Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2082/16-ц

Номер провадження: 2/511/56/17

18 січня 2017 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

при секретарі - Ніколас С.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Понятівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, ОСОБА_3 про визнання заповіту нікчемним,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якій просить визнати заповіт, посвідчений секретарем виконкому Понятівської сільської ОСОБА_4 10.05.2007 року за реєстровим №24 складений ОСОБА_5, яка померла 15.10.2015 року, відповідно до якого спадкодавець ОСОБА_5 заповіла відповідач ОСОБА_3 все своє нерухоме та рухоме майно, нікчемним.

03.11.2016 року позивач подала уточнену позовну заяву, в якій просить окрім визнання нікчемним заповіту складеного на імя ОСОБА_3, також визнати нікчемним заповіт, посвідчений секретарем Понятівської сільської ради Роздільнянського району ОСОБА_4, 10.05.2007 року за реєстровим №23, складений ОСОБА_5, померлою 15.10.2015 року, відповідно до якого вона заповіла їй земельну ділянку.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнала.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали уточнені позовні вимоги. ОСОБА_1 пояснила, що 15.10.2015 року померла її мати ОСОБА_5. При житті померлій матері належав житловий будинок з господарчими спорудами по вул. Лисенка, 56 с. Понятівка Роздільнянського району Одеської області та земельна ділянка загальною площею 3,69 га, розташована на території Понятівської сільської ради, яка належна спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №277276. За життя мати виказувала своє бажання залишити їй земельну ділянку, а іншій доньці відповідачу по справі ОСОБА_3 зазначений житловий будинок. При житті мати розповіла, що була в Понятівській сільській раді та склала два заповіти відповідно до свого бажання, яке було проголошено їм з сестрою раніше. Вона своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак в видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку їй було відмовлено, у звязку з тим, що в заповіті №23 складеному на її імя зазначено, що мати заповіла їй земельну ділянку, а сестрі ОСОБА_3 згідно заповіту №24 заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, з посиланням на ст.1254 ЦК України. Звернула увагу суду, на те, що заповіт на її імя був складений об 11 годині, заповіт на імя сестри був складений об 11 год 25, тобто через 25 хв заповідачка скасувала заповіт на її імя, однак, якщо б заповіти були посвідчені в іншій послідовності, то вони б відповідали волі спадкодавця. Дані заповіти протирічать волі заповідача, тому просить суд визнати заповіти, складені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_1 нікчемними. Вважає, що зазначене порушення вказує на те, що мати не читала заповіт, та з цього приводу її бажання щодо заповідання майна яке їй належало було спотворено особою, яка посвідчувала заповіт (допущено помилку).

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти їх задоволення та визнання заповітів, складених на її імя та на імя позивачки недійсними. Також вважає, що при посвідченні заповітів була допущена помилка.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 15.10.2015 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №428341, виданим 15.10.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Роздільнянському району Роздільнянського МРУЮ в Одеській області, актовий запис № 630 (а.с.7).

При житті ОСОБА_5 належав на праві власності житловий будинок, розташований по вул. Лисенка, 56 с. Понятівка Роздільнянського району Одеської області, а також земельна ділянка площею 3,69 га, розташована на території Понятівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №277276 від 22.03.2005 року. (а.с.8)

Спадкуванням згідно ст.1216 ЦК України є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст.1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

За життя ОСОБА_5В склала заповіт від 10.05.2007 року, посвідчений секретарем Понятівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Г.П.Михайловою та зареєстрований в реєстрі за №23, згідно якого заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку розміром 3,69 га, належну їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №277276, виданого 22.03.2005 року Роздільнянською РДА, що розташована на території Понятівської сільської ради. (а.с.9)

Також ОСОБА_5В склала заповіт від 10.05.2007 року, посвідчений секретарем Понятівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Г.П.Михайловою та зареєстрований в реєстрі за №24, згідно якого заповіла ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було із чого воно не складалось і взагалі все те, що буде мені належати на день смерті і на що вона за законом матиме право. (а.с.10)

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Ст.1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину, своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса, на підставі якої була заведена спадкова справа №39/2016, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку позивачу було відмовлено, у звязку з наявністю заповіту від 10.05.2007 року посвідченого секретарем Понятівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Г.П.Михайловою та зареєстрованого в реєстрі за №24, який був складений пізніше за часом, чим заповіт матері на її користь, згідно якого ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право,.

Відповідно до ч.2 ст.1254 ЦК України заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або в тій частині, в якій він йому суперечить.

Таким чином заповіт на користь ОСОБА_3 повністю скасовує заповіт від 10.05.2007 року, посвідчений секретарем Понятівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Г.П.Михайловою та зареєстрований в реєстрі за №23, згідно якого ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку розміром 3,69 га, що розташована на території Понятівської сільської ради. (а.с.14)

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України під 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини.

У відповідності до ч.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі встановленій законом.

Згідне ч.1 ст.209 ЦК України нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.

Заповіт є правочином. Тому до нього застосовуються загальні положення про правочини та положення про недійсність правочинів, встановлених ст.ст. 215-236 ЦК України.

Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3, 5 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а також правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З цього випливає, що у разі недотримання законодавчо визнаних вимог щодо форми заповіту та порядку його посвідчення, такий заповіт є недійсним і не повинен виконуватися, спадкування має здійснюватися за законом.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 в суді підтвердили, що в сукупності складені матір"ю на їх користь заповіти, посвідчені секретарем Понятівської сільської ради в один день з різницею в часі 10.05.2007 року , не відповідають її волі. Мати не читала заповіти, не була юридично обізнаною, і записи в заповітах про її ознайомлення з текстами заповітів виконані не ОСОБА_5

Суд вважає, що цей порядок було порушено секретарем Понятівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Г.П.Михайловою, так як в заповіті текст виконаний від руки сторонньою особою, в обовязки якої не входить підписання заповітів.

Заповіт складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч.1 ст.1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст. 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається (правова позиція, висловлена у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи, суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Таким чином суд приходить до висновку, що заповіт посвідчений секретарем Понятівської сільської ради Роздільнянського району ОСОБА_4, 10.05.2007 року за реєстровим №24, складений ОСОБА_5, померлою 15.10.2015 року, відповідно до якого вона заповіла ОСОБА_3 все своє рухоме та нерухоме майно слід визнати недійсним(нікчемним), а також визнати недійсним (нікчемним) заповіт, посвідчений секретарем Понятівської сільської ради Роздільнянського району ОСОБА_4, 10.05.2007 року за реєстровим №23, складений ОСОБА_5, померлою 15.10.2015 року, відповідно до якого вона заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку.

Дані заповіти належить визнати недійсними, так як вони оспорюються сторонами і їх недійсність прямо не встановлена законом.

На підставі ст.ст.ч.3 ст.203, 209, 215, 1217,1223,1247,1248,1257 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про визнання заповітів нікчемними, - задовольнити.

Визнати заповіт, посвідчений секретарем Понятівської сільської ради Роздільнянського району ОСОБА_4, 10.05.2007 року за реєстровим №24, складений ОСОБА_5, померлою 15.10.2015 року, відповідно до якого вона заповіла ОСОБА_3 все своє рухоме та нерухоме майно, - недійсним(нікчемним).

Визнати заповіт, посвідчений секретарем Понятівської сільської ради Роздільнянського району ОСОБА_4, 10.05.2007 року за реєстровим №23, складений ОСОБА_5, померлою 15.10.2015 року, відповідно до якого вона заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку, - недійсним ( нікчемним).

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ж. В. Теренчук