АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №619/2113/16-ц Головуючий І інстанції - Овсянніков В.С.
Провадження №22ц/790/493/17 Суддя-доповідач - Кіпенко І.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Кіпенка І.С.,

суддів - Кіся П.В., Шаповал Н.М.,

за участі секретаря - Брулевича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення,

в с т а н о в и л а :

В червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні приватною власністю.

В обґрунтування позову вказував, що 16.06.2012 року між ним та ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2.

На час підписання договору ОСОБА_2 вселилась і зареєструвала своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1.

16.09.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 самовільно вселились в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2, де проживають до теперішнього часу.

Право власності на зазначену частину будинку зареєстровано за ним в реєстрі прав власності на нерухоме майно, про що свідчить "Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно" від 16.06.2012 року.

На даний час будинок не звільнено, в ньому продовжують мешкати ОСОБА_2 - колишній власник та її син ОСОБА_4

Справу розглянуто за відсутності сторін.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року позов задоволено. Суд усунув перешкоди ОСОБА_3 в користуванні 1/2 частиною житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2, шляхом виселення відповідачів з будинку, що належить ОСОБА_3 на праві власності, без надання іншого житлового приміщення та стягнув з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. по 275 грн. 60 коп. з кожного.

Не погодившись з вказаним заочним рішенням ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить оскаржуване заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на ст.47 Конституції України, в якій закріплюється право громадян на житло та на ст.109 ЖК України, відповідно до якої, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції протиправно позбавив відповідачів житлового приміщення та в порушення вищевказаних норм права не надав іншого приміщення для проживання, що є підставою для скасування оскаржуваного апелянтом заочного рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Як вбачається з матеріалів справи сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с.99-100). Проте, в судове засідання сторони не з'явились.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідачів в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, оскільки через їх неявку колегія суддів неодноразово відкладала розгляд справи.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідачі у встановленому законом порядку не мають права на користування вищевказаним жилим приміщенням.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що правовідносини між сторонами регулюються нормами ЖК України - безпідставні.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується належними доказами, позивач ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 16 червня 2012 року, придбав у ОСОБА_2 належну їй на праві власності 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с.6-7).

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 березня 2016 року, за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с.13-16).

Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.06.2012 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на зазначену частину житлового будинку в реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с.20).

Згідно відповіді наданої АДП ГУДМС УДМС України в Харківській області від 24.06.2016р. відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25).

Таким чином, позивач ОСОБА_3 є одноособовим власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2.

Відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Права членів сім'ї колишнього власника є похідними від прав власника, та з припиненням для власника права власності на жиле приміщення члени його сім'ї також втрачають право користування цим приміщенням.

Відповідачі у розумінні ст.ст.156, 64 ЖК України не були і не є членами сім'ї нового власника частини житлового будинку ОСОБА_3

Тому, порушене право позивача щодо усунення перешкод у здійснені ним прав власника, підлягає захисту шляхом виселення відповідачів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції повно та правильно з'ясував характер спірних правовідносин, правильно застосував норми матеріального права, що підлягали застосуванню, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.303, 304, ч.2 ст.305, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - І.С. Кіпенко

Судді - П.В. Кісь

Н.М. Шаповал