня 2014 року № 656/5 було затверджено Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів (далі - Тимчасовий порядок), який і визначав порядок реалізації рухоме або нерухоме майно боржника, на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації, яким не передбачено окремого повідомлення учасників виконавчого провадження про заплановані прилюдні торги, а також його участь під час проведення уцінки нерухомого майна.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно з ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на ії купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника, боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в ч. 8 ст. 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Згідно з положеннями Тимчасового порядку ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України є організатором електронних торгів та уповноважене на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення Системи, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у Системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених Тимчасовим порядком.

За змістом п. 1 Тимчасового порядку електронні торги - це прилюдні торги, що здійснюються в електронній формі в Системі.

Вказаним Тимчасовим порядком визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну та передбачені певні правила проведення цих торгів.

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 Цивільного кодексу України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного акта про проведені електронні торги та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 9 Тимчасового порядку, розд. 2, 12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, ст. 34 Закону України «Про нотаріат»).

Отже, враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу), а дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов'язковою умовою правомірності правочину.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_3 зареєстрована на праві спільної власності за ОСОБА_4, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Відомості, що інші співвласники повідомлялись про відчуження квартири, матеріали справи не містять. Таким чином, були порушені права інших співвласників спірної квартири, яким не було запропоновано придбати її частку.

Аналізуючи зміст норм права: ст. ст. 177,179,182 ЦК України, які визначають поняття речі як об'єкта цивільних прав, нерухомої речі, належність речі до подільної й неподільної залежно від можливості поділу або виділу частки з об'єкта нерухомого майна, Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час проведення електронних торгів, щодо підготовки та проведення прилюдних торгів, Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Мін'юсту України від 16 квітня 2014 року № 656/5, які визначають поняття «лот» як одиницю майна, що виставляється для продажу на прилюдних торгах, суд робить висновок про те, що об'єктом реалізації з прилюдних торгів може бути нерухоме майно, яке є об'єктом цивільних прав ( будівля, споруда, інші приміщення, земельна ділянка, цілісний майновий комплекс, або його частина, виділена у встановленому законом порядку в окремий нерухомий об'єкт власності), а не його частина, яка не набула статусу об'єкта нерухомості в передбаченому законом порядку.

Таким чином, 1/3 частина спірної квартири, яка належала ОСОБА_2, на яку було накладено арешт і у зв'язку з цим передано на реалізацію з електронних торгів, не набула статусу об'єкта нерухомості в передбаченому законом порядку. Без вирішення питання щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна й набуття ним статусу об'єкта цивільних прав неможливо зробити висновки про правомірність здійснення продажу цієї частки спірної квартири з прилюдних торгів.

Враховуюче вищезазначене, судова колегія вважає, що проведені електронні торги не є такими, що відповідають вимогам закону, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки районний суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; ухвалив своє рішення при недоведеності обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; порушив і неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, то відповідно до п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 316, 317, 319-324, 327 ЦПК України,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 травня 2016 року скасувати, ухвалити нове.

Визнати недійсними електронні торги по реалізації 1/3 квартири АДРЕСА_1, що відбулися 29 грудня 2014 року по продажу 1/3 частини квартири, яка належала ОСОБА_2 на праві власності.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді -