Справа № 349/195/13-ц
Провадження № 2-др/349/4/16
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
12 січня 2017 року м. Рогатин
Рогатинський районний суд Івано-Франківської області у складі
головуючого судді Лошак О.О.
з участю секретаря Сірко І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рогатині заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-
Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2013 року позов паньківської О.В. до ОСОБА_3 задоволено повністю. Шлюб, зареєстрований 20 травня 2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_1 (після одруження ОСОБА_3) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис про одруження №29 розірвати. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 присвоєно прізвище ОСОБА_1.

30 листопада 2016 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме вирішення питання щодо місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки з приводу цієї вимоги не ухвалено рішення.

Заявниця у судове засідання не прибула, направила на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без її участі.

Відповідач по справі у судове засідання не прибув повторно і не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку.

Суд, вивчивши заяву ОСОБА_1, дослідивши та перевіривши усі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Оскільки під час ухвалення рішення від 29 березня 2013 року не вирішено питання місця проживання малолітньої дитини, хоча така позовна вимога ставилася, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення.

Як вбачається з довідки №364, виданої 09 листопада 2016 року сектором видачі довідок відділу управління комунальним майном Коломийської міської ради, малолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає разом з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, в АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

За ст.160 СК України місце проживання дити, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

При ухваленні рішення про розірвання шлюбу відповідач не заперечував щодо проживання дитини разом з матірю. Дитина з часу розірвання шлюбу і по даний час проживає з ОСОБА_1.

За таких обставин та доказів, досліджених та перевірених у судовому засідання заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 220 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити повністю.

Неповнолітню дитину ОСОБА_5, 29 червня 2011 року залишити проживати разом з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_6, жителькою м.Коломия, вул.Чайковського, буд.№34, кв.№13, Івано-Франківської області.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: О.О.Лошак