Справа № 127/5924/16-ц
Провадження № 2/127/3140/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2017 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ Приватбанк звернулось в суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № VIH0АЕ00000171 від 03.08.2005 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 28174,88 доларів США на термін до 01.08.2010 року та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитними договором. Відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором ОСОБА_3 станом на 28.01.2016 року має заборгованість - 46843,47 доларів США, яка складається з наступного: 12993, 37 доларів США - заборгованість за кредитним договором, 11899, 29 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 910, 80 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 21040,01 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Дане і змусило позивача звернутися до суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 надав суду заяву про зменшення позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту в розмірі 7223,17 доларів США, що еквівалентно станом на 28.01.2016 року 179 640,24 гривень,464 566,38 грн.- пені, оскільки про подачі позову до суду не було враховано наявне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 01.12.2010р. по даному спору.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити в його задоволенні та надала суду заяву про застосування строку позовної давності в даних правовідносинах.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобовязань, а саме з договору кредиту, що регулюються відповідними нормами Цивільного Кодексу України.

При розгляді справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № VIH0АЕ00000171 від 03.08.2005 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 28174,88 доларів США на термін до 01.08.2010 року та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. (а.с. 12-15).

Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Позивач взяті на себе зобовязання за договором виконав у повному обсязі.

Відповідач взяті на себе зобовязання за договором не виконав, внаслідок чого рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця від 01.12.2010 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № VIH0АЕ00000171 від 03.08.2005 року задоволено. Стягнуто на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 22050,69 тисяч доларів США, з яких: 12993,37 доларі США - заборгованість за кредитом; 4953,32 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 633,60 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 2360,22 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.; 1047,03 доларів США - штраф (процентна складова); 63,15 доларів США штраф (фіксована частина).

Так як, відповідачем зазначене рішення суду не виконано, зобов'язання за кредитним договором не виконуються, тому відповідно укладеного кредитного договору відповідачу продовжувалась нараховуватись штрафні санкції, які передбачені умовами договору та ЦК України.

Станом на 28.01.2016р. виникла заборгованість відповідача перед банком по кредитному договору яка становить 46843, 47 доларів США, з яких: -12993,37 доларі США - заборгованість за кредитом; - 11899,29 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 910,80 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 21040,01 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором,

Таким чином, з урахуванням ухваленого рішення Ленінського районного суду м. Вінниця від 01,12.2011 року, заборгованість ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» складає 7223,17 доларів США (що за курсом 24,87 грн. за долар США становить 179 640,24 грн.) та 464 566,38 грн., з яких: 6945,97 доларів США (172746,28 грн. за курсом 24,87) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 277,20 доларів США (6893,96 грн. за курсом 24,87) - заборгованість по комісії за користування кредитом; 464 566,38 грн. (18679,79 доларів США за курсом 24,87) - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору до повного виконання сторонами зобовязань з цим договором (пункт 75.1 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту до 01.08.2010 року (пункти 1.1 кредитного договору), так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів щомісяця за період з 10 по 15 число кожного місяця по кредиту, відсоткам, комісії та іншим витратам банку відповідно до п.п. 2.2.9., 4.3.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Про правові наслідки порушення зобовязання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника.

Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 01.08. 2010 року.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України) (а.с88-89).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У справі, установлено, що згідно з умовами кредитного договору (пунктами 1.1) позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 15 числа кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 здійснив останню проплату по вказаному кредитному договору 02.09.2008 року , у звязку із чим з жовтня 2008 року у нього утворилась заборгованість за кредитним договором.

У свою чергу банк вже звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № VIH0АЕ00000171 від 03.08.2005 року з ОСОБА_3, який рішенням Ленінського районного суду м.Вінниці від 01.12.2010 року було задоволено.

У звязку з наведеним суд вважає початком перебігу позовної давності з дня винесення вищевказаного рішення Ленінського районного суду м.Вінниці від 01.12.2010 року, а до суду з даним позовом позивач звернувся 23.03.2016 року, з чого вбачається пропущення строку позовної давності.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, враховуючи вказані вимоги закону та зважаючи, що позивач пред'явив даний позов із пропуском строку позовної давності, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 525, 526, 530, 1048, 1050, 1056-1ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 158, 169, 212 - 215, 218 ЦПК України,

в и р і ш и в :

В позові Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: