АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1741/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 41 Скляренко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівВасиленко Л. І., Карпенко О. В.
при секретаріПавроз Т. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси, апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 11 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

в с т а н о в и л а :

09 березня 2017 року ОСОБА_6 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_7 про захист честі, гідності та ділової репутації.

В обґрунтування позову вказує, що 28.09.2016 року відповідач ОСОБА_7 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до неї (позивача ОСОБА_6) про припинення стягнення аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 800 грн. на кожну дитину щомісячно, які були присуджені рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.11.2014 року.

В своїй позовній заяві відповідач ОСОБА_7 на твердження про те, що «починаючи з 01 травня 2016 року відповідач ОСОБА_6 виїхала за кордон на постійне місце проживання, не приймає участь у вихованні дітей, отримані кошти витрачає на власний розсуд. Діти проживають разом зі мною та знаходяться на моєму повному утриманні» жодних доказів на ці твердження не надав.

Вважає зазначену інформацію негативною, неправдивою, такою, що вводить в оману та підлягає до спростуванню, оскільки створює уявлення про неї, як про особу, яка не виконує своїх обов'язків щодо дітей.

На спростування вказаної інформації зазначає, що є громадянкою України, зареєстро¬вана та проживає за адресою: АДРЕСА_1 перебу¬ває у трудових відносинах з ТОВ «ПРЕССА ОТ И ДО», а саме працює на посаді Генерального директора. З 29.04.2016 року по 25.06.2017 року позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку.

В період з 01.08.2016 року по 04.05.2017 року є студентом денного відділення навчального закладу SOLEX College, 350 Е Dundee Rd, Wheeling, IL 60090, USA, за програмою «Інтенсивний курс англійської мо¬ви». В період підготовки та навчання неодноразово перебувала в Черкасах (з 19.05.2016 року по 08.07.2016 року, з 24.12.2016 року по 15.01.2017 року, з 04.03.2017 року по 10.03.2017 року, та з 13.05.2017 року по 17.06.2017 року. В ці періоди діти проживали разом з нею та знаходились на її повному утриманні. Відповідач ОСОБА_7 не виконує рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 13.11.2014 року про стягнення з нього на користь позивача ОСОБА_6 аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 800 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 05.06.2014 року та до досягнення дітьми повноліття, не перераховує аліменти на відкриті позивачем ОСОБА_6 в AT «УкрСиббанк» соціальні карткові рахунки, у зв'язку з чим станом на 18.01.2017 року виникла заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 13896 грн. 46 коп., тому вона змушена була відкрити в ПАТ КБ «Приватбанк» картрахунок «ЮНІОР» на ім'я сина ОСОБА_9, та регулярно поповнювати його за рахунок власних коштів. Позивач просила суд визнати недостовірною, такою що порушує її честь, гідність та ділову репутацію інформацію, викладену в позовній заяві ОСОБА_7 від 28.09.2016 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси наступного змісту: «починаючи з 01 травня 2016 року відповідач виїхала за кордон на постійне місце проживання, не приймає участь у вихованні дітей, отримані кошти витрачає на власний розсуд. Діти проживають разом зі мною та знаходяться на моєму утриманні»; стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 640 грн. та 10 грн. комісії банку.

Рішенням Придніпровського районного суду від 11 липня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про захист честі, гідності та ділової репутації - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 оскаржила рішення в апеляційному порядку. Апеллянт вважає, що рішення прийнято судом першої інстанції без всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних в матеріалах справи всіх доказів, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи. Також судом невірно застосовано норми матеріального права та допущено порушення норм процессуального права. Апелянт просить суд скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.07.2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про захист честі, гідності та ділової репутації та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6 у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача та представників позивача, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з недоведеності та безпідставності позовних вимог, обґрунтовуючи відмову тим, що інформацію, яку просила спростувати позивач ОСОБА_6 була викладена ОСОБА_7 в позовній заяві від 28.09.2016 року та саме дана інформація була підставою пред`явлення позову, стосувалася його предмета, а так само була предметом апеляційного перегляду, у зв`язку з чим вона не може бути підставою для захисту гідності, честі та ділової репутації.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

За змістом ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст. 277 ЦК України та ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Крім того, в п. 19 вище згаданої постанови Пленуму ВСУ роз'яснено, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ст. 30 Закону № 2657-ХІІ ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночним судженням, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи 28.09.2016 року ОСОБА_7 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_6 про припинення стягнення аліментів, які стягувалися з нього за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.11.2014 року на користь ОСОБА_6 на утримання їх неповнолітніх дітей - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі по 800 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

У даному позові, а саме в абзаці третьому його описової частини, позивач ОСОБА_7 вказав наступне: «Однак, починаючи з 01 травня 2016 року відповідач виїхала за кордон на постійне місце проживання, не приймає участь у вихованні дітей, отримані кошти витрачає на власний розсуд. Діти проживають разом зі мною та знаходяться на моєму повному утриманні, що підтверджено актом від 19 вересня 2016 року».

Вказана інформація була підставою пред'явленого ОСОБА_7 позову від 28.09.2016 року про припинення стягнення аліментів, вона стосувалася його предмета та в подальшому була предметом апеляційного перегляду.

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

В п. 16-17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" зазначається, що суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації (п. 16).

Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом (п. 17).

Отже, виходячи з вище зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що інформація, яку просить спростувати позивач ОСОБА_6 була викладена ОСОБА_7 в позовній заяві від 28.09.2016 року і вона була підставою пред`явлення позову, стосувалася його предмета, а так само була предметом апеляційного перегляду, тому не може бути підставою для захисту гідності, честі та ділової репутації, а тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача.

Також, слід зазначити, що в судовому засіданні суді першої інстанції було встановлено та не заперечувалося представником позивача ОСОБА_6, що остання в період з 01.08.2016 року по 04.05.2017 року є студенткою денного відділення навчального закладу SOLEX College, 350 Е Dundee Rd, Wheeling, IL 60090, USA, за програмою «Інтенсивний курс англійської мо¬ви», в зв'язку з чим в період підготовки та навчання проживає за кордоном, але неодноразово приїзджала в Черкаси.

Із самої позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_6 приїжджала в Черкаси в такі періоди: з 19.05.2016 року по 08.07.2016 року, з 24.12.2016 року по 15.01.2017 року, з 04.03.2017 року по 10.03.2017 року, та з 13.05.2017 року по 17.06.2017 року, що складає 87 днів, починаючи з 01.05.2016 року. А тому висновки відповідача ОСОБА_7 про те, що позивач ОСОБА_6 виїхала за кордон на постійне, а не тимчасове, проживання є лише його судженнями, з огляду на тривалість проживання позивача за кордоном.

Судом першої інстанції також було встановлено, що неповнолітні діти (син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2) в дійсності, починаючи з 01.05.2016 року проживали разом з відповідачем ОСОБА_7 і до даного часу проживають разом з ним, відповідно і знаходяться на його утриманні. Тому інформація, викладена в позові, щодо знаходження дітей на утриманні відповідача ОСОБА_7 також не може вважатися недостовірною.

За таких обставин колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, які є обґрунтованими та спростовують доводи апеляційної скарги, які не підлягають задоволенню колегією суддів.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для скасування рішення суду та задоволення вимог позивача.

Інших доводів апеляційна скарга не містить, які б були підставою для скасування рішення суду.

Враховуючи належність, допустимість, достовірність зібраних та досліджених в ході судового розгляду справи доказів, їх достатній і взаємний зв'язок в сукупності, а також виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний і процесуальний закон та ухвалено законне, обґрунтоване і справедливе рішення, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 11 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про захист честі, гідності та ділової репутації - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :