АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1259/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Гончаренко Т. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівБородійчука В. Г., Карпенко О. В.
при секретаріЧуйко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси, апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «Приватбанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 17 березня 2017 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

10 січня 2017 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача ОСОБА_7 суми боргу за кредитним договором, відсотків за користування коштами, пені за користування коштами, посилаючись на такі обставини.

Банк, свої позовні вимоги мотивував тим, шо 18 червня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу ОСОБА_7 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 7000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Так, починаючи з 2013 року відповідачем зобов'язання не виконувалось належним чином, тому виникла прострочена заборгованість. Так як позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 31 грудня 2016 року загальна сума заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором № б/н від 18 червня 2007 року становить 13 786,36 грн., з яких: - заборгованість за кредитом -127,79 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 9175,89 грн.; - заборгованість за пенею та комісією - 3350.00 грн.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту (фіксована частина) - 500 грн., (процентна складова) - 632,68 грн., відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг. На підставі цього позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 17.03.2017 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ПАТ КБ «Приватбанк» - Сокуренко Н.В. подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення є незаконним, винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апелянт зазначає, що кредитні правовідносини між банком та ОСОБА_7 за кредитним договором від 18 червня 2007 року є дійсними, про бажання їх припинити в порядку встановленому законодавством чи договором не висловлювала жодна із сторін. Апелянт просить суд скасувати рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 17.03.2017 року по цивільній справі за № 694/141/17 та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», стягнути судові витрати з відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, який з'явився в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позов пред`явлений після спливу позовної давності, початок перебігу якої визнав з моменту здійснення останнього платежу (з 28.01.2014 року, а до суду з позовом банк звернувся лише 31 січня 2017 року).

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно з положеннями пунктів 22, 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє використовує

або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Пункт 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою частиною 11 статті 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07 лютого 2014 року «Про внесення змін і доповнень до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» пункт 31 постанови від 30 березня 2012 року викладено у такій редакції: « При застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

У зв'язку із цим та, враховуючи, що ЦК України не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність.

Оскільки зі сплину строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи)».

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 18 червня 2007 року між сторонами було укладено договір №б/н, згідно якого відповідач ОСОБА_7 отримала кредит у розмірі 7000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписана заява разом Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між сторонами кредитний договір.

Взятих на себе за кредитним договором №б/н від 18 червня 2007 року зобов`язань ОСОБА_7 не виконала, а тому виникла прострочена заборгованість.

У зв`язку з чим, станом на 31 грудня 2016 року загальна сума заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором №б/н від 18 червня 2007 року становить 13 786, 36 грн., яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом -127,79 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 9175,89 грн.; - заборгованість за пенею та комісією - 3350.00 грн.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту (фіксована частина) - 500 грн., (процентна складова) - 632,68 грн., відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Проте позивачем нарахована неустойка з пропущенням строку позовної давності. Відповідно до ст. 258 ЦК України до пені застосовується позовна давність в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Відповідач ОСОБА_7 в письмовій заяві зазначила, що останній платіж нею було внесено в 2013 році, що і підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем. На протязі чотирьох років відповідач не отримувала повідомлень про заборгованість, ні на домашню адресу за її місцем проживання, де вона фактично проживає більше 20 років, ні на підприємстві, де працює. Проте, що в банк просить стягнути з неї заборгованість відповідач ОСОБА_7 дізналася із судової повістки про виклик до суду.

Оскільки умовами кредитного договору установлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Отже, аналізуючи умови кредитного договору та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, вважаючи обґрунтованою позицією відповідача, а саме, що позивач пропустив строк звернення до суду, а тому у задоволенні позову має бути відмовлено.

Доводи апелянта є безпідставними та спростовуються висновками суду, який дав належну оцінку доводам сторін та дійшов висновку про застосування строку позовної давності згідно заяви відповідача та відмовив у задоволенні позову, тому відхиляються колегією суддів.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки банком не надано підтверджень видачі та отримання картки відповідачем після закінчення дії першої картки від 2007 року.

Враховуючи належність, допустимість, достовірність зібраних та досліджених в ході судового розгляду справи доказів, їх достатній і взаємний зв'язок в сукупності, а також виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду, а тому суд ухвалив рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний і процесуальний закон та ухвалено законне, обґрунтоване і справедливе рішення, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ПАТ КБ «Приватбанк» Сокуренко Наталії Вікторівни - відхилити.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 17 березня 2017 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :