Справа № 263/9865/17
Провадження № 2/263/2277/2017
У Х В А Л А

12 вересня 2017 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення безумовної франшизи 2000 гривень та 5000 гривень моральної шкоди, заподіяної в результаті ДТП.

Одночасно, позивач просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно, яке належить відповідачу на праві власності.

Мотивує вимоги тим, що вартість відновлюваного ремнту автомобіля позивача складає 43350 грн., цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована СК "Альфа-Гарант", що підтверджується полісом страхування серії АК №1962252. Встановлено безумовну франшизу в розмірі 2000 грн. ОСОБА_3 категорично відмовився сплачувати, відповідач є пенсіонером, не має певної гарантії, що безумовна франшиза буде виплачена відповідачем позивачеві.

По справі 12.09.2017 року відкрито провадження.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення позову це застосування судом заходів для створення можливості виконання у майбутньому рішення суду у випадках, якщо їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.ст.151,153 ЦПК Українита роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.1 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається з п.4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України при вирішенні питання про забезпечення позову, суд повинен врахувати співмірність позовних вимог з тим видом забезпечення, яке просить вжити позивач.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову позивачем не визначене конкретне майно, яка належить відповідачу та на яке необхідно накласти арешт, не надано доказів належності конкретного майна відповідачу на теперішній час.

При цьому, вимоги позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно, яке належить відповідачу не є співмірними з заявленими позовними вимогами.

При таких обставинах, відсутні правові підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно, яке належить відповідачу.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 208-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову до ОСОБА_3 про стягнення безумовної франшизи 2000 гривень та 5000 гривень моральної шкоди, заподіяної в результаті ДТП, шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, яке належить відповідачу.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя