Справа № 158/3042/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О.К.
Провадження № 22-ц/773/1205/17 Категорія: 81 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Федонюк С.Ю., Карпук А.К.,

з участю: секретаря Губарик К.А.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо невиконання рішення суду, за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Ківерцівського районного суду від 17 липня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ківерцівського районного суду від 17.07.2017 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо невиконання рішення суду відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1, покликаючись на незаконність і необґрунтованість ухвали місцевого суду, просив її скасувати.

Заслухавши пояснення заявника, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду залишити без змін, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду від 05.03.2014 року в справі №158/3042/13-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 13018,23 грн. матеріальної шкоди та 4000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 24.04.2014 року вказане рішення місцевого суду від 05.03.2014 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди та судового збору змінено. Присуджено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 28660 грн. матеріальної шкоди.

На виконання вказаного рішення суду заявнику ОСОБА_1 як стягувачеві 21.05.2014 року було видано виконавчі листи. Ухвалою Ківерцівського районного суду від 16.03.2017 року виправлено описку у виконавчих листах № 1 та № 2, виданих Ківерцівським районним судом у цивільній справі № 158/3042/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди і зазначено адресу боржника «с. Очеретня, вул. Першотравнева, 18, Кривоозерського району Миколаївської області».

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частинами 1, 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З повідомлення №2821/14.14.41 від 12.05.2017 року Кривоозерського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області місцевим судом встановлено, що державним виконавцем Сигляник Т.В. проведено всі необхідні виконавчі дії з метою примусового виконання виконавчих листів, виданих 21.05.2014 року Ківерцівським районним судом щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4000 грн. спричиненої моральної шкоди та 28660 грн. матеріальної шкоди. 16.09.2015 року виконавчі провадження виведено зі складу зведеного виконавчого провадження та завершено на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Копії постанов про повернення виконавчого документу та оригінали виконавчих листів направлено стягувачеві супровідним листом від 22.09.2015 року за вих. №6087/02-36, № 6088/0236 рекомендованою кореспонденцією (а.с.109-112).

Судом також встановлено, що на підставі ухвали Ківерцівського районного суду від 09.06.2017 року заявнику ОСОБА_1 було видано дублікат виконавчого листа №1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4000 грн. спричиненої моральної шкоди та виконавчий лист № 2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 28660 грн. матеріальної шкоди.

Як вбачається зі змісту згаданого повідомлення №2821/14.14.41 від 12.05.2017 року Кривоозерського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, повторно виконавчі документи до виконання не звертались, постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві у встановлені Законом України «Про виконавче провадження» строки не оскаржувались.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

На підставі наведеного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що державний виконавець Кривоозерського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_4 в ході примусового виконання рішення Ківерцівського районного суду від 05.03.2014 року, діяв відповідно до закону та в межах своїх повноважень, не порушуючи право стягувача, а тому скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо невиконання рішення суду є безпідставною, у звязку з чим місцевий суд обґрунтовано відмовив у її задоволенні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду і не стосуються суті розглядуваної справи щодо оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця, а тому відхиляється колегією суддів як такі, що не мають правового значення в даній конкретній справі.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Ківерцівського районного суду від 17 липня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: