Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

смт. Короп 04 січня 2017 року

Коропський районний суд Чернігівської області в складі :

головуючого судді Корзюк Т.П.

при секретарі Редько А.О.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування завданих збитків, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, вказуючи на те, що він являється власником двох корів. Згідно усної домовленості та звичаїв, череду корів в селі почергово випасають жителі села, які мають у господарстві корів. 26 жовтня 2016 року, коли корів випасав згідно черги, житель села ОСОБА_5, то ввечері одна з корів не була пригнана додому. ОСОБА_1 цього ж дня, повідомив ОСОБА_5 про зникнення тварини. У вечірній час 26.10.2016 року корову було виявлено утопленою в водоймі за селом Райгородок, Коропського району, Чернігівської області. Після проведеного розтину було зроблено висновок причини загибелі тварини, а саме утоплення у воді. В результаті неналежного виконання ОСОБА_5 обовязків по догляду за коровою ОСОБА_1 заподіяна матеріальна шкода, оскільки пастух повинен був здійснювати догляд за коровами, повинен був виявити її у водоймі та своєчасно надати їй допомогу. А тому ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_5 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 15 000 тис. грн. та 132 грн. 80 коп. витрати на проведення розтину тварини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 (довіреність від 16.11.2016 року) позовну заяву підтримали повністю та просили задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 та представник відповідача ОСОБА_4, що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 28.11.2016 року в судовому засіданні заперечили проти позову та просили відмовити у його задоволенні в повному обсязі. При цьому відповідач ОСОБА_5 показав, що 26.10.2016 року за усною домовленістю власників корів між собою, випасав череду корів в с. Райгородок, Коропського району, Чернігівської області, відповідно черги. Вранці, коли забирав корів на пасовище, останніх не перераховував, скільки їх було в череді, йому невідомо. Корів випасав з помічником, якого найняв для надання допомоги. Після 14 години він бачив, як пять корів спускались до р. Сула на водопій. Однак, чи спустились вони до води і, чи повернулись назад на пасовище, він не бачив, оскільки спостерігав за іншими коровами. Що трапилося з коровою відповідача, йому невідомо. В його обовязки входило пасти корів мешканців села Райгородок, Коропського району, Чернігівської області, вчасно пригнати з пасовища. Перед поверненням з пасовища корів, він їх не перераховував.

Допитаний в судовому засіданні в якості спеціаліста ОСОБА_6 головний спеціаліст управління Державної продспоживчої служби Коропського району, Чернігівської області показав, що 27.10.2016 року він був присутній при розтині трупа корови, яка належала ОСОБА_1 мешканцю с. Райгородок, Коропського району, Чернігівської області, вул. Шевченка, 31. Відповідно патологоанатомічного діагнозу, смерть корови настала внаслідок асфіксії легень водою, розрив грудного відділу аорти. Корова раніше ніяких захворювань, що спричинили б смерть, не мала. На тілі корови ніяких ушкоджень не було. Причиною розриву грудного відділу аорти є травма.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що 26.10.2016 року вона була вдома коли пригнали череду корів з пасовища. Через деякий час її чоловік прийшов з пасовища і повідомив їй, що в р. Сула лежить корова. Коли зателефонувала дружина позивача, вона повідомила їй, що череду випасав ОСОБА_5

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що він утримує корів близько 20 років. Оскільки молоко не має ціни, то він вирощує і продає корови. В минулому році продавав корів по 13-14 тис. грн., в цьому році продав корову позивачу за 15 тис. грн..

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що 26.10.2016 року бачив, що корова позивача зранку була в череді, однак з пасовища до господарства не повернулась.

Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, свідків та вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно паспорта великої рогатої худоби, корова з кличкою «Марта», ІНФОРМАЦІЯ_1, робочий номер 6852, ідентифікаційний номер UA, порода Українська чорно-ряба молочна, перебувала у власності позивача ОСОБА_1.

Між власниками великої рогатої худоби, що проживають у ІНФОРМАЦІЯ_2 тривалий час існує усна домовленість (колективна угода) про спільне випасання належної їм великої рогатої худоби в одній череді, яка здійснюється власником корів почергово на місцевому пасовищі, згідно якої сім*я (господарство) повинна випасати колективну худобу. 26.10.2016 року відповідач здійснював випас корів, в тому числі і корови позивача, згідно черги.

В судовому засіданні даний факт сторонами не заперечувався.

Позивач та свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показали, що корова позивача не повернулась 26.10.2016 року з пасовища. Доказів того, що корова позивача не була в череді 26.10.2016 року, яку випасав відповідач, відповідачем суду не було надано.

Натомість, в судовому засіданні відповідач показав, що йому невідомо скільки корів було в череді зранку, коли він виганяв їх на пасовище, і скільки повернулося до господарств власників корів, оскільки він жодного разу їх не перераховував.

Також відповідач в судовому засіданні підтвердив, що бачив, як пять корів почали спускатись до водопою, однак не бачив, чи дійшли вони до води, і чи повернулись назад на пасовище. Не бачив також і того, що сталось з коровою позивача в р. Сула.

Факт загибелі корови позивача 26.10.2016 р. під час її випасу визнали сторони в судовому засіданні, а тому даний факт згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідно акту розтину трупа тварини від 27.10.2016 року, корову позивача було оглянуто комісією (спеціалістів ветмедицини). Труп корови знаходився в р. Сула в воді в спинному положенні, голова наполовину занурена в воду. Встановлений патологоанатомічний діагноз: асфіксія легень водою, розрив грудного відділу аорти (а.с. 6).

Відповідно ч.1 ст. 7 ЦК України, цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

Відповідно ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або приниження цивільних прав та обовязків ( ч.1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно ст. 509 ЦК України зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. (ст. 526 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). (ст. 610 ЦК України).

Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов'язання, є нікчемним. (ст. 614 ЦК України).

З положень ст. 614 ЦК України, покладається на особу обовязок довести відсутність вини.

Відповідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до черги по випасанню корів, 26.10.2016 року відповідач разом з помічником повинен був відпасати колективну худобу на пасовищі в с. Райгородок, Коропського району, Чернігівської області.

Відповідно до усної домовленості про випас корів у спільній череді почергово, відповідач здійснював випас худоби, виникли обовязки по її збереженню на час випасу, однак ОСОБА_5 не проявив турботливості та обачності, що вимагалось від нього при випасу корів кожним господарем по черзі, не повідомив позивачу про обставини загибелі корови, не повідомив про її відсутність позивачу, коли пригнали корів після випасу, про місце загибелі корови.

При цьому в судовому засіданні відповідач жодним чином не довів, що загибель корови сталася не з його вини.

Відповідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

При вирішенні розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню власнику корови ОСОБА_1, суд враховує довідку, яка видана підприємством споживчої кооперації «Коропський ринок» 04.11.2016 року про те, що середньо ринкова вартість корови віком близько 10 років середньої вгодованості по Коропському району становить 15 000 грн.

Також суд бере до уваги, що позивач 04.01.2017 року купив корову в господарство у ОСОБА_10 та відповідно квитанції № 30 перераховано через філію Чернігівське облуправління АТ «Ощадбанк» продавцю корови 15 000 грн.

А тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача га користь позивача 15000 грн., вартість загиблої корови.

Крім того з відповідача підлягає стягненню 132 грн. 80 коп. вартість витрат позивача за проведення розтину його корови.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 7, 22, 509, 526, 610, 611, 614, 1166 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування завданих збитків задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 15 132 (п'ятнадцять тисяч сто тридцять дві) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Корзюк Т. П.