Ухвала

Іменем України

28 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області про визнання права власності за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Київської області від 06 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 10 жовтня 2006 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_2 ј частину, а ОСОБА_3 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 Протягом 2006-2008 років ними добудовані нові приміщення до належних їм частин будинку, проте при узаконенні самовільно побудованих приміщень вони дізналися, що для цього необхідний нотаріально посвідчений договір про конкретне користування будинком, який вони не можуть укласти через відсутність правовстановлюючих документів.

Враховуючи викладене, позивачі просили визнати за ОСОБА_2 право власності на 11/100 частини житлового будинку АДРЕСА_2 загальною площею 90,3 кв.м.; житловою площею 46,5 кв.м., що складається з приміщень, позначених на плані: 1-1 вітальня загальною площею 9,2 кв.м.; 1-2 кухня загальною площею 13,8 кв.м.; 1-3 житлова кімната площею 17,2 кв.м.; 1-4 ванна загальною площею 5,0 кв.м.; 1-5 туалет загальною площею 1,7 кв.м.; 1-6 коридор загальною площею 7,2 кв.м.; 1-7 житлова кімната площею 29,3 кв.м.; 1-8 коридор загальною площею 6,9 кв.м.; визнати за ОСОБА_3 право власності на 89/100 частини житлового будинку АДРЕСА_2 загальною площею 1036,70 кв.м.; житловою площею 462,20 кв.м., що складається з приміщень, позначених на плані: 2-1 гараж загальною площею 46,0 кв.м.; 2-2 підвал загальною площею 14 кв.м.; 2-3 котельня загальною площею 8,8 кв.м.; 2-4 підвал загальною площею 14,3 кв.м.; 2-5 підвал загальною площею 24,9 кв.м.; 2-6 коридор загальною площею 2,6 кв.м.; 2-7 санузол загальною площею 2,1 кв.м.; 2-8 сходова загальною площею 19,4 кв.м.; 2-9 кухня загальною площею 14,4 кв.м.; 2-10 коридор загальною площею 17,2 кв.м.; 2-11 кімната житловою площею 22 кв.м.; 2-12 кімната житловою площею 23,8 кв.м.; 2-13 кімната житловою площею 11,1 кв.м.; 2-14 житлова кімната площею 18,8 кв.м.; 2-15 сан. вузол 4,3 кв.м.; 2-16 житлова кімната 14,6 кв.м.; І тамбур загальною площею 4,8 кв.м.; 3-1 технічне приміщення загальною площею 35,7 кв.м.; 3-2 сходова загальною площею 16,1 кв.м.; 3-3 коридор загальною площею 14,5 кв.м.; 3-4 більярдна загальною площею 22,4 кв.м.; 3-5 санвузол загальною площею 2,2 кв.м.; 3-6 підсобне приміщення загальною площею 2,2 кв.м.; 3-7 тренажерна зала загальною площею 12,2 кв.м.; 3-8 підсобне приміщення загальною площею 7,8 кв.м.; 3-9 санвузол загальною площею 1,7 кв.м.; 3-10 гімнастична зала загальною площею 17,9 кв.м.; 3-11 підсобне приміщення загальною площею 20,3 кв.м.; 3-12 кухня загальною площею 20,3 кв.м.; 3-13 тамбур загальною площею 11,7 кв.м.; 3-14 санвузол загальною площею 2,7 кв.м.; 3-15 сходова загальною площею 16,7 кв.м.; 3-16 коридор загальною площею 22,4 кв.м.; 3-17 житлова кімната площею 15,3 кв.м.; 3-18 санвузол загальною площею 2,5 кв.м.; 3-19 санвузол загальною площею 3,1 кв.м.; 3-20 житлова кімната площею 20 кв.м.; 3-21 санвузол загальною площею 2,6 кв.м.; 3-22 житлова кімната площею 17,2 кв.м.; 3-23 житлова кімната площею 17,4 кв.м.; 3-24 санвузол загальною площею 2,9 кв.м.; 3-25 санвузол загальною площею 2,8 кв.м.; 3-26 житлова кімната площею 17,4 кв.м.; 3-27 житлова кімната площею 19,4 кв.м.; 3-28 сходова загальною площею 16,3 кв.м.; 3-29 житлова кімната 34,3 кв.м.; 3-30 санвузол загальною площею 2 кв.м.; 3-31 коридор загальною площею 15,5 кв.м.; 3-32 коридор загальною площею 3,7 кв.м.; 3-33 житлова кімната 16,5 кв.м.; 3-34 санвузол загальною площею 2,3 кв.м.; 3-35 житлова кімната 26,5 кв.м.; 3-36 санвузол загальною площею 2,2 кв.м.; 3-37 житлова кімната 18 кв.м.; 3-38 житлова кімната 18,5 кв.м.; 3-39 санвузол загальною площею 2,2 кв.м.; 3-40 санвузол загальною площею 2,2 кв.м.; 3-41 житлова кімната 18,3 кв.м.; 3-42 сходова загальною площею 16,1 кв.м.; 3-43 житлова кімната 35,8 кв.м.; 3-44 санвузол загальною площею 1,9 кв.м.; 3-45 коридор загальною площею 24,2 кв.м.; 3-46 підсобне приміщення 23,2 кв.м.; 3-47 підсобне приміщення загальною площею 32,9 кв.м.; 3-48 санвузол загальною площею 2,1 кв.м.; 3-49 санвузол загальною площею 3 кв.м.; 3-50 кімната житловою площею 16,2 кв.м.; 3-51 санвузол загальною площею 2,2 кв.м.; 3-52 санвузол загальною площею 2,4 кв.м.; 3-53 житлова кімната площею 23,8 кв.м.; 3-54 санвузол загальною площею 2,2 кв.м.; 3-55 кімната житловою площею 18,3 кв.м.; 3-56 житлова кімната 19,4 кв.м.; 3-57 санвузол загальною площею 2,2 кв.м.; 3-58 санвузол 2,2 кв.м.; 3-59 житлова кімната 19,6 кв.м.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2009 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 11/100 частини житлового будинку АДРЕСА_2 загальною площею 90,3 кв.м.; житловою площею 46,5 кв.м., що складається з приміщень, позначених на плані: 1-1 вітальня загальною площею 9,2 кв.м.; 1-2 кухня загальною площею 13,8 кв.м.; 1-3 житлова кімната площею 17,2 кв.м.; 1-4 ванна загальною площею 5,0 кв.м.; 1-5 туалет загальною площею 1,7 кв.м.; 1-6 коридор загальною площею 7,2 кв.м.; 1-7 житлова кімната площею 29,3 кв.м.; 1-8 коридор загальною площею 6,9 кв.м. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 89/100 частини житлового будинку АДРЕСА_3 загальною площею 1036,70 кв.м.; житловою площею 462,20 кв.м., що складається з приміщень, позначених на плані: 2-1 гараж загальною площею 46,0 кв.м.; 2-2 підвал загальною площею 14 кв.м.; 2-3 котельня загальною площею 8,8 кв.м.; 2-4 підвал загальною площею 14,3 кв.м.; 2-5 підвал загальною площею 24,9 кв.м.; 2-6 коридор загальною площею 2,6 кв.м.; 2-7 санузол загальною площею 2,1 кв.м.; 2-8 сходова загальною площею 19,4 кв.м.; 2-9 кухня загальною площею 14,4 кв.м.; 2-10 коридор загальною площею 17,2 кв.м.; 2-11 кімната житловою площею 22 кв.м.; 2-12 кімната житловою площею 23,8 кв.м.; 2-13 кімната житловою площею 11,1 кв.м.; 2-14 житлова кімната площею 18,8 кв.м.; 2-15 сан. вузол 4,3 кв.м.; 2-16 житлова кімната 14,6 кв.м.; І тамбур загальною площею 4,8 кв.м.; 3-1 технічне приміщення загальною площею 35,7 кв.м.; 3-2 сходова загальною площею 16,1 кв.м.; 3-3 коридор загальною площею 14,5 кв.м.; 3-4 більярдна загальною площею 22,4 кв.м.; 3-5 санвузол загальною площею 2,2 кв.м.; 3-6 підсобне приміщення загальною площею 2,2 кв.м.; 3-7 тренажерна зала загальною площею 12,2 кв.м.; 3-8 підсобне приміщення загальною площею 7,8 кв.м.; 3-9 санвузол загальною площею 1,7 кв.м.; 3-10 гімнастична зала загальною площею 17,9 кв.м.; 3-11 підсобне приміщення загальною площею 20,3 кв.м.; 3-12 кухня загальною площею 20,3 кв.м.; 3-13 тамбур загальною площею 11,7 кв.м.; 3-14 санвузол загальною площею 2,7 кв.м.; 3-15 сходова загальною площею 16,7 кв.м.; 3-16 коридор загальною площею 22,4 кв.м.; 3-17 житлова кімната площею 15,3 кв.м.; 3-18 санвузол загальною площею 2,5 кв.м.; 3-19 санвузол загальною площею 3,1 кв.м.; 3-20 житлова кімната площею 20 кв.м.; 3-21 санвузол загальною площею 2,6 кв.м.; 3-22 житлова кімната площею 17,2 кв.м.; 3-23 житлова кімната площею 17,4 кв.м.; 3-24 санвузол загальною площею 2,9 кв.м.; 3-25 санвузол загальною площею 2,8 кв.м.; 3-26 житлова кімната площею 17,4 кв.м.; 3-27 житлова кімната площею 19,4 кв.м.; 3-28 сходова загальною площею 16,3 кв.м.; 3-29 житлова кімната 34,3 кв.м.; 3-30 санвузол загальною площею 2 кв.м.; 3-31 коридор загальною площею 15,5 кв.м.; 3-32 коридор загальною площею 3,7 кв.м.; 3-33 житлова кімната 16,5 кв.м.; 3-34 санвузол загальною площею 2,3 кв.м.; 3-35 житлова кімната 26,5 кв.м.; 3-36 санвузол загальною площею 2,2 кв.м.; 3-37 житлова кімната 18 кв.м.; 3-38 житлова кімната 18,5 кв.м.; 3-39 санвузол загальною площею 2,2 кв.м.; 3-40 санвузол загальною площею 2,2 кв.м.; 3-41 житлова кімната 18,3 кв.м.; 3-42 сходова загальною площею 16,1 кв.м.; 3-43 житлова кімната 35,8 кв.м.; 3-44 санвузол загальною площею 1,9 кв.м.; 3-45 коридор загальною площею 24,2 кв.м.; 3-46 підсобне приміщення 23,2 кв.м.; 3-47 підсобне приміщення загальною площею 32,9 кв.м.; 3-48 санвузол загальною площею 2,1 кв.м.; 3-49 санвузол загальною площею 3 кв.м.; 3-50 кімната житловою площею 16,2 кв.м.; 3-51 санвузол загальною площею 2,2 кв.м.; 3-52 санвузол загальною площею 2,4 кв.м.; 3-53 житлова кімната площею 23,8 кв.м.; 3-54 санвузол загальною площею 2,2 кв.м.; 3-55 кімната житловою площею 18,3 кв.м.; 3-56 житлова кімната 19,4 кв.м.; 3-57 санвузол загальною площею 2,2 кв.м.; 3-58 санвузол 2,2 кв.м.; 3-59 житлова кімната 19,6 кв.м.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 06 грудня 2016 року рішення районного суду скасовано й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

10 жовтня 2006 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_2 ј частину, а ОСОБА_3 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1

Протягом 2006-2008 років ними добудовані нові приміщення до належних їм частин будинку, проте при узаконенні самовільно побудованих приміщень вони дізналися, що для цього необхідний нотаріально посвідчений договір про конкретне користування будинком, який вони не можуть укласти через відсутність правовстановлюючих документів.

Згідно вимог ст. ст. 331, 332 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом, особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі; право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а і об'єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти не є об'єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами ст. ст. 364, 367 ЦК України.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року № 6-130цс13 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Частиною 3 ст. 376 ЦК України встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво об'єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад. Це право ради можуть делегувати відповідним виконавчим органам.

Згідно з п.п. 1 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачі не отримали дозволи на реконструкцію житлового будинку, тому добудовані ними приміщення є самочинним будівництвом. При цьому вони до відповідача з питань оформлення забудов не звертались і відмов не отримували, тому спору про право з відповідачем ще немає.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходяться поза межами повноважень касаційного суду (ст. 335 ЦПК України), висновків апеляційного суду не спростовують і на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 06 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

І.М.Фаловська