_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/5536/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2017 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Публічного ОСОБА_2 товариства „Всеукраїнський ОСОБА_2 », третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання іпотечного договору недійсним,

Встановив,

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного ОСОБА_2 Товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» (ПАТ «ВіЕйБі») з вимогами ухвалити рішення про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 10.05.2006 року між ВАТ «ВіЕйБі» (нині ПАТ «ВіЕйБі») і ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність договору умовам ЗУ «Про іпотеки» в редакції, що діяла на момент укладання договору.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримає у повному обсязі.

Представник ПАТ «ВіЕйБі» після перерви до Деснянського райсуду м.Києва не зявився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. В минулих судових засіданнях, що проводились в режимі відео конференції представник банку надавав пояснення, до справи залучені письмові заперечення банку на позов ОСОБА_1 та письмові клопотання про застосування строків позовної давності до вимог ОСОБА_1

Третя особа приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_3 надала до суду заяву про вирішення спору за її відсутності.

Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне:

10.05.2006 року Відкрите акціонерне товариство «ВіЕйБі» (нині ПАТ «ВіЕйБі») та ОСОБА_1 уклали Іпотечний договір у якості забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором №59/06ф, за умовами якого позивачу надавався кредит в сумі 47000 дол.США на придбання квартири №207 в будинку №13/1 по про вул..Генерала Вишневського в м.Одесі. Предметом іпотеки за цим договором є майнові права на квартиру під №207 в будинку №13/1 по провулку Генерала Вишневського в м.Одесі .

Позивачева сторона доводить, що на час укладення спірного іпотечного договору стаття 5 Закону України «Про іпотеку» не визначала майнові права як предмет іпотеки. Посилаючись на положення ст..ст.202,203,2015 ЦК України позивач вимагає визнати договір іпотеки недійсним.

Дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст..ст.202, 203 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України. Ч.1 ст.203 ЦК України визначає «зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам».

За положеннями статей 1,5 Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка була чинною на час укладення договору іпотеки, застава майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом.

Предметом іпотеки можуть бути один або декілька обєктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений в натурі обєкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути обєкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити права на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому.

На час укладення спірного іпотечного договору стаття 5 Закону України «Про іпотеку» не визначала майнові права як предмет іпотеки.

Майнові права на обєкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року №800-УІ «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до законодавчих актів України, у тому числі до Закону України «Про іпотеку».

У даному випадку ОСОБА_1 іпотекодавець- 10.05.2006 року набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу. За умовами договору купівлі-продажу ОСОБА_1 купила, а ОСОБА_4 продав однокімнатну квартиру загальною площею 55,2,в тому числі житловою 21,7 кв.м. ОСОБА_4 квартира належала на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Одеської міськради 30.03.2006 року. 11.05.2006 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відомості про право власності ОСОБА_1 на вищевказану квартиру. Надані до суду письмові докази підтверджують набуття іпотекодавцем у власність нерухомого майна на момент передачі цієї нерухомості в іпотеку.

Щодо застосування строків позовної давності до вимог ОСОБА_1 Суд вважає, що позивач строки позовної давності не пропустив, тому як ОСОБА_1 оспорює договір, який забезпечує виконання кредитного договору з терміном дії до 09.05.2026 року. Суд встановив і представники сторін визнали, що зобовязання за кредитним договором ОСОБА_1 не виконала до сьогодні.

Керуючись ст..212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Публічного ОСОБА_2 товариства „Всеукраїнський ОСОБА_2 », третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання іпотечного договору недійсним залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд через Київський райсуд м.Одеси протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою відповідача, наданою протягом 10 днів с дня отримання копії рішення.

Суддя Калашнікова О. І.