Справа № 495/4869/17
№ провадження 4-с/495/26/2017
Ухвала

про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця

05 вересня 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого одноособово судді Боярського О.О.,

при секретарі Рачицькій І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії ДВС Головного територіального управління юстиції, заінтересована особа ПАТ АБ "Південний", в якій просить: визнати неправомірними дії головного державного виконавця Чекерської Л.В. БілгородДністровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області; скасувати постанову від 16.06.2017 року про повернення виконавчого документа до суду по виконавчому провадженню №ВП 53981856.

У судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з'явилася, про час і місце розгляду скарги повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Представник суб'єкта оскарження - Білгород-Дністровського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області надав до суду заперечення, відповідно до яких просить у задоволенні скарги відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Представник заінтересованої особи ПАТ АБ "Південний" у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Зважаючи на стислий строк розгляду скарг (ч. 1 ст. 386 ЦПК України), суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності скаржника, субєкта оскарження та заінтересованої особи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду скарги, на підставі наявних в матеріалах скарги письмових доказів.

Частиною 2 ст. 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Визначаючись щодо правомірності вимог скарги суд виходить з того, відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (стаття 18), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 6 ст. 19).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Пунктом першим частини другої статті 18 Закону встановлено, що виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як було встановлено в судовому засіданні в провадженні Відділу на примусовому виконанні знаходився виконавчий лист № 495/7707/15-ц, виданий 28.02.2017 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про «Виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку, загальною площею 425,6 кв.м, житловою 110,2 кв.м, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Кропивницького, буд. 24-а».

На підставі заяви стягувача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» від 15.05.2017 в порядку ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі по тексту - Закон) відкрито виконавче провадження ВП № 53981856, про що 22.05.2017 винесена відповідна постанова.

14.06.2017 на адресу Відділу надійшла заява боржника ОСОБА_1 разом із ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14.06.2017 номер провадження: 22- ц/785/5720/16, згідно якої поновлено строк ОСОБА_2 на апеляційне оскарження рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.05.2016 та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.05.2016 року у справі за позовом Акціонерного банка "Південний" до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про виселення.

16.06.2017 року на підставі ч. 1 ст. 38 Закону у звязку із поновленням судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу до суду ВП № 53981856.

Скаржник у своїй скарзі вказує на те, що постанова про повернення виконавчого документу до суду ВП № 53981856 не відповідає вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 р. за № 489/20802, а саме у зазначеній постанові не зазначено розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувану, що на думку скаржника є порушенням вимог пунктів 1, 3- 6 частини 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» та перешкоджає сторонам виконавчого провадження вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами.

Однак, суд не може погодитися із вказаними доводами скаржника та вважає їх необгрунтованими з огляду на наступне.

Загальну процедуру виконавчого провадження окреслює Закон України «Про виконавче провадження», а деталізує - нормативно-правові акти Мінюсту, основним з яких є Інструкція з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 р. за № 489/20802. Вона визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до чинного законодавства підлягають виконанню.

У розділі 1 Інструкції визначено що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Так, постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити:

- номер виконавчого провадження;

- вступну частину із зазначенням;

- назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення;

- найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність;

- назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);

- за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене;

- мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову;

- резолютивну частину із зазначенням;

- прийнятого виконавцем рішення;

- строку і порядку оскарження постанови.

До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 38 Закону виконавець виносить постанову про повернення виконавчого документа не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

З огляду на викладене, постанова про повернення виконавчого документу до суду ВП № 53981856 від 16.06.2017року винесена державним виконавцем відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 02.06.2016 № 1404-VIII та положень Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 р. за № 489/20802, із врахуванням всіх обовязкових вимог, зазначених у пункті 7 розділу І вказаної Інструкції.

Також, винесенням вищевказаної постанови державним виконавцем жодним чином не порушені вимоги пунктів 1, 3-6 частини 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» та не являє собою перешкоду у вільному розпорядженні матеріальними і процесуальними правами сторонам виконавчого провадження, насамперед боржнику.

Викладені обставини свідчать про те, що дії державного виконавця, були вчинені у відповідності до норм діючого законодавства, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, про безпідставність заявлених скаржником вимог, у зв'язку із чим скарга підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 208-210, 386-388 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: