АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 759/4717/17 Головуючий у 1-й інстанції - Сенько М.Ф.
№ апеляційного провадження 22-ц/796/8557/2017 Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, вихідної допомоги, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

РішеннямСвятошинського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, вихідної допомоги, відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримала апеляційну скаргу.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення з роботи, поновити її на роботі, стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» середній заробіток за час вимушеного прогулу, вихідну допомогу, та 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди

Посилається на те, що з 21.05.2015 року вона працювала в Бесарабському відділенні №201 ПАТ «Укрсоцбанк» на посаді начальника департаменту роздрібних продажів у Київському регіоні центру роздрібного бізнесу, відповідно до наказу № 1084-П.

Наказом банку № 753-п від 02.03.2017 року її було звільнено з займаної посади з 02.03.2017 року на підставі ст. 36 ч. 1 КЗпП України, за угодою сторін.

ОСОБА_1 зазначає, що її звільнення з роботи відбулось під примусом роботодавця, з порушенням порядку звільнення, при звільненні їй не виплачено вихідну допомогу.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Наказом ПАТ «Укрсоцбанк» № 753-п від 02.03.2017 року ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника Бесарабського відділення №201 департаменту роздрібних продажів у Київському регіоні центру роздрібного бізнесу з 02.03.2017 року на підставі ст. 36 ч. 1 КЗпП України, за угодою сторін.

Судом встановлено, що підставою для звільнення та видання спірного наказу стала особиста заява ОСОБА_1 від 02.03.2017 року.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України трудовий договір може бути припинений за угодою сторін.

Припинення трудового договору за вказаною підставою, застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Відповідачем відмовлено в задоволенні заяви позивача про анулювання заяви про звільнення.

Відкликання позивачем в односторонньому порядку своєї заяви про звільнення не може бути підставою для поновлення на роботі.

До того ж, із заяви позивача про відкликання заяви про звільнення, вбачається, що вона не проти звільнення з роботи за угодою сторін, але за умови виплати їй вихідної допомоги в розмірі п'яти посадових окладів.

Проте, такі умови не передбачені трудовим договором та законодавством.

Згоди профспілкової організації на звільнення працівника з роботи за підстав досягнення угоди сторін не потрібно.

Належних та допустимих доказів про те, що позивача було звільнено під тиском роботодавця суду не надано.

Натомість, позивачем в день звільнення передано уповноваженим особам відповідача справи та посада, що підтверджується актом прийому-передачі, в цей же день на її рахунок перераховано всі належні при звільненні виплати.

Від отримання трудової книжки позивач відмовилась, про що працівниками відповідача було складено акт.

Доводи позивача про те, що в день звільнення вона працювала в надурочний час, суд першої інстанції не прийняв до уваги як порушення роботодавцем трудового законодавства, оскільки вказане свідчить лише про те, що позивач в обумовлений сторонами час не змогла передати справи і посаду.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 була звільнена з роботи відповідно до вимог чинного законодавства та трудового договору, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторонипосилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давностітощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторінвипливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позовзадовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілитиміж сторонамисудові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 214 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішеннясуду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо помилкового висновку суду про те, що згоди від профспілкової організації на звільнення працівника з роботи з підстав досягнення за угодою сторін не потрібно, колегія суддів не приймає до уваги.

Відповідно до п.п.2.1.16 Колективного договору Адміністрації та Трудового колективу Головного офісу ПАТ «Укрсоцбанк», роботодавець має погоджувати з Профспілковими комітетами первинних профспілкових організацій рішення про звільнення працівників, що є членами відповідних профспілкових організацій Банку, за ініціативою роботодавця.

Відповідно до ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Оскільки звільнення ОСОБА_1 відбулося за угодою сторін на підставі п. 1 ст.36 КЗпП України, згоди профспілкової організації на звільнення працівника з вказаних підстав не потрібно.

Колегія суддів не приймає також до уваги твердження позивача, що судом першої інстанції не з'ясовано причину її відмови від ознайомлення з наказом про звільнення та отримання трудової книжки, з посиланням на те, що в подальшому вона звернулась за медичною допомогою та перебувала на лікарняному, оскільки з акту ПАТ «Укрсоцбанк» від 03 березня 2017 року вбачається, що в приміщенні Бесарабського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» за адресою м. Київ, бульв. Шевченка,2, в кабінеті начальника відділення, ОСОБА_1, в присутності працівників банку відмовилася від одержання від працівника департаменту персоналу ОСОБА_3 трудової книжки, а також відмовилася від проставлення свого підпису в особовій картці та книзі обліку руху трудових книжок. Крім того, ОСОБА_1 відмовилася від ознайомлення з наказом про її звільнення.

Доводи апеляційної скарги щодо обов'язку роботодавця на підставі п.п.4.21 п.4.4 угоди виплатити їй вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку у разі припинення трудового договору внаслідок порушення роботодавцем чинного законодавства про працю, цього договору чи трудового договору, колегія суддів оцінює критично, оскільки звільнення ОСОБА_1 відбулось за п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін, а відповідно до ст.44 КЗпП України при звільненні за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України) виплата вихідної допомоги не передбачена.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий Судді