Справа № 405/8773/16-ц
Провадження №2/405/1862/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: місто Кіровоград, пров. Слобідський (попередня назва пров. Урицького), буд. 35.

В обґрунтування позову зазначила, що вона (позивач), відповідно до свідоцтва про право власності серія АВВ № 517382 від 22.09.1999 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 за реєстровим номером № 3008, є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: м. Кіровоград, пров. Урицького, буд. 35. Згідно з розпорядженням Кіровоградського міського голови № 24 від 19.02.2016 року «Про перейменування вулиць, провулків та інших обєктів топоніміки міста», провулок «Урицького» було перейменовано на провулок «Слобідський».

Вказала, що 23.09.2009 року в зазначеному житловому будинку була зареєстрована громадянка України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак протягом останніх семи років відповідач за зареєстрованим місцем проживання фактично не проживає, не несе витрат по утриманню житлового будинку, та, більш того, три роки тому виїхала на постійне проживання до Азербайджанської Республіки.

З огляду на зазначене та з посиланням на ст. ст. 317, 321, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться в м. Кіровоград, пров. Слобідський, буд. 35.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи судом повідомлена в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України шляхом надсилання судової повістки рекомендованим листом із повідомленням за адресою останнього зареєстрованого у встановленому законом порядку місця реєстрації.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про право власності від 22.09.1999 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, ОСОБА_1, належить право власності на ? частку в спільному майні, набутому подружжям за час шлюбу; спільне майно складається з жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в місті Кіровограді по провулку Урицького під номером 35, зареєстровано в реєстрі за № 2-3008.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.09.1999 року посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 2-3011 , спадкоємцями майна ОСОБА_4, померлого 01 травня 1998 року, є в рівних частках кожний: дружина ОСОБА_1, син- Пронін К.Л., при цьому спадкове майно складається з ? частини жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Кіровограді по провулку Урицького під номером 35.

Відповідно до даних будинкової книги за адресою: м. Кіровоград, вул. Урицького, 35 та довідки виданої квартальним комітетом № 12 Подільського району м. Кропивницького від 15 грудня 2016 року № 810, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, з 23.09.2009 року, однак за вказаною адресою не проживає, що підтверджується також актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 07.12.2016 року, складеного за участю сусідів ОСОБА_6, ОСОБА_7, підпис яких засвідчено головою квартального комітету № 12 ОСОБА_8, за яким ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом останніх семи років фактично не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 (попередня назва: пров. Урицького) в м. Кропивницькому, будучи зареєстрованою за вказаною адресою.

Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В свою чергу, ст.47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житловому фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сімї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Більш того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство ( ч.2 ст.64 ЖК України).

З огляду на зазначене, судом відзначається, що відповідач ОСОБА_2 не належить до членів сім'ї власника будинку позивача ОСОБА_1 в розумінні ст.ст. 64, 156 ЖК України, враховуючи відсутність встановленого житлового сервітуту на користування зазначеним майном з власником будинку позивачем ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 втратила право користування зазначеним майном.

З огляду на викладене вище, судом відзначається, що позивач ОСОБА_1 як власник будинку № 35, що знаходиться по провулку Слобідський у м. Кропивницький, має право вимагати усунення перешкод у користуванні власністю, у тому числі, шляхом звернення до суду з позовом про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування зазначеним будинком.

Підсумовуючи викладене вище, а також приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_2 протягом останніх семи років, без поважних на те причин не проживала в будинку по провулку Слобідському у м.Кропивницькому, який належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1, крім того, між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: будинком № 35 по провулку Слобідському (попередня назва пров. Урицького) у м.Кропивницькому (колишня назва міста м.Кіровоград), при цьому судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Крім того, згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з судового збору, залишити по фактично понесеним позивачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 57-59, 60, 88, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, такою, що втратила право користування житловим будинком №35 по пров.Слобідському (колишня назва пров.Урицького) у м.Кропивницькому (м.Кіровограді).

Судові витрати по справі, які складаються з судового збору, - залишити по фактично понесеним позивачем.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова