Справа № 308/834/17
У Х В А Л А
Іменем України

11 вересня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КОЖУХ О.А., БИСАГИ Т.Ю.

при секретарі ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 19 червня 2017 року про відмову в роз`ясненні рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановила:
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 30.03.2017 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено, шлюб, укладений 18.11.2006 ОСОБА_1 із ОСОБА_2 , зареєстрований виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 18.11.2008 серії НОМЕР_1 , розірвано;

неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області 19.03.2010, серії НОМЕР_2 , актовий запис № 24, залишено на утриманні та проживанні з позивачем ОСОБА_1 ;

неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області 06.12.2013, серії НОМЕР_3 , актовий запис № 115, залишено на утриманні та вихованні матері ОСОБА_2

08.06.2017 позивач ОСОБА_4 , від імені якого діяв представник ОСОБА_5 , подав заяву про роз`яснення указаного рішення суду. Мотивував тим, що під час оформлення особової справи позивача, який є військовослужбовцем, виникло питання щодо його статусу як батька, який самостійно виховує малолітню дитину, що проживає разом із ним. Так, відповідно до ст. 10 п. 5 абз. 13 Закону України «Про відпустки» щорічні відпустки за бажанням працівника в зручний для нього час надаються одинокій матері (батьку), які виховують дитину без батька (матері), а згідно із ст. 19 цього Закону додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів надається одинокому батьку дитини, який виховує її без матері. Главою 13 СК України визначені права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання і розвиток дитини, які полягають у вихованні дитини, піклуванні про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчанні, створенні належних умов для розвитку природних здібностей, повазі до гідності дитини, підготовці її до самостійного життя і праці та ін. Рішення суду ще не виконане, що підтверджується копією паспорта позивача. Позивач просив роз`яснити рішення суду, а саме:

що розуміти під формулюванням «неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , … залишити на утриманні та проживанні з позивачем ОСОБА_1 » та зазначити, чи слід вважати позивача одиноким батьком, який виховує без матері неповнолітню дитину, таким, на якого покладені обов`язки щодо повного утримання дитини, які полягають у забезпеченні інтересів дитини, зокрема: вихованні дитини, піклуванні про її здоров`я, фізичний, духовний, інтелектуальний, моральний, культурний розвиток, її матеріальному забезпеченні, створенні належних умов для розвитку її природних здібностей, повазі до гідності дитини, підготовці її до самостійного життя і праці.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 19.06.2017 у задоволенні заяви відмовлено.

Позивач ОСОБА_4 ухвалу суду оскаржив, вважає її незаконною, посилається загалом на ті самі обставини, якими обґрунтовувалася заява, оскільки потреба роз`яснення рішення суду для з`ясування відповідного статусу позивача існує. Окрім цього, реалізація рішення ускладнюється тим, що суд по-різному вирішив ідентичні питання щодо сторін у справі: стосовно позивача вирішив залишити дитину на утриманні і проживанні з ним, а стосовно відповідача на утриманні і вихованні. Просить ухвалу скасувати, а заяву про роз`яснення рішення задовольнити.

Заслухавши доповідача, розглянувши апеляційну скаргу відповідно до ст. 305 ч. 2 ЦПК України у відсутність учасників процесу, обговоривши доводи сторони, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до ст. 221 ч. 1 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Встановлено, що позов ОСОБА_4 пред`явив до ОСОБА_2 позов про розірвання шлюбу, яким просив шлюб, укладений сторонами 18.11.2006 і зареєстрований виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області, розірвати;

неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на утриманні та проживанні з батьком ОСОБА_4 ;

неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити на утриманні та проживанні з матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 2-3).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 30.03.2017 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 задоволено, шлюб, укладений 18.11.2006 ОСОБА_4 із ОСОБА_2 , зареєстрований виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 18.11.2008 серії НОМЕР_1 , розірвано;

неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області 19.03.2010, серії НОМЕР_2 , актовий запис № 24, залишено на утриманні та проживанні з позивачем ОСОБА_4 ;

неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області 06.12.2013, серії НОМЕР_3 , актовий запис № 115, залишено на утриманні та вихованні матері ОСОБА_2 (а.с. 30-31).

Отже, вимогу позову щодо залишення після розірвання шлюбу доньки сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні та проживанні з батьком ОСОБА_4 задоволено у відповідності з формулюванням позовної вимоги, що відповідає положенням ст. 11 ч. 1 ЦПК України. Натомість формулювання в рішенні суду про задоволення вимоги щодо залишення після розірвання шлюбу доньки сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні та вихованні матері ОСОБА_2 відрізняється від формулювання позовної вимоги. Проте, така невідповідність, якщо це є істотним і в її виправленні дійсно існує потреба, може за наявності для того підстав бути усунена в порядку, передбаченому ст. 219 ЦПК України. Питання про виправлення описки в рішенні суду жодна зі сторін не ставила.

Поставивши питання про роз`яснення в обраний ним спосіб рішення суду, позивач ОСОБА_4 по суті просив суд дати правове тлумачення та вирішити питання щодо обставин, які виходять за межі предмету судового розгляду і не вирішувалися судом у справі, що розглядалася. Зі змісту заяви про роз`яснення рішення суду вбачається, що йдеться не про незрозумілість рішення суду позивачу, який на це не вказує, а про незрозумілість певних обставин щодо статусу батька, який самостійно виховує дитину, командуванню військової частини, де служить позивач, у контексті прав позивача на відпустки. Тобто, йдеться про обставини, що виникли (можуть виникнути) після ухвалення судом рішення на стадії його реалізації, застосування у відповідних правовідносинах, виконання тощо.

Тим часом, роз`яснено може бути саме рішення суду, якщо воно є незрозумілим і якщо щодо цього подано обґрунтовану і належно вмотивовану заяву, а не питання щодо дій сторін, юридичних, інших фізичних осіб, відповідних службових осіб із виконання рішення і т.ін. Роз`яснення питань щодо дій відповідних осіб, органів, установ, організацій, пов`язаних із правовими наслідками рішення суду, його застосуванням, виконанням не належать до предмету правового регулювання, визначеного ст. 221 ЦПК України. Питання, пов`язані із виконанням судового рішення, вирішуються згідно із положеннями Розділу VI ЦПК України, питання щодо судового контролю за виконанням судових рішень вирішуються згідно із положеннями Розділу VIІ ЦПК України. Відповідні норми, якими регулюється вирішення цих питань, установлені також Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, у разі порушення прав батька дитини через неврахування відповідного рішення суду, дійсного змісту положень СК України, іншого законодавства щодо прав батьків, прав дітей, понять, якими охоплюються питання виховання дитини батьками, проживання дитини з батьками або з одним із батьків окремо від іншого, відповідних обов`язків батьків, співвідношення цих понять тощо позивач не позбавлений права за наявності для того підстав діяти на захист своїх прав, що випливають із закону та з рішення суду, в передбачений законом спосіб, зокрема, шляхом оскарження неправомірних дій, якщо такі вчиняються, в т.ч., і за місцем проходження служби.

Відтак, суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону, доводи апеляції цього не спростовують, тому на підставі ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України скаргу слід відхилити, ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст. 307 ч. 2 п. 1, ст. 312 ч. 1 п. 1, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів
ухвалила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 19 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді