Номер провадження: 22-ц/785/3767/17
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Плавич Н.Д.

суддів: Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

у відкритому судовому засіданні

розглянула апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»

на рішення Приморського районного суду м. Одеса від 08 лютого 2017 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

26.08.2016 року позивач, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернувся до Приморського районного суду м. Одеса до відповідачів, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з позовом про стягнення солідарно суми заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту.

В обґрунтування позовних вимог Банк посилався на те, що 27 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (змінено найменування - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») ( в подальшому Банк, Кредитор, Позивач) та ОСОБА_2 (Позичальник) укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 (Кредитний договір), за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 600 000, 00 доларів США, а Позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 27 листопада 2021 року згідно з графіком погашення кредиту відповідно до Додатку № 1 до Кредитного договору, та сплачувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 11,3% річних.

24 лютого 2009 року між Банком та Позичальником укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якої, перенесено строки сплати процентів з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, викладено графік погашення кредиту в новій редакції.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, між Банком та відповідачем ОСОБА_3 ( поручитель) 27 листопада 2006 року укладено Договір поруки №67122.

Позичальник умови Кредитного договору не виконує.

Станом на 18.08.2016 року, заборгованість за кредитним договором по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом складає 584116,36 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за договором у розмірі 3 359 694, 85 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути в солідарному порядку з Позичальника та поручителя вказану суму заборгованості і судові витрати.

До суду першої інстанції надійшла заява представника Банку про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 надав до суду письмові заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог Банку, застосувавши до спірних правовідносин строки позовної давності, розглянути справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена, доказів щодо неявки з поважних причин не надала.

Рішенням суду першої інстанції від 08 лютого 2017 року в позові Банку до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення солідарно суми заборгованості за кредитним договором відмовлено (а.с.144-149).

В апеляційній скарзі апелянт, Банк, просить рішення місцевого суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову Банку до відповідачів, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення солідарно суми заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, посилаючись на порушення місцевим судом вимог матеріального і процесуального права.

В апеляційному суді представник Банку доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник ОСОБА_2 надав свої заперечення, вважає рішення законним.

Відповідач ОСОБА_3 не з'явилася, про день і час розгляду справи повідомлялася.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, доводи скарги, заперечення на неї, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються вимогами ЦК України, які застосовуються до вказаних правовідносин, положеннями Договору про надання споживчого кредиту, умовами Додаткової угоди №1 до Договору про надання споживчого кредиту, умовами Договору поруки, які були узгоджені і підписані сторонами, Банком та Позичальником, Банком та поручителем.

Відмовляючи у задоволенні позову Банку, суд першої інстанції виходив з того, що Банк пропустив строк звернення до суду і посилався на наступне.

По матеріалам справи встановлено, що 27 листопада 2006р. між Банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 (Кредитний договір), за умовами якого Банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті в сумі 600 000 дол. США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 27.11.2021р. згідно із графіком погашення кредиту (додаток № 1 до Кредитного договору) та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 11,3 % річних (а.с.4-12, 13-18).

Відповідно до підпункту 1.3.3. п. 1.3. Кредитного договору нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного Банку України та чинного законодавства України.

Згідно з підпункту 1.3.4. п. 1.3. Кредитного договору строк сплати процентів встановлений з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані позивачем такі проценти. При цьому остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту.

Згідно з п. 2.1. Кредитного договору у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним договором Банком приймається: застава нерухомості, а саме: будинок та земельна ділянка 0,0567 га, що знаходиться за адресою: м. Одеса, пров. Морський, 5; порука, а саме: порука фізичної особи ОСОБА_3; порука юридичної особи ТОВ "Раф-Плюс", .

В Розділі 4 Кредитного договору прописані (узгоджені) зобов'язання Позичальника.

Відповідно до п. 4.6. Кредитного договору позичальник взяв на себе зобов'язання достроково повернути суму кредиту та сплатити проценти, комісії у випадках, встановлених у п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. цього договору, та/або порушень істотних умов договору та застосування банком процедури щодо дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 11 цього договору.

Згідно із п. 5.5 Кредитного договору у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць та/або порушення інших умов договору та/або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з Банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку, встановленому розділом 11 цього договору.

Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню у наступному порядку, а саме:

-в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні;

-в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті;

-пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом «факт/360» (метод «факт/360» передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), але в будь якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

Банк може використати право на застосування пені, починаючи з 32 тридцять другого) календарного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого цим договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем.

Згідно з п. 7.3. Кредитного договору відповідно до вимог ст. 611 ЦК України при порушенні позичальником вимог п.п. 2.3, 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. цього договору Банк набуває право вимоги дострокового повернення кредиту та рахованих процентів, комісій у порядку, встановленому розділом 11 цього договору.

Згідно з п.п. 11.1., 11.2. Кредитного договору відповідно до ст.ст. 525, 611 ЦК України у випадку настання обставин, визначених у п.п. 2.3, 4.9., 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 цього договору та направлення Банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення банку, чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку.

Пунктом 11.2 Кредитного договору передбачено - Зазначене у п.11.1 Договору повідомлення (вимога) Банку направляється листом (цінний з описом та повідомленням про вручення) або доставляється кур'єром на адресу позичальника, що вказана у розділі 12 Кредитного договору.

