Справа № 127/5464/17
Провадження № 2/127/2736/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Бондарчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права власності на квартиру.

Позов мотивований тим, що на підставі загальних зборів членів ЖБК від 08.02.1991 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів №51 від 28.02.1991 року позивачам була виділена трикімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та видано ордер на житлове приміщення в будинку ЖБК №400 від 01.04.1991 року на право заняття житлового приміщення житловою площею 37,26 кв.м. на сімю з чотирьох осіб: чоловіка ОСОБА_4, дружину ОСОБА_1, сина ОСОБА_2, сина ОСОБА_3.

За цією адресою відповідно до копії особового рахунку №215643 та довідки вих. №2836 від 10.11.2016 р., виданої МКП «ЖЕК №5», зареєстровані:

-ОСОБА_1 з 10.07.1991 року;

-ОСОБА_2 з 10.07.1991 року;

-ОСОБА_3 з 10.07.1991 року;

-ОСОБА_4 з 10.07.1991 року до дня смерті.

Відповідно до довідки МКП «ЖЕК-5» вих. №23 від 18.02.2010 р. пайовий внесок ОСОБА_4 за кооперативну квартиру АДРЕСА_2 сплачено в повному обсязі в сумі 10605,28 крб.

13.06.2010 року помер ОСОБА_4, після смерті якого залишилась кооперативна квартира АДРЕСА_3.

06.12.2012 р. та 29.11.2016 р. позивачі звернулись до Другої вінницької державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, проте їм було відмовлено на тій підставі, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача при вирішенні спору покладалась на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.

На підставі загальних зборів членів ЖБК від 08.02.1991 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів №51 від 28.02.1991 року, позивачам була виділена трикімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, та видано ордер на житлове приміщення в будинку ЖБК №400 від 01.04.1991 року на право заняття житлового приміщення житловою площею 37,26 кв.м, на сімю з чотирьох осіб: чоловіка ОСОБА_4, дружину ОСОБА_1, сина ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3.

За цією адресою відповідно до копії особового рахунку №215643 та довідки вих. №2836 від 10.11.2016 р., виданої МКП «ЖЕК №5», зареєстровані:

-ОСОБА_1 з 10.07.1991 року;

-ОСОБА_2 з 10.07.1991 року;

-ОСОБА_3 з 10.07.1991 року;

-ОСОБА_4 з 10.07.1991 року до дня смерті.

Відповідно до довідки МКП «ЖЕК-5» вих. №23 від 18.02.2010 р. пайовий внесок ОСОБА_4 за кооперативну квартиру АДРЕСА_5 сплачено в повному обсязі в сумі 10605,28 крб.

13.06.2010 року помер ОСОБА_4, після смерті якого залишилась кооперативна квартира АДРЕСА_3.

29.112016 р. та 06.12.2012 р. позивачі звернулись до Другої вінницької державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, проте їм було відмовлено на тій підставі, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Позивачі як спадкоємці першої черги прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 і вступили у володіння зазначеним спадковим майном. На час відкриття спадщини позивачі постійно проживали разом із спадкодавцем та фактично користуються квартирою по теперішній час.

На даний час житлово-будівельний кооператив «Консервщик» ліквідовано, архівний фонд документації кооперативу не зберігся, що унеможливлює отримання документів, підтверджуючих членство ОСОБА_4 у кооперативі. За вказаних обставин неможливо оформити право власності на квартиру.

Рішенням виконкому Вінницької міської ради №111 від 25.02.1993 року 129 житлово-будівельні кооперативи були передані житлово-експлуатаційним конторам на баланс та обслуговування, в тому числі будинок №18 по провул. Костя Широцького.

31.03.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Виконавчого комітету Вінницької міської ради з проханням видати свідоцтво про право власності на квартиру, проте їй було відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею свідоцтва про право спадщини на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію цього майна. Виконати вказаний обовязок позивач обєктивно немає можливості.

Згідно з ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до розяснень постанови Пленуму Верховного суду України від 18.09.1987 №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України в першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивачі на стягненні судових витрат з відповідача не наполягали,

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 316,317, 319, 321, 392, 1261 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 88, 57-60, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_6 в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_6 в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_6 в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя