ухвала

іменем україни

06 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Іваненко Ю.Г., Євграфової Є.П., Маляренка А.В., Леванчука А.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом першого заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Державного підприємства Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» до Головного управління юстиції у Закарпатській області, ОСОБА_6, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області про визнання недійсними результатів електронних торгів, застосування наслідків недійсності правочину та зобов'язання вчинити дії, за касаційними скаргами першого заступника військового прокурора Західного регіону України на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 21 березня 2016 року, ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 21 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року перший заступник військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Державного підприємства Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» (далі - ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця») звернувся з даним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 05 травня 2015 року за результатами електронних торгів здійснено продаж нерухомого майна, що перебувало на праві господарського відання у ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця», а саме нежитлової будівлі (готелю) загальною площею 714,30 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Закарпатська область.

Переможцем електронних торгів та в подальшому власником спірної будівлі стала громадянка ОСОБА_6 як така, що запропонувала найвищу цінову пропозицію 4 622 978,15 грн.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області перебувало зведене виконавче провадження за 44 виконавчими документами про стягнення з ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» 1 485 991,70 грн, з яких 14 виконавчих документів на суму 45 237,29 грн щодо стягнення заборгованості із заробітної плати та 9 виконавчих документів на суму 609 466,55 грн про стягнення заборгованості на користь управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі.

Решту коштів, отриманих від реалізації майна використано на погашення грошових зобов'язань перед державою, іншими особами, при цьому, не враховано, що на примусове задоволення таких вимог поширювався мораторій згідно із Законом України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна».

За результатами електронних торгів кошти, що надійшли від продажу реалізованого майна та спрямовані на погашення заборгованості із заробітної плати та сплати внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, склали лише 654,7 тис. грн. Натомість, основну суму коштів одержаних від реалізації державного нерухомого майна, спрямовано на погашення заборгованості ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» перед іншими кредиторами та перераховано боржнику. При цьому, державним виконавцем не враховано, що вартість спірного нерухомого майна, яке виставлено на торги становила 2 871,4 тис. грн, у той час як заборгованість із заробітної плати та сплати внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування склали лише 654,7 тис. грн, а відтак примусова реалізація спірного нерухомого майна в рамках зведеного виконавчого провадження відбулась з порушенням вимог закону.

Прокурор вважає, що державним виконавцем не враховано, що з 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», яким встановлено інший порядок виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 21 березня 2016 року, закрито провадження щодо позовних вимог першого заступника військового прокурора Західного регіону України Є. Парамонова в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Державного підприємства Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» до Головного управління юстиції у Закарпатській області, ОСОБА_6, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області про визнання дій Головного управління юстиції у Закарпатській області щодо визначення складу майна, яке підлягає реалізації та передачі для реалізації на електронних торгах неправомірними.

Повідомлено першого заступника військового прокурора Західного регіону України Є. Парамонова, що позовні вимоги першого заступника військового прокурора Західного регіону України Є. Парамонова в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Державного підприємства Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» до Головного управління юстиції у Закарпатській області, ОСОБА_6, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області про визнання дій Головного управління юстиції у Закарпатській області щодо визначення складу майна, яке підлягає реалізації та передачі для реалізації на електронних торгах неправомірними, віднесено до юрисдикції Закарпатського окружного адміністративного суду.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 21 березня 2016 року, в задоволенні позовних вимог першого заступника військового прокурора Західного регіону України Є. Парамонова в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Державного підприємства Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» до Головного управління юстиції у Закарпатській області, ОСОБА_6, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України Реєстраційна служба Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області про визнання недійсними результатів електронних торгів, застосування наслідків недійсності правочину та зобов'язання вчинити дії, відмовлено.

