Провадження № 2-з/522/205/17

УХВАЛА
07 вересня 2017 р. м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Домусчі Л.В.,
при секретарі Шевчик В.І.,
розглянувши в судовому засіданні заяву про скасування заходів забезпечення позову представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення боргу,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач 21.12.2016 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення боргу.
В рамках розгляду данної справи ухвалою суду від 28.12.2016 року в порядку забезпечення позову було накладено арешт 1/2 частину квартири №2 в будинку №8 по Покровському провулку в м. Одесі, яка належить ОСОБА_1
29.03.2017 року Приморським районним судом міста Одеси винесено заочне рішення, яким позов задоволено частково.
13.07.2017 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 28.12.2016 року, оскільки заочним рішенням не задоволено позовні вимоги щодо його довірительки, її не визнано боржником по справі, а тому її власність не може бути засобом погашення зобовязань інших осіб.
У судове засідання сторони не зявились, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.
Згідно із ч.5 ст. 154 ЦПК України неявка осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання з розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову не перешкоджає розгляду цього питання.
Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що в провадженні Приморського районного суд м. Одеси перебуває цивільна справа справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення боргу.
Позивач 21.12.2016 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення боргу у розмірі 5 268 000 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в період з 2002 року по 2003 рік позивач надав ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 230 000 доларів, а відповідач зобовязався повернути кошти до 25.12.2007 року при цьому зобовязався повернути частину коштів у розмірі 50 000 доларів США до кінця червня 2007 року що підтверджується розпискою від 13.02.2007 року. На момент укладення договору позики ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_4.
В рамках розгляду данної справи ухвалою суду від 28.12.2016 року в порядку забезпечення позову було накладено арешт 1/2 частину квартири №2 в будинку №8 по Покровському провулку в м. Одесі, яка належить ОСОБА_1
29.03.2017 року Приморським районним судом міста Одеси винесено заочне рішення, яким позов задоволено частково, лише щодо стягнення боргу з ОСОБА_4, а в частині стягнення боргу з ОСОБА_1 відмовлено, оскільки суду не підтверджено факту отримання ОСОБА_4 грошових коштів для потреб сімї.
Отже, судовим рішення стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму боргу в загальному розмірі 200 000 (двісті тисяч) доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 17.11.2016 року складає 5 268 000 гривень, а також судові витрати у розмірі 6890 гривень.
Відповідно до ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.
Виходячи з аналізу ст.ст.151-154 ЦПК України забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за його позовом позитивного рішення, у зв'язку з чим скасування цих заходів судом може мати місце у разі виконання судового рішення або відмови у задоволенні вимог позивача.
При цьому, суд враховує, що забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправя сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу у разі задоволення позову.
Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.
Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Тому, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
Таким чином, суд вважає можливим скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2016 року, скасувавши арешт на ? частину квартири №2 в будинку №8 по Покровському провулку в м. Одесі, яка належить ОСОБА_1А,, оскільки заочним рішенням 29.03.2017 року відмовлено в частині стягнення боргу з неї.
Керуючись ст..60, ч. ч. 3, 6 ст. 154 ,197, 208-210 ЦПК України, суд-
Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.
Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2016 року, у вигляді арешту на нерухоме майно, а саме: 1/2 частину квартири №2 в будинку №8 по Покровському провулку в м. Одесі, яка належить ОСОБА_1.
Ухвалу суду направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Черняховського, 6), та сторонам для відома.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, згідно ч.2 ст. 294 ЦПК України.
Суддя Домусчі Л.В.