Ухвала

Іменем України

30 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ізмайлової Т.Л.,

суддів: Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральних збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради (далі - КП «Дніпроводоканал»), у якому просив суд зобов'язати відповідача припинити вимагати від позивача та інших споживачів, що мешкають в квартирі АДРЕСА_1, сплати грошових коштів на користь відповідача як заборгованості за ненадані відповідачем позивачеві у період з 01 жовтня 2009 року по 01 жовтня 2014 року послуг по централізованому постачанню гарячої води. Крім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звертає увагу суду на положення ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», на те, що суд за власної ініціативи може вирішити питання про відшкодування споживачеві моральної (немайнової) шкоди. Разом з тим, прохальна частина позовної заяви вимоги про стягнення на користь позивача моральної шкоди не містить.

Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтував тим, що працівниками КП «Дніпроводоканал» у липні, серпні та вересні 2015 року було протиправно в під'їзді будинку в якому проживає позивач АДРЕСА_1 розміщено оголошення з вимогою сплати мешканцями будинку заборгованості по наданих послугах по водопостачанню та водовідведенню, повідомлено про обмеження позивача та інших мешканців будинку в наданні таких послуг у разі несплати боргу.

ОСОБА_2 вважає такі дії працівників КП «Дніпроводоканал» протиправними з тих підстав, що відповідач не є виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води за вказаною вище адресою. Крім того, ОСОБА_2 послався на те, що відповідачем неналежним чином визначається вартість послуг по централізованому водопостачанню та водовідведенню і це порушує його права як споживача послуг згідно зі ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі наведеного ОСОБА_2 просив суд задовольнити позов у обраний ним спосіб.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2016 року, в позові відмовлено та вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2016 року і ухвалити у справі нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані у касаційному порядку судові рішення районного та апеляційного судів ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і доводи касаційної скарги таких висновків не спростовують.

Ухвалюючи у справі судове рішення про відмову в позові, суд першої інстанції, з висновками якого обґрунтовано погодився і апеляційний суд, керувався нормами ст. 60 ЦПК України і виходив з того, що позивачем не доведено підстави позову про те, що відповідачем заявлялася вимога до позивача про сплату заборгованості по централізованому постачанню гарячої води, про що саме і заявлено даний позов.

Суд першої інстанції встановив, що відповідачем не надаються послуги позивачеві по централізованому постачанню гарячої води, а повідомлення відповідача про необхідність погашення заборгованості відносяться до іншого виду комунальних послуг які надаються позивачем, зокрема по водопостачанню та водовідведенню холодної води.

В даному випадку питання законності таких дій відповідача не є предметом дослідження, доказування чи спростування в межах заявлених ОСОБА_2 позовних вимог.

Крім того, обґрунтованим є висновок районного суду, що позивачем заявлено безпідставну вимогу про захист прав інших осіб у спосіб вказаний у прохальній частині позовної заяви, оскільки позивачем не вказано переліку інших осіб, не надано доказів на підтвердження наявності у позивача права на захист прав інших осіб в судовому порядку.

Доводи касаційної скарги та наявні у матеріалах справи документи жодним чином не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про недоведеність та безпідставність позову.

Враховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення районного та апеляційного судів без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Л. Ізмайлова

Судді: О.В. Кадєтова

С.О.Карпенко