Справа № 148/1246/17
РІШЕННЯ

Іменем України

07 вересня 2017 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької областів складі: судді Саламахи О.В.

за участю секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи - Тульчинської об'єднаної територіальної громади, про встановлення факту,-

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду звернулася ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту.

Заява мотивована тим, що заявник є дочкою ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, за життя мати вступила у фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2, а в подальшому 25.01.1999 мати зареєструвала шлюб з останнім та змінила прізвище з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3».

Після реєстрації шлюбу заявник, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спільно проживали, за адресою: АДРЕСА_1

В подальшому після смерті ОСОБА_3, відкрилася спадщина спадкоємці за законом першої, другої та третьої черги у померлого відсутні, будучи спадкоємцем четвертої черги ОСОБА_1 не може реалізувати свої спадкові права, оскільки зареєстрована за іншою адресою, в той час, як з 25.01.1999 фактично проживала з вітчимом і матір'ю, за адресою: АДРЕСА_1

У зв'язку з цим, задля забезпечення належного оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_2 звернулася з даною заявою до суду і просить встановити факт спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 у період з 25.01.1999 по ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1

Заявник у судовому засіданні свої вимоги підтримала посилаючись на обставини викладені у заяві.

Представник заінтересованої особи Тульчинської об'єднаної територіальної громади у судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надійшло письмове повідомлення у якому зазначено, що громада не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 і просить розглянути справу за відсутності її представника.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_3 був вітчимом заявника та вони спільно проживали приблизно 13 років, за адресою: АДРЕСА_2 аналогічні покази суду надав свідок ОСОБА_5

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, свідків, суд встановив, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2, виданого виконавчим комітетом Суворовської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

У відповідності до довідки за № 397 від 29.06.2017, виданої Суворовською сільською радою Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 та прийняла спадщину після його смерті. Зазначений факт підтверджується спільним проживання з спадкодавцем, за адресою: АДРЕСА_1

Згідно довідки № 412 від 05.07.2017, виданої Тульчинською міською радою Вінницької області, ОСОБА_1 провела похорони ОСОБА_3 та на протязі останніх 5 років проживала з ним і вела спільне господарство (а.с. 11).

Статтею 15 ЦК України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 11, 15, 18, 57-60, 88, 209 - 215, ч. 2 ст. 256, 259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю між ОСОБА_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, у період часу з 25.01.1999 - ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1

Судові витрати залишити за учасниками процесу.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області.

Повний текст рішення виготовлено 08.09.2017.

Суддя: