Справа № 643/9670/16-ц
Провадження № 2/643/756/17
01.02.2017 року м. Харків
Московський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Мамалуй М.В.,
за участю: секретаря Кречетової М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.07.2016 року він отримав копії документів по виконавчому провадженню щодо стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на його користь. В тому числі, заяву відповідача від 16.05.2015 року, у якій останній назвав його спившимся алкоголіком-сутяжником. Тобто, відповідач оприлюднив негативні відомості про нього, які не відповідають дійсності, порочать його честь, гідність та ділову репутацію. Жодного доказу відповідач на підтвердження своїх слів не надав.
Таким чином, позивач вважає, що діями відповідача порушено його право на повагу його честі та гідності, у звязку із чим йому був спричинена моральна шкода, нанесена шкода його діловій репутації. Ним перенесений великий стрес, викликаний неправомірною поведінкою відповідача, оскільки він отримав душевну, моральну та психологічну травму. Все відбувалося на тлі того, що він близько десяти років приймає серцеві ліки та антидепресанти, про що відомо відповідачу ОСОБА_2, тому що останній є його сином.
У судовому засіданні позивач повністю підтримав позов, просив задовольнити вимоги. Вважав можливим розглядати справу у заочному порядку, оскільки відповідач неодноразово повідомлявся про розгляд справи та навмисно ухиляється від суду. Додатково пояснив, що згідно із довідкою МСЕК та медичним висновком йому категорично протипоказані стреси, про що достовірно відомо відповідачу ОСОБА_2 його сину.
Відповідач в судове засідання не з'явився, неодноразово повідомлявся про розгляд справи, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі ст.224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
У довідці МСЕК серії 12 ААА № 160573 від 27.06.2016 року, яка видана повторно, вказано, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням, йому протипоказані нервово-емоціональні навантаження (а.с.5).
Згідно виписки від травня 2015 року із медичної карти ОСОБА_1, останній має хворобу серця, алкоголь практично не вживає, рекомендований нагляд кардіолога та невропатолога (а.с.12).
Суд не приймає копії документів на а.с.10-11, оскільки вони не відповідають вимогам глави 5 ЦПК, зокрема, показання свідків мають бути дані під присягою.
Відповідно до вимог статей 64, 65 ЦПК письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.
На підставі вказаного, суд не приймає документи на а.с.10-11, ні як письмові докази, ні як речові докази, оскільки позивачем не вказано їх походження, не надані оригінали.
Конституція України визначає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (стаття 3). Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей . Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (стаття 68).
У зв'язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Стаття 201 Цивільного кодексу України (далі ЦК) вказує, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до ст. 299 ЦК фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації
Як розяснено в положеннях Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року щодо юридичного складу правопорушення, порушення майнового права позивача та характеру поширеної інформації, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні зясувати визначити характер такої інформації та зясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.
На підставі зазначеного, суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачем завдана шкода його діловій репутації, тому у таких вимогах слід відмовити.
Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).
Відповідно до ст. 277 ЦК і ст. 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
Суд, дослідивши докази по справі визначає, що зазначені у заяві від 16.05.2015 року відомості є фактичним твердженням, а не оціночним судженням.
У розясненнях Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року, вказано, що вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою.
Враховуючи наведене, суд вважає, що доведений факт спричиненні моральної шкоди, розповсюдженням відповідачем недостовірної інформації у заяві від 16.05.2015 року про те, що ОСОБА_1 є спившимся алкоголіком-сутяжником. Суд вважає достатньою компенсацією за спричинену шкоду відшкодування у розмірі 2000 грн., а також відкликання заяви відповідачем.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Керуючись статтями 208-209, 212-215, 224 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 гривень.
Зобовязати ОСОБА_2 відкликати заяву від 16.05.2015 року.
В інших вимогах відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у розмірі 1378 гривень.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання в 10-денний строк апеляційної скарги через Московський районний суд міста Харкова до Апеляційного суду Харківської області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Копію заочного рішення направити за місцем проживання відповідача для відома.

Повний текст рішення буде складений 02.02.2017 року власноручно в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя М.В. Мамалуй