Єд. унік. № 243/9636/16-ц
Провадження № 2/243/189/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

05 січня 2017 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Мінаєв І.М.,

при секретарі судового засідання Кабановій О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на частину майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Словянського міськрайонного суду з позовною заявою, яка в подальшому уточнювалася, до відповідача ОСОБА_3 міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на частину майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 21.11.1997 року вона розірвала шлюб з колишнім чоловіком ОСОБА_4

В 1997 році вона познайомилася з ОСОБА_5, а з липня 2002 року вони знаходились у фактичних шлюбних відносинах. У вересні 2003 року вони переїхали до м. Словянська та знявши житловий будинок та проживали разом. Спільно з ними проживала її донька ОСОБА_6 За цей період часу вона з ОСОБА_5 мали спільний бюджет. 29.07.2004 року на спільні кошти вони придбали житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: м. Словянськ, вул. Кривоноса, 56. Правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку були оформлені на ОСОБА_5 Після придбання будинку на спільні кошти вони зробили в ньому ремонт та сплачували комунальні послуги. В будинку були прописані як вона так і ОСОБА_5

25.08.2016 року ОСОБА_5 помер. Встановлення факту проживання з ним однією сімєю необхідне їй для прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5

Вважає, що будинок та земельну ділянку за вищезазначеною адресою, де вона проживає і зараз, вона зі спадкодавцем придбали перебуваючи в фактичних шлюбних відносинах та за спільні кошти, з огляду на що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому їй належить половина вказаного майна. Посилаючись на положення ст. ст. 60, 70, 74 Сімейного кодексу України та ст. ст. 368 ЦК України, просить суд встановити факт проживання однією сімєю її та ОСОБА_5, померлого 25.08.2016 року без реєстрації шлюбу з липня 2002 року по день смерті спадкодавця та визнати спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами № 56 по вул. Кривоноса у м. Словянську та земельну ділянку, цільове призначення для обслуговування житлового будинку та господарчих будівель, площею 0,0505 га, що розташована за тією ж адресою. Окрім того, визнати за нею та ОСОБА_5 право власності по 1/2 частці вказаного житлового будинку та земельної ділянки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримала повністю, прохала їх задовольнити, навела доводи, тотожні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснила, що у неї від першого шлюбу є донька, яка проживала та зареєстрована в спірному будинку. Також у померлого ОСОБА_5 є три сини, один з них ОСОБА_4 зареєстрований у їх будинку. На даний час він виїхав до РФ на заробітки, останній раз його бачила у 2013 році. Інші два сини померлого з нею не спілкуються: ОСОБА_7 мешкав у м. Словянську, веде бродячий спосіб життя, а середній син ОСОБА_8 проживає в Ізюмському районі Харківської області та з ним не спілкується. Вони з померлим безперервно проживали однією сімєю до його смерті, вели спільне господарство та спільний бюджет, будинок купили за спільні гроші.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги, навів доводи, аналогічні викладеними у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 міська рада явку свого представника у судове засідання не забезпечила. Через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача та винести рішення на розсуд суду із урахуванням наявних у справі матеріалів.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що знає позивача та померлого ОСОБА_5 з вересні 2003 року, вони спільно працювали з позивачкою, дружили сімями. Позивачка проживала з ОСОБА_5 безперервно до дня смерті останнього однією сімєю, мали спільний бюджет, за спільні кошти купили будинок та земельну ділянку по вул.. Кривоноса,56 м. Словянська. Весь час у них були взаємна повага та любов один до одного. Дочка позивачки жила з ними. У померлого є три сини, один з яких ОСОБА_2 також жив з ними та на даний час перебуває десь у РФ, інший син ОСОБА_10 з ними не спілкується, а старший син ОСОБА_7 пиячить та веде аморальний спосіб життя, де він знаходиться, ніхто не знає.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що померлий ОСОБА_5 є рідним братом її батька. Її відомо, що ОСОБА_1 та її дядько ОСОБА_5 проживали однією сімєю безперервно приблизно з 2000 року до його смерті у серпні 2016 році. Вони за спільні кошти придбали житловий будинок та земельну ділянку по вул.. Кривоноса,56 м. Словянська. Після смерті ОСОБА_5 у будинку проживає та утримує його ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що є дочкою позивачки, померлого ОСОБА_5 знала з 1997 року, з її матірю він проживав як чоловік та дружина приблизно з 2000 року, у 2003 році вони переїхали до м. Словянська, де в наступному за спільні кошти придбали житловий будинок та земельну ділянку по вул.. Кривоноса,56 м. Словянська. У ОСОБА_5 є три сини, з якими вона не спілкується та не знає де вони знаходяться.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що знає ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 2003 року, воли вони стали проживати ІНФОРМАЦІЯ_1. Його батьки проживали у ІНФОРМАЦІЯ_2, через що він не менш ніж два рази на тиждень спілкувався з ОСОБА_1 та ОСОБА_5. Останні проживали за цією адресою безперервно як чоловік та дружина, вели спільне господарство, будинок вони придбали за спільні накопичення, оформивши його на ОСОБА_5

Заслухавши позивача та її представника, свідків, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ № 222567 (а. с. 9), шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_13 було розірвано 10.04.1998 року.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ № 001402 (а. с. 10), шлюб між ОСОБА_4 та позивачкою ОСОБА_1 було розірвано 21.11.1997 року.

Відповідно до договорів купівлі-продажу від 29.07.2004 року, посвідчених приватним нотаріусом ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_14 (а. с. 12-13), ОСОБА_5 є власником житлового будинку під номером 56 по вулиці Кривоноса в м. Словянську та земельної ділянки, розташованої за цією ж адресою, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку і господарчих будівель.

Відповідно даних домової книги за адресою м. Словянськ, вул. Кривоноса, 56, зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_15. (а. с. 28-32).

Згідно із свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 959842, ОСОБА_5 помер 25.08.2016 року (а. с. 11).

Відповідно до акту комітету мікрорайону Залізничний від 11.10.2016 року за вих. № 684, підписаного керівником комітету ОСОБА_16 та головою квартального комітету ОСОБА_17, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживала разом із ОСОБА_5, з 2003 року по 25.08.2016 року, що підтверджують свідки: ОСОБА_18, паспорт серії ВС № 643731, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_19, паспорт серії ВС № 020086, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 33).

За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік, у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Наявність спільних витрат ОСОБА_5 та позивачки ОСОБА_1 підтверджуються квитанціями про сплату житлово-комунальних послуг (а. с. 35), квитанціями про оплату придбання меблів для будинку (а. с. 36). Окрім того, проживання позивачки ОСОБА_1 із ОСОБА_5 у період часу із 2003 року по 2016 рік та спільного придбання будинку № 56 по вул. Кривоноса в м. Словянську також підтвердили свідки ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_9, показання яких суд вважає достовірними та приймає до уваги як належні та допустимі докази у справі.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обовязків подружжя.

Разом з тим, відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення Глави 8 цього Кодексу.

Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Правила ст.74 СК України поширюються на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сімї.

Як зазначено у правових позиціях Верховного суду України у постановах від 20 лютого 2012 року, 12 грудня 2012 року, 23 вересня 2015 року (справа №6-97 цс11, 6-148 цс12, 6-1026 цс 15), згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 розділу ІІ «Шлюб. Права та обовязки подружжя» цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сімї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У звязку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сімєю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Предметом спору у цій справі являється житловий будинок та земельна ділянка для його обслуговування, що розташовані в м. Словянську по вул. Кривоноса, 56, який було придбано ОСОБА_5 в 2004 році за 13228 грн. Ринкова вартість спірного майна, а саме: земельної ділянки, кадастровий номер :01:021:0044, станом на 31.10.2016 року склала 11 899 грн.; житлового будинку № 56 по вул. Кривоноса, 56 становить 68100 грн. (а. с.45, 47).

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, набували у власність нерухоме та рухоме майно у період часу з липня 2002 року по день смерті ОСОБА_5 25.08.2016 року. Дані висновки суду щодо характеру взаємовідносин сторін підтверджуються зібраними у справі письмовими доказами та показаннями свідків. Отже, в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 в частині поділу житлового будинку та земельної ділянки із цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарчих будівель, що розташовані в м. Словянську по вул. Кривоноса, 56, визнання права власності, суд визнає їх передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З матеріалів справи (у тому числі спадкової справи), доводів позивача у позовній заяві та пояснень в судовому засіданні позивача, свідків вбачається, що 21.09.2016 р. позивачем ОСОБА_1 подано заяву до приватного нотаріуса ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_20 про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5

Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст. 1217 ЦК).

Відповідно до п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р., за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

Здійснення права спадкування врегульовано главами 84-88 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами встановлений нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів, у тому числі нотаріусом має бути встановлено коло спадкоємців, наявність заповіту, наявність спадкоємців чи перелік осіб, які мають право на обовязкову частку, дотримання вимог ч.ч. 3,4 ст. 1268 ЦК тощо.

В матеріалах справи наявні відомості щодо наявності інших спадкоємців першої черги після померлого ОСОБА_5, на час звернення позивача до суду та розгляду справи не сплив встановлений законом шестимісячний строк для звернення усіх спадкоємців із заявами до нотаріуса, тобто заявлені вимоги щодо визнання за позивачем права власності на частину будинку та земельної ділянки є передчасними.

Відповідно даних, наданих приватним нотаріусом ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_20, 21.09.2016 року за заявою про прийняття спадщини за законом була відкрита спадкова справа до майна померлого 25.08.2016 року ОСОБА_5. Заява була подана ОСОБА_1, яка зазначила, що вона є спадкоємицею четвертої черги, так як проживала з померлим однією сімєю. В спадковій справі наявні відомості про інших спадкоємців першої черги, а саме: сини ОСОБА_15, який на час смерті проживав із спадкодавцем, ОСОБА_7, який також подав заяву про прийняття спадщини, та ОСОБА_21

Отже, в даному випадку наявні спадкоємці першої черги після померлого ОСОБА_5 та подані заяви про прийняття спадщини вказаними особами слід вважати їхнім правом на спадкове майно за черговістю, яке може бути вирішено в подальшому як домовленістю між спадкоємцями так і в судовому порядку. З метою недопущення порушення спадкових прав інших близьких родичів, суд приходить до висновку про передчасність вимог позивачки в частині поділу житлового будинку та земельної ділянки із цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарчих будівель, що розташовані в м. Словянську по вул. Кривоноса, 56.

Керуючись ст. ст. 10, 15, 30, 60, 61, 213 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на частину майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, з липня місяця 2002 року по день смерті ОСОБА_5, а саме 25 серпня 2016 року.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами № 56 по вул. Кривоноса у м. Словянську Донецької області та земельну ділянку, цільове призначення для обслуговування житлового будинку та господарчих будівель, площею 0,0505 га, що розташована за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул.. Кривоноса,56.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_22