Справа № 333/3318/17
Провадження № 2/333/1807/17
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.09.2017 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Носаченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна і стягнення аліментів на дитину, третя особа - Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, -
Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідачка, яка є її донькою, не виконує свої батьківські обов'язки відносно своєї доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не піклуються про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, перебувала на реабілітації з приводу алкогольної і наркологічної залежності. На даний час дитина проживає разом з позивачкою та її чоловіком ОСОБА_4 Відомості про батька в Свідоцтві про народження дитини вказані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, призначити позивача опікуном останньої, оскільки позивач є бабусею дитини, має відповідне бажання і необхідні умови щодо проживання і розвитку онуки, а також, оскільки відповідачка не надає добровільно коштів на утримання дитини, стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачів щомісяця.
У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, надали суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили суд задовольнити позов.
Відповідачка ОСОБА_2 до судового засідання не з*явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Згідно з даними поштових повідомлень, судові повістки про виклик до суду відповідача ОСОБА_2, які направлялись за адресою: АДРЕСА_1 повернуті за закінченням терміну зберігання. Судом вживалися заходи до встановлення місця перебування відповідача та належного її повідомлення про час і місце розгляду справи. Так, в газеті «Запорізька правда» №35 від 31.08.2017 року було надано оголошення про виклик відповідача у судове засідання.
За вказаних обставин, суд, керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району в судовому засіданні проти позову не заперечувала, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, так як вона ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не приділяє належної уваги вихованню дитини, не цікавиться її інтелектуальним, фізичним та психічним розвитком, не піклується станом її здоров'я, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, проходила курс психоматичної реабілітації з приводу алкогольної та наркотичної залежності, самостійно залишила наркологічний центр, курс реабілітації не звершила, фізично та психологічно не відновилася. Спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) справах дітей Запорізької міської ради було проведено бесіду з неповнолітньою ОСОБА_3, яка повідомила, що з матір'ю з лютого 2017 року не спілкується і виявила бажання проживати з бабусею. Вихованням та утриманням дитини займається бабуся ОСОБА_1, у зв'язку з чим представник третьої особи вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 опікуном над дитиною і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на малолітню дитину.
Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2, виданого 27 грудня 2005 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с.4), відповідачка ОСОБА_2 є матір*ю дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №1064 від 27.12.2005 року). Згідно з витягом державного реєстру відомості про батька записані в акті цивільного стану відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.
Позивачка є матір'ю відповідачки, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 29.11.1991 року, де в графі мати зазначено прізвище «ОСОБА_2». 22.05.1992 року позивач одружилась з ОСОБА_4, про що Заводським відділом ЗАГС м.Запоріжжя зроблено актовий запис №154 в книзі запису актів реєстрації шлюбів, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2». Відповідач також змінила прізвище з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2», про що 28.07.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м.Запоріжжя зроблено актовий запис №27, що підтверджується свідоцтвом про переміну прізвища, імені по-батькові серії НОМЕР_5
Як вбачається з листа №14/6 від 14.06.2017 року ТОВ НЦ «Позитив» ОСОБА_2 з 12.02.2017 року по 21.02.2017 року і з 24.02.2017 року по 15.03.2017 року проходила курс психосоматичної реабілітації з приводу алкогольної та наркотичної залежності. 15.03.2017 року відповідач самостійно залишила наркологічний центр, курс реабілітації не завершила, програму реабілітації залишила достроково, фізично та психологічно не відновилась в повній мірі, частково заперечуючи свою проблему.
З психологічного дослідження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проведеного ЗОГО «Взаємодія», вбачається, що її життя до переїзду до бабусі було небезпечним і травматичним, рівень психологічного комфорту в родині, в якій проживала дитина до лютого 2017 року був дуже низький, дівчинка не відчувала себе в безпеці ні в фізичному, ні в психологічному плані.
Згідно з довідкою вих.№260 від 06.06.2017 року, виданої Запорізьким навчально-виховним комплексом №60, ОСОБА_3 відвідувала зазначений навчальний заклад, з 20.02.2017 року питаннями розвитку, виховання і навчання дівчини займалася бабуся ОСОБА_1
Відповідно до довідки вих.№805/02-8 від 15.06.2017 року, виданої Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» Департаменту охорони здоров'я Запорізької міської ради, ОСОБА_3 знаходиться на обліку в амбулаторії №8 зазначеного закладу з лютого 2017 року, догляд за дитиною здійснює бабуся ОСОБА_1
Ні підставі акту обстеження житлово-побутових умов від 31.07.2017 року, за адресою: АДРЕСА_2, складеного головними спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, за даною адресою мешкають і зареєстровані: ОСОБА_1, її чоловік - ОСОБА_4 і ОСОБА_3, стан житла та санітарно-гігієнічні умови проживання добрі, для проживання, навчання, розвитку і виховання дитини створено всі необхідні умови, дитина з любов'ю ставиться до бабусі і дідуся.
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 на обліку у нарколога і психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалася, офіційно працює на посаді керівника гуртка КЗ «Запорізький обласний центр художньо-естетичної творчості учнівської молоді», має постійний дохід, за станом здоров'я обов'язки опікуна виконувати може.
Як вбачається з висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, є доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3, так як вона ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не приділяє уваги вихованню дитини, не цікавиться її духовним, фізичним та психічним розвитком. Спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) справах дітей Запорізької міської ради було проведено бесіду з неповнолітньою ОСОБА_3, яка повідомила, що з матір'ю не спілкується, на свята матір її не вітає, подарунки не надсилає. Вихованням та утриманням дитини займається бабуся ОСОБА_1
Відповідно до висновку від 07.08.2017 року начальника Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про доцільність встановлення опіки та відповідність її інтересам дитини, ОСОБА_1 є рідною бабусею дитини, має постійний дохід, її стан здоров'я за результатами медичного обстеження відповідає вимогам, до кримінальної відповідальності не притягувалась, засудженою не значиться, виявила бажання опікуватися онукою. Чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на обліках у нарколога, психіатра не перебуває і не заперечує щодо призначення його дружини опікуном над малолітньою онукою. У квартирі створені належні умови щодо проживання і розвитку дитини. У зв'язку із зазначеним, враховуючи свідоме ставлення ОСОБА_1 до бажання опікуватися онукою, служба у справах дітей прийшла до висновку, що ОСОБА_1 має можливість взяти на виховання малолітню онуку ОСОБА_3
Вирішуючи позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
На підставі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно зі ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Статтею 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, а також інші особи.
Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав та призначення опікуна (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої дитини ОСОБА_3, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не готує до самостійного життя, не бере участі у навчально-виховному процесі, батьківські збори не відвідує, не підтримує зв'язок з вихователями і вчителями, не цікавиться успішністю та поведінкою дитини, станом її здоров'я і умовами виховання, матеріальної допомоги на утримання не надає.
Враховуючи викладене, виходячи з інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Вирішуючи позовні вимоги в частині призначення ОСОБА_1 опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_3, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.51 ЦК України, над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, встановлюється опіка.
Згідно з ч.3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Відповідно до ч.4 ст.167 Сімейного кодексу України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.
На підставі ч.4 ст. 63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна.
Відповідно до ст. 243 Сімейного кодексу України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України.
Оскільки бажання бути опікуном малолітньої дитини ОСОБА_3 виявила тільки одна особа - ОСОБА_1, яка є її бабусею, підстав, що унеможливлюють призначення останньої опікуном над малолітньою особою судом не встановлено, а також враховуючи те, що відповідний орган опіки та піклування щодо призначення опікуном ОСОБА_1 не заперечував, про що надав до суду відвідний висновок, то суд вважає за можливе призначити ОСОБА_1 опікуном над малолітньою особою ОСОБА_3
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
На підставі ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Згідно з ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України (у редакції на час подання позову) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання», який набув чинності 08.07.2017 року, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Позов надійшов до суду 13.06.2017 року, а тому саме з цієї дати повинні бути присуджені аліменти.
Також, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.06.2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 - 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Керуючись ст.ст.8, 9, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.60, 63, 141, 150, 164-167, 180-182, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 60, 63 ЦК України, ст.ст. 212-214, 224 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно її малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Встановити опіку над малолітньою особою - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2, опікуном над малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП - НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.06.2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 - у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м.Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І. Боровікова