Справа № 1519/3188/2012
Провадження №2/521/2211/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Граніна В.Л., при секретарі Янкул Г.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Одеська міська рада, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси, на підставі постанови Верховного Суду України від 30.09.2015 року, надійшла цивільна справа для розгляду в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Одеська міська рада, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю, виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності, припинення права на частку майна та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Відповідно до вказаної постанови Верховного Суду України, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.012015 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25.12.2014 року та рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.09.2014 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Одеська міська рада, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю, виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності, припинення права на частку майна та визначення порядку користування земельною ділянкою скасовано та направлено на новий розгляд в цій частині до суду першої інстанції.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.01.2016 року провадження у справі було зупинено у зв'язку зі смертю ОСОБА_3 до встановлення правонаступників. Та 08.04.2016 року провадження було поновлено, правонаступником померлого спадкодавця ОСОБА_3 встановлено ОСОБА_2

Під час розгляду вказаної цивільної справи позивач, в порядку ст. 31 ЦПК України, зменшив розмір позовних вимог та просив суд розглядати їх лише в частині усунення перешкод у користуванні власністю, а саме ухвалити рішення, яким зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійснені права власності, користування та розпорядження 1/3 часткою домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 шляхом надання можливостей ОСОБА_1 без згоди співвласника ОСОБА_2 подавати заяви, отримувати узгодження, звертатися до міської та районних адміністрацій - органів влади та державного управління, в Управління дозвільних та погоджувальних процедур, в Управління інженерного захисту території, в Державну архітектурно - будівельну інспекцію України та її територіальні органи, в ДП «Укрдержбудекспертиза», в Управління контролю за благоустроєм, в Головне управління ДСНС України в Одеській області та філії, в органи виконавчої філії, в Державну санітарно - епідеміологічну службу України, в органи земельних ресурсів, в Управління архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради, в Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, в органи Державного агентства земельних ресурсів України, у відповідну регіональну філію ДП «Центр державного земельного кадастру», до КП «Одеське міське проектно - виробниче бюро архітектури та містобудування», до кадастрового реєстратора, в органи технічної інвентаризації об'єктів нерухомості, в органи Міністерства юстиції України, в органи Державної реєстрації прав на нерухоме майно, у водопостачальні підприємства такі як «Инфоксводоканал», у газопостачальні підприємства та установи, до енергопостачальних підприємств, в архівні установи.

У підтвердження зміни своїх вимог позивач посилається на те, що з урахуванням правової позиції Верховного Суду України від 21.10.2015 року №6-286цс15 щодо позовних вимог, які скасовано, вважає недоцільним та несвоєчасним вимоги без вирішення необхідних питань, пов'язаних з самочинними прибудовами 1970 - 1980 р.р., які, на його думку, унеможливлюють вирішення питання щодо виділу в натурі належної йому 1/3 частки на праві власності за адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування своїх вимог, позивач вказує, що для вирішення питань, пов'язаних з самочинними прибудовами, перерахунком ідеальних часток (з урахуванням усіх прибудов) зазначеного домоволодіння, необхідно усунути перешкоди, які, на думку позивача, чинить відповідач, а саме не дає на це своєї згоди.

Також, позивач вказує, що він зазнає перешкоди з боку відповідача у здійснені своїх прав власника володіти та користуватися своїм майном, а тому змушений звернутися до суду щодо захисту своїх прав.

Позивач приймав участь у судовому засіданні разом з представником, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач також приймала участь у судовому разом з представником, позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на те, що вона не чинить перешкод у користуванні власністю позивача та позивач не звертався до неї з пропозицією щодо вирішення питання відносно самочинно збудованих споруд та благоустрою території, яка знаходиться у їх спільному користуванні. Тому, на думку відповідача, позовні вимоги позивача є необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Представники третіх осіб - Одеської міської ради та Малиновської РА Одеської міської ради, у судовому засіданні участі не приймали, про дату, час та місце розгляду справи були сповіщені у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки до суду не повідомили.

Суд, дослідивши надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку про те, що у задоволені позовних вимог слід відмовити.

У судовому засіданні встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, згідно договору дарування від 18.12.2004 року, належить 1/3 частина жилого будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 Інші 2/3 частини належать відповідачу.