У касаційних скаргах перший заступник військового прокурора Західного регіону України просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи, викладені у касаційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню, на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Закриваючи провадження в частині вимог про визнання дій Головного управління юстиції у Закарпатській області щодо визначення складу майна, яке підлягає реалізації та передачі для реалізації на електронних торгах неправомірними, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскаржуються дії державної виконавчої служби вчинені за зведеним виконавчим провадженням щодо виконання судових рішень судів різних юрисдикцій.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем не доведено ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог, а саме: не доведено неправомірність дій Головного управління юстиції у Закарпатській області щодо визначення складу майна, яке підлягає реалізації, та передачі такого майна для реалізації на електронних торгах; порушення норм Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів при проведенні електронних торгів 05 травня 2015 року, як підставу для визнання недійсними результатів електронних торгів та скасування протоколу проведення електронних торгів від 05 травня 2015 року № 78777, застосування наслідків недійсності правочину та зобов'язання реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області вчинити певні дії.

Апеляційний суд також виходив з того, що позбавлення державою гр. ОСОБА_6 права власності на майно, яке їй продала сама ж держава, з посиланням на порушення державними органами вимог Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» вчинені ще до моменту продажу, є невиправданим втручанням держави у мирне володіння особою своїм майном.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

Як установлено судами попередніх інстанцій, нежитлова будівля, готель за адресою: АДРЕСА_1, належала на праві державної власності ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22 жовтня 2007 року № 16366766, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 09 жовтня 2007 року.

Згідно з актом державного виконавця про проведення електронних торгів від 19 травня 2015 року, протоколом № 7877 проведення електронних торгів, сформованих 05 травня 2015 року, переможницею торгів майна: нежитлової будівлі, готелю за адресою: АДРЕСА_1, яка належала ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця», стала ОСОБА_6

Витяг із звіту про оцінку арештованого майна станом на 11 березня 2015 року, а саме: нежитлової будівлі (готель) загальною площею 714,30 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві власності ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» надсилався для ознайомлення учасникам виконавчого провадження, в тому числі ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця», Мукачівській ОДПІ, Фонду державного майна України.

Відповідно до довідки відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області від 31 березня 2015 року № 964/4-759, станом на 31 березня 2015 року у відділі примусового виконання рішень відсутні відомості щодо оскарження акта опису й арешту майна від 07 лютого 2013 року та висновку щодо оцінки майна. У першу чергу державним виконавцем стягнення зверталося на кошти боржника, що містяться на арештованих рахунках. Кошти у боржника на арештованих рахунках відсутні. У другу чергу державним виконавцем стягнення зверталося на майно, що безпосередньо не використовувалося у виробництві (легковий транспорт, офісне обладнання). Готова продукція (товари) у боржника відсутні. Після цього державним виконавцем звернуто стягнення на верстати та обладнання, однак сума на яку передано майно на реалізацію була недостатня для погашення заборгованості по виконавчих документах щодо погашення заборгованості по заробітній платі та користь УПФ. У зв'язку з цим, державним виконавцем підготовлено пакет документів щодо реалізації арештованого нерухомого майна.

Згідно із відповіддю відділу примусового виконання рішень Головного управління державної виконавчої служби у Закарпатській області від 17 червня 2015 року № 1695/4 на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області перебувало зведене виконавче провадження ЗВП № 23271186 де боржником виступало ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця».

До зведеного виконавчого провадження входило 14 виконавчих документів на 45 237,29 грн щодо стягнення заборгованості по заробітній платі за позовом військового прокурора Ужгородського гарнізону Західного регіону України та 9 виконавчих документів на суму 609 466,55 грн щодо стягнення заборгованості на користь УПФ в м. Мукачевому та Мукачівському районі, а всього 44 виконавчі документи на суму 1 485 991,70 грн.

У межах зведеного виконавчого провадження відносно боржника ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» державним виконавцем, накладені арешти на рахунки боржника, все рухоме та нерухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Також внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру обтяжень рухомого майна обтяження на все майно боржника.

У ході виконання зведеного виконавчого провадження встановлено, що кошти на арештованих рахунках відсутні. Оскільки кошти на арештованих рахунках були відсутні 07, 27 лютого, 04 листопада, 23 грудня 2013 року, державними виконавцями проведено опис рухомого та нерухомого майна боржника ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця».

15 січня 2014 року державним виконавцем передано на реалізацію обладнання та предмети домашнього вжитку на загальну вартість 39 840,00 грн.

Після цього, 15 вересня 2014 року передано на реалізацію 7 транспортних засобів на загальну вартість 243 048,00 грн.

05 січня 2015 року державним виконавцем передано на реалізацію верстатне обладнання на загальну вартість 370 219,98 грн.

Оскільки коштів від реалізації арештованого рухомого майна було недостатньо для погашення заборгованості по заробітній платі та на користь УПФ, державним виконавцем звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю (готель), загальною пл. 714,30 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця».

10 березня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області винесено постанову про призначення оцінювача у виконавчому провадженні для визначення вартості нежитлової будівлі (готелю), загальною площею 714,30 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця».

16 березня 2015 року на адресу сторін виконавчого провадження, МОУ, Фонду державного майна України надіслано рекомендованою кореспонденцією для ознайомлення витяг із звіту про оцінку арештованого нежитлової будівлі (готель), загальною пл. 714,30 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця».

Вартість майна станом на 11 березня 2015 року складала 2 871 415,00 грн. Оскільки станом на 31 березня 2015 від сторін виконавчого провадженя не надходило заперечень щодо вартості майна, нежитлову будівлю (готель) передано на реалізацію.

Майно реалізовувалось через Систему електронних торгів арештованого майна та реалізовано 05 травня 2015 року ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі протоколу № 78777 проведення електронних торгів, лот № 59328 за 4 622 978,15 грн.

На рахунок органу державної виконавчої служби надійшло 4 391 829,24 грн. Протокол проведення електронних торгів надійшов до відділу 14 травня 2015 року.

19 травня 2015 року державним виконавцем видано акт державного виконавця про проведення електронних торгів.

20 травня 2015 року державним виконавцем підготовлено бухгалтеру розпорядження про перерахунок коштів на користь стягувачів. Залишок коштів в розмірі 2 728 705,69 грн перераховано ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця»

Згідно із свідоцтвом, виданим приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Ришкович О.В. від 19 червня 2015 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 червня 2015 року № 39395108, ОСОБА_6 є власником майна, що складається з нежитлової будівлі, готелю з обладнаною платною автостоянкою, позначеної в плані літерою «А-А*», загальною площею 714,30 кв. м, будівлями та спорудами, позначені літерами: «Б» - навіс, № 1-2 споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 Закарпатської області.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, за змістом частини першої статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Відповідно до статті 62 цього Закону та розпорядження Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2014 року № 332-р «Про проведення експерименту із запровадження реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» Міністерство юстиції України наказом від 16 квітня 2014 року № 656/5 затвердило Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів (далі - Порядок).

Згідно з цим наказом ДП «Інформаційний центр» є організатором електронних торгів та уповноважене на здійснення заходів зі створення та супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів (далі - Система), технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у Системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених Порядком.

Абзацом восьмим пункту 1 Порядку у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, установлено, що електронні торги - це прилюдні торги, що здійснюються в електронній формі в Системі.

Реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.

Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (далі - Тимчасове положення).

Отже, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов'язковою умовою правомірності правочину.

Проте, головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу - продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов'язальних відносин.

Відповідно до пункту 4.14 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна торги закінчуються підписанням протоколу про результати торгів, який має силу договору.

Вирішуючи питання про те хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором необхідно виходити з умов договору, що укладається між державною виконавчою службою та спеціалізованою організацією.

У випадку якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом державної виконавчої служби договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником відділу державної виконавчої служби, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є державна виконавча служба. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом державної виконавчої служби договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація.

Також, за змістом ст. 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державного підприємства.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних фондів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов'язань боржника з перерахування фондам загальнообов'язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 01 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Також слід врахувати, що Конституційний Суд України у п. 3.3 рішення від 10 червня 2003 року у справі № 1-11/2003 за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» (справа про мораторій на примусову реалізацію майна) роз'яснив, що за змістом ст. 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» мораторій не поширюється на відчуження рухомого та іншого майна підприємств, що не забезпечує ведення їх виробничої діяльності, а також на продаж об'єктів нерухомого майна та інших засобів виробництва, що забезпечують виробничу діяльність підприємства-боржника у процедурі його санації (ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Отже, за наведених обставин судам слід було виходити із того, що згідно з ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У визначенні основних засобів судам належало керуватися положенням (стандартом) бухгалтерського обліку № 7 «Основні засоби» затвердженим наказом Міністерством фінансів України від 27 квітня 2000 року № 92, яким визначено засади формування в бухгалтерському обліку підприємства інформації про основні засоби, необоротні матеріальні активи та незавершені капітальні інвестиції.

Фактичне використання чи невикористання цього майна у господарській діяльності підприємства в силу Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» не має визначального значення.

Таким чином, дія мораторію не поширюється тільки на оборотні активи, а також інші активи, призначені для реалізації чи споживання протягом операційного циклу або протягом дванадцяти місяців із дати складення балансу.

Суди попередніх інстанцій, у порушення ст. ст. 213-214 ЦПК України, не визначившись з характером спірних правовідносин та нормою права, яка підлягає застосуванню, належним чином не обґрунтували своїх висновків щодо відсутності підстав для задоволення позову, не встановили обставин, що мають значення для справи, та не дослідили наявних у матеріалах доказів, не навели при цьому переконливих доводів їх належності та допустимості, зокрема не взяли до уваги що з огляду на вид і склад майна, яке було реалізоване з прилюдних торгів, суди не встановили чи забезпечувало спірне нерухоме майно ведення виробничої діяльності боржника.

Крім того, судами не враховано, що зведене виконавче провадження із включенням до нього виконавчих документів про стягнення боргів, які підпадають під дію мораторію, призвело до недотримання заборони на примусову реалізацію майна державного підприємства, судами не розмежовано та не встановлено чи є у реалізованому майні частина, яка стосується задоволення вимог, що не підпадають під дію мораторію.

У зв'язку з наведеним висновок судів про те, що торги відбулися згідно зі встановленими правилами слід визнати передчасним, оскільки суди не перевіряли правильності оцінки майна та інших обставин дотримання встановленого порядку проведення торгів.

Також суди закриваючи провадження у справі у частині визнання дій Головного управління юстиції у Закарпатській області щодо визначення складу майна, яке підлягає реалізації та передачі для реалізації на електронних торгах неправомірними, не врахували, що дії державного виконавця щодо визначення складу майна, яке підлягає реалізації з прилюдних торгів, а також щодо його оцінки, безпосередньо формують суттєві умови угод купівлі-продажу, а тому можливість їх окремого оскарження, не усуває тієї обставини, що незаконні дії державного виконавця можуть бути одночасно і підставою недійсності укладеного на торгах правочину у зв'язку із недодержанням в момент його вчинення вимог закону.

Крім того, частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, поряд із визнанням правочину недійсним, також відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України). За приписами статті 214 ЦПК України визначення характеру спірних правовідносин відповідно до установлених обставин у справі, а також визначення правової норми, яка підлягає застосуванню, належить до обов'язків суду.

Судові справи, в яких наявний спір про цивільне право, не можуть переглядатися в порядку провадження за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, оскільки у випадку передачі нерухомого майна стягувачеві, який оформив право власності на майно, ефективним способом захисту прав боржника може бути лише пред'явлення до суду позову із залученням стягувача і державного виконавця як відповідачів.

Так, згідно зі статтею 393 ЦК України серед способів захисту права власності закріплено визнання незаконним та скасування правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника.

Таким чином, оскільки суди не встановили фактичних обставин справи, від яких залежить її правильне вирішення, ухвалені у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги першого заступника військового прокурора Західного регіону України задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 21 березня 2016 року, ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 21 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Г.Іваненко
Судді:Є.П. Євграфова А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак