Справа № 467/421/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2017 року Арбузинський районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді Кірімової О.М.

за участю секретаря Сіваченко Ю.І.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом.

Свої вимоги мотивує тим, що після смерті матері ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 та земельні ділянки площею 4.7085 га кадастровий номер НОМЕР_1 та площею 0.2214 га кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області.

Позивач та відповідач, як діти померлої, являючись спадкоємцями першої черги за законом у встановлений законом шестимісячний строк звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, після смерті матері ОСОБА_5

Позивач зазначає, що відповідач під час хвороби матері ухилялася від надання їй допомоги, кошти на придбання ліків не надавала, не приймала участі в догляді за хворою, не цікавилась її здоров»ям, не надавала допомоги по догляду, коли мати потребувала сторонньої допомоги та догляду, не відвідувала її, усвідомлюючи необхідність надання невідкладної допомоги та підтримки, зволікала своїми обов'язками, передбаченими законом, не приймала участі в похованні матері.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд усунути відповідача по справі ОСОБА_3 від права на спадкування.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, просив суд їх задовольнити та пояснив суду, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5, була матір»ю сторін. В кінці 2015 року мати потрапила до лікарні, де відповідач її відвідувала. Після лікарні матір в безпорадному стані привезли до дому, відповідач біля двох тижнів відвідувала матір, готували їй їжу по черзі із дружиною позивача. Коли сестра почала приносити матері жирні продукти харчування, то він сказав їй, що будуть з дружиною готовити їжу самостійно. Пояснив, що дійсно попрікав сестру, що та приносить матері жирні харчі. Останні 1 рік 3 місяці, які передували смерті ОСОБА_5, сестра позивача, яка є відповідачем по справі, до матері, яка була в безпорадному стані, не з'являлась. Мати її чекала, хвилювалась за неї. З проханням надати допомогу, до відповідача не звертався, оскільки сестра знала, що мати є лежачою та хворіє, крім того, відносини сторін між собою склалися не дуже добрі. Потім позивач вказав, що звертався до сестри за допомогою, але відповіді не отримав. Витрати на поховання матері, відповідач не несла, вважає, що він добросовісно виконував синівські обов'язки. Також зазначив, що мати отримувала пенсію в розмірі 1200-1300 грн. та прибуток за оренду землі, які він витрачав на її ж користь та в її інтересах, однак вона мала потребу в матеріальній, моральній та фізичній допомозі. ОСОБА_5 не просила, щоб до неї прийшла відповідач, також не просила останню про надання матеріальної допомоги.

Представник позивача в судовому засіданні просила суд задовольнити заявлені вимоги ОСОБА_1 та пояснила, що відповідач, повинна була надавати допомогу матері, яка в силу свого віку та хвороби перебувала у безпорадному стані. ОСОБА_3 самоусунулась від надання матері матеріальної, моральної підтримки, тоді як її допомога була для матері необхідна. Саме на позивача лягла ноша по догляду за матір»ю, який потім і здійснював поховання матері без участі відповідача.

В судовому засіданні відповідач позов не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову та пояснила, що сторони по справи є дітьми померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 Коли мати перебувала у лікарні, то разом із дружиною брата по черзі чергували біля неї, купували ліки. Після матір в безпорадному стані, з лікарні, привезли додому, невістка сказала, що чергувати біля матері немає потреби, тому відповідач приносила матері їсти та ліки. Потім через неприязні відносини із дружиною чоловіка, яка кричала на відповідача та висловлювала своє неподобство з приводу харчування матері, вимушена була не ходити до останньої. Відповідач мала бажання провідувати матір, про стан матері дізнавалася від сусідів, від позивача, які говорили, що все з матір'ю добре. Тому була впевнена, що за матір»ю здійснюється належний догляд. За допомогою для матері, позивач до неї не звертався. На поховання матері допомоги не надавала, оскільки усім необхідним було забезпечено. Зазначила, що умисно від догляду за матір»ю не ухилялась, мала бажання ходити до неї до останнього дня. Матеріально останній рік не мала можливості допомагати, оскільки не працює. Вважає, що мати не потребувала матеріальної допомоги, оскільки позивач належно доглядав за нею.

Представник відповідача в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позову, оскільки сторонами не заперечувався той факт, що під час перебування ОСОБА_5 у лікарні, відповідач та дружина позивача по черзі доглядали за бабусею. Коли останню привезли додому, між сторонами сталося непорозуміння, та склалися неприязні відносини. Дії позивача та його дружини були направлені на усунення відповідача від догляду за матір»ю, що говорить про відсутність умисного ухилення відповідача від надання ОСОБА_5 допомоги. Відповідач лише тривалий час, вимушено, через сварки із позивачем та його дружиною, не надавала матері допомоги. Належний, необхідний та достатній догляд за матір»ю сторін, яка перебувала у безпорадному стані, здійснював позивач. Зазначене вказує, що бабуся не потребувала сторонньої допомоги від інших спадкоємців, оскільки позивач все необхідне їй надавав. Вказане не є підставою для усунення ОСОБА_3 від спадкування.

Вислухавши позивача, відповідача, їх представників, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11І, дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 Миколаївської області та земельних ділянок площею 4.7085 га кадастровий номер НОМЕР_1 та площею 0.2214 га кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області (а.с. 5, 13-15, 16-30).

За своє життя спадкодавець заповіту не склав, а тому відповідно до ст. 1233 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є її діти - ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Сторони по справі прийняли спадщину належним чином, своєчасно звернувшись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.

ОСОБА_12 та ОСОБА_11, які є онуками спадкодавця, відмовилися від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1

Вказані факти сторонами не заперечувались та підтверджено матеріалами спадкової справи № 2-2017 (а.с. 72-100).

Сторонами не заперечувався той факт, що відповідач купувала для матері, яка перебувала у лікарні, ліки. Таке підтверджується копіями чеків (а.с. 49-51)

В силу вимог ч. 3 та ч. 5 статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Аналіз даних норм закону свідчить, що суд при вирішенні таких справ повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві утримання та допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Тобто лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Як роз'яснено у п. 6 постанови Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Так, свідок ОСОБА_6, дружина позивача, в судовому засіданні показала, що померла ОСОБА_5 була її свекрухою, яка проживала у своєму будинку, поряд із будинком її та позивача. Остання з 2010 року хворіла, та саме з цього часу відповідач ніякої допомоги не надавала. Останні 1 рік 3 місяці, які передували смерті ОСОБА_5, її донька ОСОБА_3, до матері не приходила. Коли свекруха знаходилась у лікарні, відповідач навідувала матір, однак усі необхідні ліки купував син покійної та вона особисто. Після лікарні, ОСОБА_5 перебувала у своєму будинку. Коли стало важко за нею доглядати, свідок звернулася за допомогою до відповідача, однак остання приносила свекрусі жирні продукти харчування, а потім зовсім перестала приходити до матері. Свідок зазначила, що ОСОБА_5 отримувала від неї та позивача все необхідне, догляд за нею здійснювали належним чином. Позивач звертався за допомогою до відповідача, однак остання не приходила до матері. Покійна не бажала бачити ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона постійно допомагала сім»ї позивача по догляду за бабусею. Останні 1,5 років, що передували смерті ОСОБА_5, остання була лежачою та потребувала стороннього догляду. За вказаний період жодного разу не бачила біля бабусі відповідача. Догляд за померлою здійснював ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_6 Все, що необхідно було бабусі, вона отримувала від останніх. Свідок вказала, що відносини між позивачем та відповідачем склалися не дуже добрі.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду показав, що як йому відомо, останні 1.5 місяці за ОСОБА_5 доглядав позивач, при цьому відповідача він не бачив, хоча часто бував у гостях позивача. Бабуся була лежачою, за собою самостійно доглядати не могла. Вона завжди була доглянута, охайна. Позивачем надавалось все їй необхідне.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що відносини ОСОБА_5 з її дітьми були добрі. В 2016 році, коли остання перебувала у лікарні, свідок там же бачила невістку ОСОБА_5 та відповідача, які по черзі доглядали за хворою. Після лікарні ОСОБА_5 продовжувала проживати у своєму будинку, який розташований поруч із будинком позивача, однак за нею потрібно було доглядати. Відповідач тоді приходила до матері, однак дружина позивача її вигнала через неприязні відносини, що склалися між ними, а саме з причини того, що відповідач приносила матері не дієтичні продукти харчування. ОСОБА_5 отримувала пенсію та мала два земельних паї, тому вистачало грошей і їй самій і її дітям.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала суду, що коли ОСОБА_5 знаходилася в лікарні, то за нею доглядали як позивач, так і відповідач, потім біля неї чергували відповідач та дружина позивача. Після лікарні бабусю привезли до її ж будинку, біля якого поруч розташований будинок позивача. Тоді ж відповідач та невістка бабусі продовжували по черзі доглядати за ОСОБА_5 Потім до свідка до дому зі слізьми прийшла ОСОБА_3 та поскаржилась, що невістка відправила її від матері, оскільки та принесла не таку їжу, а коли та в черговий раз прийшла до матері, то її не впустили до неї. Відповідач говорила, що була б у неї можливість, забрала б матір жити до себе. Після даного випадку, за бабусею доглядав її син та невістка.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_5 була його бабусею. Після лікарні її, лежачу, забрали до дому, де останнім часом за нею доглядала дружина позивача. Коли приходив до бабусі, що було не часто, то ОСОБА_3 біля неї не бачив. Бабуся не просила, щоб до неї прийшла її донька ОСОБА_3 Бабуся була доглянута, нічого іншого не потребувала, оскільки все необхідне у неї було. Дружина позивача скаржилась, що до баби не приходить її донька ОСОБА_3, хоча після смерті баби, дружина позивача говорила йому, що за життя баба була проти того, щоб відповідач до неї приходила.

Як встановлено судом, та не заперечувалось сторонами, що померла ОСОБА_5 була особою похилого віку, хворіла, проживала у власному будинку, отримувала пенсію в розмірі 1200-1300 грн., та мала у власності дві земельні ділянки, з яких отримувала прибуток у вигляді орендної плати. Останній раз, як вказав позивач, отримала біля 20000 грн. прибутку за оренду належної ОСОБА_5 землі.

Судом також встановлено, що на час смерті спадкодавець ОСОБА_5 через похилий вік та важку хворобу перебувала у безпорадному стані і такі обставини сторонами не оспорюються.

В силу положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що позивач не надав суду будь-яких переконливих та об'єктивних доказів на підтвердження факту ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, а саме доказів, які б підтверджували її винну поведінку, яка б свідчила, що спадкодавець дійсно потребувала допомоги у зв'язку із безпорадним станом, зверталася за допомогою до відповідача, а остання відмовила у наданні такої допомоги, суд приходить до висновку, що відсутні передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог.

Пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11 зводяться до того, що позивач піклувався про свою матір ОСОБА_5, забезпечував їй всі належні умови, в той час, як відповідач не надала при цьому жодної допомоги. Обставин, які б свідчили про умисне ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги саме від неї, відповідача, свідки не наводили.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що ОСОБА_3 саме через неприязні відносини із дружиною позивача вимушена була не приходити до хворої матері.

Доводи позивача, підтверджені показаннями свідків, про те, що він, проживаючи разом з матір'ю, надавав їй необхідну допомогу, не стосуються предмету доказування у цій справі, оскільки позивач повинен довести факт ухилення відповідача від надання матері, яка перебувала у безпорадному стані, допомоги, потребу у такій допомозі від відповідача та можливість її надавати.

Посилання позивача на те, що відповідач за життя не відвідувала спадкодавця та не надавала йому допомоги, не може бути підставою для задоволення позову про усунення відповідача від права на спадкування, оскільки у справі відсутні докази потреби спадкодавця у такій допомозі і звернення за допомогою та ухилення відповідача від її надання, а тому лише факт відсутності допомоги спадкодавцеві є недостатнім для задоволення позову.

Посилання позивача на те, що він зазнав матеріальних витрат в зв'язку з утриманням та похованням матері, не мають юридичного значення для вирішення даного спору, оскільки вказані обставини тягнуть наслідки передбачені ст. 1232 ЦК України, а не усунення від права на спадкування.

Оскільки в задоволенні основних вимог позову відмовлено, відповідно до ст. 88 ЦПК України, вимоги щодо стягнення із відповідача на користь позивача сплаченого судового збору задоволенню не підлягають

Керуючись ст.ст. 60, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом, відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 07 вересня 2017 року

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова