АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

07 вересня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про скасування зупинення стягнення за виконавчим листом за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Германчука Романа Васильовича,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 10 березня 2017 року,

встановила:

у серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 10 березня 2016 року стягнення у виконавчому провадженні було зупинено. У грудні 2016 року представник ПАТ «Сбербанк» звернувся до суду із заявою про скасування зупинення стягнення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 10 березня 2017 року заяву було задоволено, заходи забезпечення скасовано.

Не погоджуючись із ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу і постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в якій просив визнати дії державного виконавця Германчука Р.В. неправомірними та скасувати постанову про арешт майна боржника, посилаючись на те, що на виконання у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області знаходиться виконавчий лист, виданий Шевченківський районним судом м.Києва 16 серпня 2012 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» заборгованості в розмірі 3 064 761 грн. 93 коп. та дії державного виконавця з приводу арешту майна порушують його права.

В ході розгляду справи представником скаржника було заявлено клопотання про зупинення стягнення за вказаним виконавчим листом. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 10 березня 2016 року клопотання було задоволено, зупинено стягнення за виконавчим листом.

Ухвалами Шевченківського районного суду м.Києва від 20 квітня 2016 року скаргу ОСОБА_1 було залишено без розгляду в частині визнання дій неправомірними, а в іншій частині - задоволено, скасовано постанову про арешт майна та заборону його відчуження.

У грудні 2016 року ПАТ «Сбербанк» звернувся до суду із заявою про скасування зупинення стягнення за виконавчим листом, посилаючись на положення ст. 154 ЦПК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 10 березня 2017 року заяву було задоволено, заходи забезпечення скасовано.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, наявні підстави для скасування заходів забезпечення позову. Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки він зроблений із порушенням норм процесуального права.

При розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Разом із тим, при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (пункт 4 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, яка діяла на момент постановлення ухвали) до завершення розгляду скарги.

Частиною 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача.

В даному випадку, судом першої інстанції було розглянуто заяву стягувача за правилами ст. 154 ЦПК України, як заяву про скасування заходів забезпечення позову, тоді як у справі такої ухвали постановлено не було.

При зверненні до суду з заявою про скасування ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 10 березня 2016 року, представник ПАТ «Сбербанк» посилалась на те, що скаргу ОСОБА_1 було розглянуто по суті, а тому підстави для зупинення стягнення на підставі виконавчого листа відпали. Однак, чинним законодавством не передбачено право суду першої станції на скасування заходів зупинення стягнення за виконавчим листом за аналогією із скасуванням заходів забезпечення позову. Обов'язок продовжити примусове виконання рішення покладено законом на державного виконавця.

Враховуючи викладене, судом було зроблено висновок про наявність підстав для задоволення заяви із порушенням норм процесуального права, а тому ухвалу слід скасувати та направити питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 313-317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 10 березня 2017 року скасувати та направити питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді

№ справи: 761/22839/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6754/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Маліновська В.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.