Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Карпенко С.О.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року, -

вс т а н о в и л а:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 14 жовтня 2011 року між ліквідатором фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 - арбітражним керуючим ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за реєстровим номером №1483.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року, позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 14 жовтня 2011 року між ліквідатором фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 - арбітражним керуючим ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвічений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за реєстровим номером №1483 - недійсним.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 19 лютого 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступник - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та третьою особою у справі ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №99-07-И/09, за умовами якого позичальник отримав від Банку кредитні кошти у розмірі 166 000,00 доларів США, з терміном повернення до 18 лютого 2027 року, зі сплатою 12% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 19 лютого 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір б/н, посвідчений приватним нотаріусом КМНО ІвановоюС.М. за реєстровим №743, відповідно до якого іпотекодавець передав Іпотекодержателю в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 54,40 кв. м, жилою площею 30,10 кв. м, заставною вартістю 839 815,00 грн.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2009 року у справі №2-2886/09 з ОСОБА_6 було стягнуто на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №99-07-И/09 від 19 лютого 2007 року у розмірі 1 609 996,10 грн.

Відповідно до постанови Господарського суду Харківської області від 03 серпня 2011 року у справі (№5023/5870/11) визнано ФОП ОСОБА_6 банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18 жовтня 2011 року вищевказану постанову скасовано та провадження у даній справі припинено з тих підстав, що господарський суд незаконно визнав боржника банкрутом на підставі ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Постановою Вищого Господарського суду України від 14 лютого 2012 року зазначену постанову Харківського апеляційного господарського суду залишено без змін.

14 жовтня 2011 року між ліквідатором ФОП ОСОБА_6 - арбітражним керуючим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі постанови Господарського суду Харківської області від 03 серпня 2011 року у справі (№5023/5870/11), яке в подальшому було скасовано, було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ГуревічовимО.М. за реєстровим №1483, яку було реалізовано у рамках справи №5023/5870/11 за 247 000,00 грн.

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» стало відомо про процедуру відчуження вищевказаної квартири лише у жовтні 2013 року, що підтверджується копією ухвали Господарського суду Харківської області від 17 вересня 2013 року у справі №5023/3611/12, зі змісту якої вбачається, що постановою цього суду від 23 жовтня 2012 року ФОП ОСОБА_6 визнано банкрутом (повторно), заяву ліквідатора про розподіл коштів боржника призначено до розгляду в судовому засіданні, про що (у тому числі) було повідомлено Банк.

Відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року (справа №826/19957/13-а), Реєстраційну службу ГУЮ у м. Києві було зобов'язано внести відомості про обтяження іпотекою до Державного реєстру іпотек на підставі Іпотечного договору від 19 лютого 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М., за реєстровим №743, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 вересня 2014 року.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом, однак він не має права без згоди іпотеко держателя, зокрема, відчужувати предмет іпотеки.

Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним (ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку»).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, на підставі ст. ст. 203, 205 ЦК України, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що оскільки оспорюваний договір купівлі-продажу квартири від 14 жовтня 2011 року було укладено в період ліквідаційної процедури боржника ОСОБА_6 на підставі постанови Господарського суду Харківської області від 03 серпня 2011 року, за чотири дні до її скасування постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18 жовтня 2011 року, тобто вчинено за зловмисною домовленістю сторін правочину без урахування законних інтересів позивача, а тому має бути визнаний недійсним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко