Справа № 738/2286/16-ц
№ провадження 2/738/147/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2017 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області в складі

головуючої судді Слісаря А.В.

секретаря Минець П.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мена Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Менського району Чернігівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Семенівської сільської ради Менського району Чернігівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Свій позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько - ОСОБА_3, спадкоємцем якого була ОСОБА_4, яка проживала та була зареєстрована в одному будинку з померлим, а тому фактично прийняла спадщину, а також зверталася до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_4. Після її смерті позивач звернувся до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, однак йому було відмовлено у його видачі через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно. В зв'язку з цим, позивач звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на ? частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1

Позивач в судове засідання не з'явився, просив справу розглянути без його участі та задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надіслав до суду заперечення проти позову, вказавши, що позов визнає частково та просить визнати за позивачем право власності на 1/12 частку спірного будинку. Заперечення обгрунтовує тим, що в 1997 році ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів все своє майно ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 постійно проживав у спірному домоволодінні, а тому фактично прийняв спадщину, однак в спірному будинку фактично проживала також ОСОБА_4, яка мала право на обов»язкову частку, а тому фактично прийняла спадщину у вигляді 1/6 частки спірного будинку. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на її частку у спірному будинку. Спадкоємцями першої черги є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2, вони вчасно звернулися із відповідними заявами до нотконтори, а тому прийняли спадщину після померлої ОСОБА_4 по 1/12 частки кожен у спірному будинку.

Представник відповідача - Семенівської сільської ради Менського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти позовних вимог не заперечує.

За таких обставин, справу можливо розглянути без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як встановлено в судовому засіданні, станом на 15.04.1991 рік ОСОБА_3 був головою, а ОСОБА_4 членом колгоспного двору за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується випискою із погосподарської книги(а.с.39).

Згідно п. 6 (а) постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військові службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Таким чином, право власності на майно колгоспного двору, що розташоване в АДРЕСА_1 збереглось за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах по ? частки.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить ? частка житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1

На час смерті ОСОБА_3 разом з ним в будинку по АДРЕСА_1 проживала та була зареєстрована ОСОБА_4.(а.с.41). 27.06.2008 року ОСОБА_4 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, однак документально свої права не оформила.

Враховуючи, що ОСОБА_4 постійно проживала ізпомерлим в одному будинку, тому в силу ст. 1268 ЦК України вони прийняла спадщину після спадкодавця та стала власником всього спірного будинку ( ? часка як члена колгоспного двору та ? частка після смерті ОСОБА_3.).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7).

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1

Після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_1, та ОСОБА_2

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в установлений законом термін звернулися до Менської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому прийняли її після померлої ОСОБА_4, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що свідчить наявна в матеріалах справи постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.46).

Відповідно до довідки № 123 виданої КП «Чернігівське МБТІ Чернігівської обласної ради» від 22.11.2016 слідує, що станом на 31.12.2012 право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.13).

Суд вважає що, заперечення відповідача ОСОБА_2 є безпідставними, враховуючи наступне. В 1997 році ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів все своє майно ОСОБА_2 В 2005 році ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилася спадщина на все його майно в тому числі на ? частку у спірному будинку. Згідно довідок які містяться в матеріалах справи, на час смерті ОСОБА_3 з ним проживала та була зареєстрована лише ОСОБА_4, яка в подальшому звернулася до нотаріальної контори та прийняла спадщину після померлого ОСОБА_3

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Враховуючи, що на час смерті ОСОБА_3 спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 не проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою (а.с.41) та не звертався з відповідною заявою до нотаріальної справи, тому ОСОБА_2 неприйняв спадщину після смерті ОСОБА_3

За таких обставин, суд вважає що необхідно визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 392, 1268, 1269, 1297 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ №7 від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок", ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст. ст. 31, 57, 213 - 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Менського району Чернігівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В. Слісар