Справа № 673/157/17
Провадження № 4-с/673/2/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2017 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд

Хмельницької області

в складі : головуючий - суддя Дворнін О.С.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

представника ДВС ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу Хмельницької ощадної кредитної спілки на бездіяльність державного виконавця Деражнянського районного відділу ДВС Хмельницького ГТУЮ ОСОБА_3 та про скасування постанов про повернення виконавчих документів стягувачу, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року скаржник Хмельницька ощадна кредитна спілка звернулася в суд зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Деражнянського районного відділу ДВС Хмельницького ГТУЮ ОСОБА_3 та просить скасувати постанови державного виконавця Деражнянського районного відділу ДВС Хмельницького ГТУЮ ОСОБА_3 від 30.12.2016 року по виконавчому провадженню № 51852765 та № 51852690 відносно ОСОБА_4 та № 21142822 та № 43229248 відносно ОСОБА_5 про повернення виконавчого документа стягувачу.

В обґрунтування своїх вимог, скаржник посилається на те, що державним виконавцем було порушено норми ст.ст. 18, 26, 28 та 36 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з чим підстав для повернення виконавчих документів стягувачу не було. Крім того, скаржник зазначає, що державним виконавцем не було вжито всіх можливих заходів для встановлення місця проживання боржника та наявного у нього майна для звернення стягнення.

В судовому засіданні скаржниця вимоги скарги підтримала, просила їх задоволити. В подальшому в судове засідання не зявилась, причин своєї неявки суду не повідомила, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином.

Представник ДВС в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, вказавши на правомірність своїх дій щодо повернення виконавчих документів стягувачеві.

Заслухавши пояснення скаржника, представника ДВС, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, суд встановив, що вимоги скарги є неогрунтованими та задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що скаржник зазначає у скарзі про порушення ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме те, що стягувачем не було отримало постанову про відкриття виконавчого провадження із зазначенням реєстраційного номеру та ідентифікатору доступу в реєстр виконавчих проваджень, що позбавило можливості стягувача спостерігати за ходом виконавчого провадження.

Проте, зазначене твердження спростовується копіями супровідних листів від 04.08.2016 року № 606/4272/4 та № 605/4270/4, а також копією повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_4, наданих представником ДВС в ході судового розгляду, в яких зазначено, що ОСОБА_4 направлялися постанови про відкриття виконавчого провадження для виконання, а Хмельницькій ощадній кредитній спілці - для відома.

Крім того, скаржник вказує, що державний виконавець порушив також п.5 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження», за якою останній зобовязаний в постанові про відкриття провадження винести вимогу боржнику подати декларацію про доходи та майно боржника, попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Однак, відповідно до п.7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, який набрав чинності 05.10.2016 року, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Зважаючи на те, що постанови державного виконавця Диляна О.В. про відкриття виконавчого провадження були винесені 04.08.2016 року, а отже відповідно до вищевказаного п.7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, до винесених постанов застосовувались положення ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року в останній редакції від 05.01.2017 року. Відповідно, п.5 ст.26 та ст.28 чинного на сьогоднішній день Закону «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року не можуть бути застосовані до зазначених постанов державного виконавця.

Також, посилаючись на п.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», скаржник зазначає про те, що державний виконавець не вжив всіх можливих заходів для надання боржником відомостей про належне йому майно, в тому числі не звертався до суду для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням суду.

Виходячи з п.19 ч.3 ст.18 вищевказаного Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Однак, зважаючи на матеріали справи та пояснення представника ДВС, надані в судовому засіданні, у державного виконавця були відсутні відомості про наміри боржника залишити межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, тому й підстави для звернення до суду з відповідним обмеженням у праві виїзду також не існували. Крім того, зазначене в п.19 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» є правом, а не обовязком державного виконавця.

Також, в поданій скарзі скаржник зазначає про порушення державним виконавцем ст.36 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме те, що державний виконавець не звертався до суду з поданням про розшук боржника у разі відсутності відомостей про місце його проживання.

На спростування зазначеного, представник ДВС надав копію акта державного виконавця від 06.11.2016 року, в якому вказаного, що за встановленим місцем проживання боржника по вул.Миру, 24/3 в м.Деражня Хмельницької області в присутності понятих та боржника ОСОБА_4 було встановлено відсутність майна, на яке можна звернути стягнення. Таким чином, державним виконавцем було зясовано, що боржник дійсно проживає за вказаною адресою, тому підстави для його розшуку були відсутні.

Окрім того, скаржник вказує на те, що державним виконавцем не були здійснені заходи щодо розшуку майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами, не був здійснений запит щодо цивільного стану особи та інші заходи.

Зазначене спростовується копією довідки Деражнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Хмельницькій області про наявність актового запису про шлюб №7 від 14.02.2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, а також копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо ОСОБА_6, наданими представником ДВС в судовому засіданні. Згідно зазначеної інформаційної довідки, відомості на імя ОСОБА_6 у вказаних реєстрах відсутні.

Таким чином, підсумовуючи вищевказане, суд приходить до обґрунтованого висновку, що викладені у скарзі обставини не відповідають дійсності, а тому скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 18, 26, 28, 36 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 208-210 та 383-389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні скарги Хмельницької ощадної кредитної спілки на бездіяльність державного виконавця Деражнянського районного відділу ДВС Хмельницького ГТУЮ ОСОБА_3 та про скасування постанов про повернення виконавчих документів стягувачу, винесені у справі боржників ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області через Деражнянський районний суд. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_7