Зазначений жилий будинок з надвірними спорудами складається в цілому з кам'яного жилого будинку (літ. «А») та надвірних споруд, до складу яких входять самовільно переобладнані та самовільно збудовані споруди, ці обставини встановлені також постановою Верховного Суду України.

Як вказує позивач, посилаючись на вищезазначену постанову Верховного Суду України від 30.09.2015 року, неможливо виділити в натурі 1/3 частину зазначеного жилого будинку, яка належить йому на праві власності, оскільки не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані об'єкти нерухомого майна, а питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатися лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Так, позивач вказує, що відповідач чинить йому перешкоди у здійснені прав власника володіти та користуватися своїм майном, оскільки без згоди співвласника - відповідача не може визнати права власності на вказані самочинно збудовані споруди, а тому здійснювати благоустрій належної йому частки.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленостями між ними.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно п. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд, згідно ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Позивач вказує, що він звертався до відповідних органів місцевої влади з метою визнати право власності на вищезазначені самочинно збудовані об'єкти нерухомого майна, однак йому було відмовлено. На підтвердження цього позивач надав листи Малиновської РА Одеської міської ради від 21.05.2010 року за №К-1539/0007 та від 15.01.2016 року за №К-36.

Однак, на думку суду, вони не доводять того факту, що саме відповідач чинить перешкоди у користуванні власністю позивачу. А в вказаних листах ОСОБА_1 лише роз'яснюється, що він має право звернутися до відповідних органів для вирішення своїх питань.

Також, ОСОБА_1 не надано жодного доказу на підтвердження того, що саме ОСОБА_2 чинить йому перешкоди. Позивач вказує, що він неодноразово звертався до відповідача з пропозицією допомоги стосовно узаконення вказаних об'єктів нерухомості, однак йому було відмовлено, однак ніяких належних та допустимих доказів суду на підтвердження цього не надав.

Так, відповідач у судовому засіданні посилання позивача заперечувала та зазначила, що на даний час не має змоги узаконити вказані об'єкти нерухомості через свій скрутний матеріальний стан, однак не заперечую щоб вони разом з позивачем узаконювали самочинні будівлі. Також, ОСОБА_2 вказала, що позивач не звертався до неї та допомоги не пропонував, та у разі такого звернення не буде заперечувати проти допомоги з боку позивача.

Дані у судовому засіданні пояснення сторін свідчать про те, що ОСОБА_2 зацікавлена у проведені узаконення вказаних споруд та ніяк не чинить перешкод у користуванні власністю ОСОБА_1

Відповідно до ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Всупереч вказаній нормі, позивачем не було доведено того факту, що саме відповідач чинить перешкоди у користуванні його власністю.

Також, як роз'яснив Пленум ВСУ у п.27 Постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2, виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК) в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підставу вимоги про те, що відповідач чинить перешкоди у користуванні спільною власністю, тому в задоволенні позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити. Що однак надалі не перешкоджає позивачу звернутись до суду в установленому законом порядку при наявності доказів про перешкоджання йому користуватись своєю власністю.

Керуючись ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 369, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 59, 60, 212, 213 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог щодо зобов'язання ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійснені права власності, користування та розпорядження 1/3 часткою домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 шляхом надання можливостей ОСОБА_1 без згоди співвласника ОСОБА_2 подавати заяви, отримувати узгодження, звертатися до міської та районних адміністрацій - органів влади та державного управління, в Управління дозвільних та погоджувальних процедур, в Управління інженерного захисту території, в Державну архітектурно - будівельну інспекцію України та її територіальні органи, в ДП «Укрдержбудекспертиза», в Управління контролю за благоустроєм, в Головне управління ДСНС України в Одеській області та філії, в органи виконавчої філії, в Державну санітарно - епідеміологічну службу України, в органи земельних ресурсів, в Управління архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради, в Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, в органи Державного агентства земельних ресурсів України, у відповідну регіональну філію ДП «Центр державного земельного кадастру», до КП «Одеське міське проектно - виробниче бюро архітектури та містобудування», до кадастрового реєстратора, в органи технічної інвентаризації об'єктів нерухомості, в органи Міністерства юстиції України, в органи Державної реєстрації прав на нерухоме майно, у водопостачальні підприємства такі як «Инфоксводоканал», у газопостачальні підприємства та установи, до енергопостачальних підприємств, в архівні установи - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня проголошення рішення

Головуючий