Додатком № 1 до Кредитного договору закріплено Графік погашення кредиту, в якому передбачені строки та розміри повернення відповідачем Банку чергової частини суми кредиту у загальний період з 10.01.2007 до 27.11.2021 (а.с.13-18).

24.02.2009 Банк та відповідач уклали Додаткову угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту в якій передбачили, що термін сплати процентів встановлюється з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступним за тим, за який були нараховані проценти (підпункт 1.3.3. Кредитного договору), а також виклали у новій редакції Графік погашення кредиту, в якому передбачені строки та розміри повернення позичальником Банку чергової частини суми кредиту у загальний період з 25.03.2009р. до 27.11.2021р. (а.с.19-21)

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України).

Законодавством визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання». Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки відповідно до вимог ст. 257 ПК України.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Звертається увага, що в своїх запереченнях на заявлений позов, представник Позичальника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 посилався на застосування до позовних вимог Банку строків позовної давності (а.с.105-109). Відповідно до вимог ст. 267ч3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частинами 1 та 3 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Умовами Кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, відповідно, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

З урахуванням положень пунктів 4.6., 5.5., 7.3., 11.1 Кредитного договору сторони кредитних правовідносин врегулювали у Кредитному договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів. Тобто, право Банку на звернення з вимогою про стягнення суми кредиту, процентів та пені в цілому виникає з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів більше ніж на один місяць, а не тільки з моментів закінчення строку дії Кредитного договору, або пред'явлення вимоги Банком.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29.10.2014 року по справі №6-169цс14; в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ: від 22.04.2015 року № 6-3000св15; від 22.01.2016 року по справі № 6-1378ск16; від 24.09.2014 року по справі № 6-103 цс14; від 17.02.2016 року по справі № 6-38659ск15.

По матеріалам, що надані Банком, вбачається, що згідно із Розрахунком заборгованості (т. 1 а.с. 24 - 42) відповідач здійснив останній платіж, повністю припинив обслуговувати свої кредитні зобов'язання 27.04.2012р. (а.с. 27). Банк звернувся в суд з позовом 26.08.2016 року, тобто більш ніж через чотири роки після припинення виконання зобов'язань позичальником.

Врахувавши зазначене, суд дійшов висновку, що Банком пропущений строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом, що є підставою для відмови у позові як в частині стягнення основного боргу, так додаткових вимог у вигляді процентів та пені (п. 1 ч. 2 ст. 258, 266 ЦК України).

В позові Банку до поручителя ОСОБА_3 за договором поруки №67122 від 27.11.2006 року, судом також відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Строк, передбачений 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. І право кредитора і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може (постанова Верховного Суду України від 20 квітня 2016р. у справі № 6-2662цс15).

В пункті 2.2. договору поруки сторони передбачили, що у випадку невиконання третьою особою своїх зобов'язань за основним договором позивач має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до відповідача, які є обов'язковими до виконання відповідачем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом)(а.с.22-23).

При розгляді справи встановлено, що Банк жодних вимог ні до позичальника за кредитним договором, ні до поручителя за договором поруки не направляв.

Враховуючи дату останнього платежу, який зроблено Позичальником в 2012 року, починаючи з 26.11.2012 року у позивача виникло право на пред'явлення вимоги про дострокове стягнення заборгованості, з позовом до відповідачів, Банк звернувся лише 26.08.2016 року.

Суд першої інстанції надав оцінку вказаним доказам, прийняв до уваги умови договору поруки, вимоги закону та дійшов висновку, що позовні вимоги до ОСОБА_3 як поручителя, про виконання зобов'язання за кредитним договором протягом шести місяців, від дня настання строку виконання основного зобов'язання, заявлені не були. Таким чином порука ОСОБА_3 за договором поруки від 27 листопада 2006 року вважається припиненою і в позові було обґрунтовано відмовлено.

В підтвердження доводів апеляційної скарги представник Банку посилався на те, що строк позовної давності не може бути застосований, оскільки не закінчився строк дії кредитного договору.

Колегія з вказаним доводом не погоджується, враховуючи, що Банк сам звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення всієї суми за кредитним договором, що дає підставу для висновку, що Банк сам визнає, що строк виконання відповідного зобов'язання було змінено невиконанням Позичальником зобов'язань на протязі більш ніж один місяць.

З урахуванням положень п.4.6, 5.5, 7.3, 11.1 Кредитного договору сторони узгодили між собою питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання та визначили умови такого повернення коштів. Право Банку на звернення з вимогою про стягнення суми кредиту, процентів та пені, виникає з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів більш ніж на один місяць, а не тільки з моментів закінчення строку дії Кредитного договору або пред'явлення вимоги Банком.

Дав оцінку доказам, що зібрані по справі, прийнявши до уваги вимоги закону, умови Договору про надання споживчого кредиту, умови Додаткової угоди до Договору, положення Договору поруки, які узгодили і підписали сторони, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в позові Банку про стягнення заборгованості за кредитним договором як з Позичальника ОСОБА_2 та і з поручителя ОСОБА_3

Відмова у позові, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, не дає підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача суми судового збору.

Рішення суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга Банку відхиляється, рішення місцевого суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити, рішення Приморського районного суду м. Одеса від 08 лютого 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Н.Д. Плавич

Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська