Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2017 Справа №607/6539/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, укладеним між ними 27.07.2014 року, згідно якого відповідач позичив у нього 78 000,00 грн., які зобовязувався повернути до 28.08.2014 року, про що надав письмову розписку. ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення боргу, однак ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязання та не реагує на його вимоги. Просить стягнути з відповідача в його користь суму неповернутого боргу в розмірі 78 000,00 грн., 42 186,23 грн. - проценти за користування коштами, 55 224,00 грн. - інфляційних нарахувань, 6398,14 грн. 3% річних, що разом становить 181 808 (сто вісімдесят одну тисячу вісімсот вісім ) грн. 37 коп.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву із клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив:

Як вбачається із письмової розписки, оглянутої у судовому засіданні, ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_2, виданий 21.03.2002 р. Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області), 27 липня 2014 року позичив у ОСОБА_1 а ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_3, НОМЕР_4, виданий 10.07.2015 р. Збаразьким РС УДМС України в Тернопільській області) грошові кошти в розмірі 78 000 грн. 00 коп., що еквівалентно 6500 доларів США, які зобовязується повернути до 28 серпня 2014 року.

Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В силу ч.1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На момент звернення позивача до суду, відповідач не виконав зобовязання за договором позики, оскільки не повернув ОСОБА_1 отримані від нього кошти в сумі 78 000,00 грн.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивача суму не повернутого боргу в розмірі 78 000,00 грн.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається із наявного при матеріалах справи розрахунку, сума процентів за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУза період із 27.07.2014 року по 23.05.2017 року складає 42186,23 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Згідно наявного при матеріалах справи розрахунку, сума інфляційних нарахувань становить 55224,00 грн., три проценти річних з простроченої суми становить 6398,14 грн.

Отже, в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача суми неповернутого боргу в розмірі 78 000,00 грн., 42 186,23 грн. - проценти за користування коштами, 55 224,00 грн. - інфляційних нарахувань, 6398,14 грн. 3% річних, що разом становить 181 808 грн. 37 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 625, 1046, 1048, 1051 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 суму неповернутого боргу в розмірі 78 000 (сімдесят вісім тисяч) грн. 00 коп., 42 186 (сорок одну тисячу сто вісімдесят шість) грн. 23 коп. проценти за користування коштами 55 224 (пятдесят пять тисяч двісті двадцять чотири) грн. 00 коп. інфляційних нарахувань, 6398 (шість тисяч триста девяносто вісім) грн. 14 коп. - 3% річних, що разом становить 181 808 (сто вісімдесят одну тисячу вісімсот вісім ) грн. 37 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1818 (одну тисячу вісімсот вісімнадцять) грн. 08 коп.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_5