Справа №489/1648/17 07.09.2017 07.09.2017 07.09.2017
Провадження №22-ц/784/1891/17
Справа 489/1648/17 Головуючий першої інстанції Тихонова Н.С.
Провадження № 22ц/784/1891/17 Доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 вересня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання -Лептугою С.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

його представника - ОСОБА_3,

відповідачки - ОСОБА_4

її представника - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1, що належить сторонам на праві спільної часткової власності по 1/2 частці кожному.

В позові позивач зазначав, що відповідачка порушує його право на користування зазначеною нерухомістю, змінила вхідні замки та не допускає його до приміщень квартири. На будь-які пропозиції щодо розподілу спільного майна відповідачка не погоджується. Відтак, вони не можуть добровільно дійти згоди щодо визначення порядку користування спільною квартирою.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_2 просив суд визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши йому в користування - житлову кімнату, площею 5,7 кв.м, та житлову кімнату, площею 7,7 кв.м, а у користування відповідачці - житлову кімнату, площею 17,2 кв.м, балкон, площею 0,9 кв.м, шафу вбудовану, площею 0,6 кв.м, в спільному користуванні залишити - коридор, площею 6,2 кв.м, санвузол, площею 2,8 кв.м, кухню, площею 5,6 кв.м.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, вирішуючи спір сторін в межах заявлених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що вирішити питання про встановлення порядку користування спірним житлом відповідно до запропонованого позивачем варіанту неможливо, оскільки порушуються розміри часток співвласників, що є неприпустимим.

З таким висновком районного суду та застосуванням ним норм цивільного законодавства колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Стаття 321 ЦК України закріпляє конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке становить одне ціле.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу вказаної правової норми, як зазначено в постанові Верховного Суду України від 3 квітня 2013 року при розгляді справи № 6-12цс13 щодо неоднакового застосування норм матеріального права, слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 19 жовтня 2010 року належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (ОСОБА_4) по 1/2 частці кожному (а.с.4).

Вказана квартира є квартирою посімейного заселення та складається з трьох житлових кімнат: 1-а кімната - 17,2 кв.м, 2-а кімната 5,7 кв.м, 3-а кімната 7,7 кв.м, а також коридору 6,2 кв.м, санвузлу 2,8 кв.м, кухні 5,6 кв.м, шафи вбудованої 0,6 кв.м. Квартира обладнана балконом - 0,9 кв.м. Загальна площа квартири 46,7 кв.м (а.с.6-7).

17 жовтня 2015 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 та взяла його прізвище (а.с.35).

В зазначеній квартирі зареєстровані та проживають відповідачка, дочка - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, син - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 37,38). Крім того, в зазначеній квартирі проживає і чоловік відповідачки.

Як вбачається з позовних вимог позивач просив суд визначити право користування спірною квартирою, що перебуває у спільній частковій власності сторін, визнавши за ним право на користування двома кімнатами загальною житловою площею 13,4 кв.м, не погоджуючись на іншу кімнату, яка має хоча й більшу житлову площу - 17,2 кв.м, але є суміжною із двома іншими.

Між тим, як правильно зазначив районний суд, запропонований позивачем порядок користування квартирою безумовно порушує права відповідачки на володіння, користування та розпорядження належною їй часткою квартири, через те, що кімната 17,2 кв.м є суміжною. Крім того, до житлової кімнати, площею 17,2 кв.м примикає приміщення загального користування - балкон, а іншими балконами квартира не обладнана. Виділення його однієї із сторін неможливо, оскільки таке приміщення має залишитись у спільному користуванні.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції повно дослідив обставини справи, наданим у справі доказам дав належну оцінку та дійшов вірного висновку про те, що в даному випадку неможливо визначити порядок користування спірною квартирою з дотриманням прав кожного із співвласників у спільній частковій власності на володіння, користування та розпорядження належною йому часткою.

Отже, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про її відхилення та залишення без змін рішення суду першої інстанції, оскільки воно є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

При цьому, при вирішенні даної справи судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку зібраним у справі доказам.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: В.І. Козаченко

Т.В. Крамаренко