Яготинський районний суд Київської області
справа № 382/1425/17
РІШЕННЯ

іменем України

14 вересня 2017 року Яготинський районний суд Київської області, в складі:

головуючого судді Карпович В.Д.

при секретарі Шипота Я.В.

Розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Яготині справу за позовом ОСОБА_1, Представник позивача: ОСОБА_2 до Богданівської сільської ради Київської області, про визнання права власності на спадкове майно.

Встановив:

В позові до суду позивачка в казала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, вона є спадкоємицею померлої матері за заповітом.

В передбачений ст. 1270 ЦК України термін вона звернулася до Яготинської районної державної нотаріальної контори, із заявою про прийняття та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна.

Проте, під час її звернення до нотаріуса з питанням видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на решту частину спадкового майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, з'ясувалося, що свідоцтво про право власності на вищевказаний житловий будинок її мати під час свого життя не отримувала, в зв'язку з цим, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дане майно.

Так, під час її звернення до Богданівської сільської ради, останніми було надано довідку з якої вбачається, що житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3, згідно запису в погосподарській книзі Богданівської сільської ради Київської області.

За змістом Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 31 грудня 1995 року № 56, передбачено обов'язкову реєстрацію (інвентарізацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року за № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Згідно п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Просила:

Визнати за - ОСОБА_1, право власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1.

В судове засідання сторони не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. В заявах до суду позивачка підтримала свої позовні вимоги, відповідач позов визнав, та просили розглянути справу у їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, та не порушує права, інтереси та свободи інших осіб, а тому даний позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.. ст.. 130, 174 ЦПК України, ст.. ст.. 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Визнати за - ОСОБА_1, право власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області, протягом 10 днів, з дня його проголошення.

Суддя Карпович В.Д.