АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/2522/2017 Головуючий у суді першої інстанції - Шумко А.В.
Унікальний номер справи № 752/4736/16-ц Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3,ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційних витрат за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.10.2016 задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову - накладено арешт на належне ОСОБА_6 на праві власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, реєстрацій номер майна 38264435.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову про відмову в забезпеченні позову. Вважає, що у суду першої інстанції були відсутні належні підстави для накладення арешту на майно відповідача, оскільки відсутні докази про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити не можливим виконання рішення суду.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю і просив ухвалу суду залишити без змін, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 25.03.2016 до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційних витрат за договором позики. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 01.12.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, який підтверджено власноручною розпискою відповідача, складеною в той же день. Згідно вказаної розписки ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_5 кошти в сумі 59 000 доларів США строком на один рік з кінцевою датою повернення 01.12.2015. Після спливу вказаного в розписці терміну повернення, відповідач кошти не повернула. У зв'язку з чим позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу 1 564 090,00 грн., проценти 60 421,01 грн., інфляційні витрати в розмірі 756 161,28 грн., що сумі становить 2 380 672,29 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.04.2016 відкрито провадження у справі.

21.10.2016 представникпозивача подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, обґрунтовуючи її тим, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, в заяві також вказав, що частину боргу у сумі 20 000 дол. США відповідачем було повернуто після пред'явлення позову.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив з співмірності обраного позивачем заходу забезпечення заявленим позовним вимогам, а також з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пункт 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Крім того, ч. 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 Постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Таким чином, вивчивши матеріали справи в їх сукупності та проаналізувавши відповідні норми процесуального права, а також врахувавши зміст заявлених позовних вимог, суд першої інстанції цілком правомірно дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу.

Отже, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість заяви та відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову є безпідставними, висновків суду, на момент постановлення оскаржуваної ухвали, не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленої ухвали не впливають.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог процесуального закону, а тому підстави для її скасування судом апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України, підставами для відхилення скарги на ухвалу суду першої інстанції і залишення ухвали без змін є постановлення судом першої інстанції ухвали з додержанням вимог закону.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312 п.1, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційних витрат за договором позики- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва