Ухвала

іменем україни

06 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ізмайлової Т.Л.,

суддів: Євтушенко О.І., Євграфової Є.П.,

КадєтовоїО.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 31 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 13 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року Публічнеакціонерне товариствокомерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_3про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 04 липня 2005 оку між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № ZRН0SЕ00000318 згідно умов якого останній отримав кошти в розмірі 2 500 грн терміном до 03 липня 2006 року.

В уточненій позовній заяві ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що при порушенні позичальником зобовʼязань по погашенню кредиту ОСОБА_3 сплачує ПАТ КБ «ПриватБанк» відсотки за користування кредитом у розмірі 8,25 % на місяць від суми залишку непогашеної заборгованості.

Ураховуючи наведене, з урахування уточнених позовних вимог, та те що кредитні кошти до теперішнього часу не повернуті, договір не є розірваним чи припиненим,позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором

від 04 липня 2005 року № ZRН0SЕ00000318 по відсотках, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 13 липня 2010 року по

13липня 2015 року врозмірі 9 133 грн 26 коп.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 31 грудня 2015 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 13 липня

2016 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від

31 грудня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» -

Сокуренко Н.В. просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із безпідставності заявлених позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 04 липня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № ZRН0SЕ00000318, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 2 500 грн строком до 03 липня 2006 року включно.

Позичальник зобовʼязався повернути кредит, сплатити проценти в обумовлені у договорі строки. За умовами договору погашення кредиту мало відбуватись щомісяця у період сплати з 1 по 5 число кожного місяця у сумі 269 грн 23 коп., яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками,комісією, а також інших витрат. При порушенні позичальником зобовʼязань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 8,25 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості.

Звертаючись до суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за відсотками за період з

13 липня 2010 року по 13 липня 2015 року в розмірі 9 133 грн 26 коп., посилаючись на те, що кредит не погашено.

Встановлено, що рішенням Корольовського районного суду

м. Житомира від 17 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 02 грудня 2013 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04 липня 2005 року № ZRН0SЕ00000318, що станом на

30 жовтня 2012 року становила 35 309 грн 85 коп. та складалась із заборгованості по кредиту в розмірі 1 882 грн 29 коп., заборгованості по процентам в розмірі 13 395 грн 18 коп. та пені в розмірі 20 032 грн 38 коп. у звʼязку зі спливом строку позовної давності.

Вказане рішення набрало законної сили і є чинним.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ч. 2 ст. 223 ЦПК України оспорення встановлених судом фактів і правовідносин в іншому процесі не допускається.

Ураховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від

02 грудня 2013 року, встановлено відсутність підстав для стягнення як основної суми кредиту так і процентів та штрафних санкцій у звʼязку з чим відмовлено в позові.А тому звернення позивача до суду з вимогами про стягнення процентів з 13 липня 2010 року по 13 липня 2015 року не узгоджується із загальними приписами цивільно-процесуального законодавства.

Докази та обставини, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої та апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 336 ЦПК України за наслідками розгляду касаційної скарги на рішення суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 31 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийТ.Л. Ізмайлова
Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова