АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 682/1758/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1634/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Янчук Т.О.,

суддів: Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

секретаря: Лапка Ю.В.,

за участю: прокурора Параскевича О.Г.,

третьої особи ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2016 року по справі за позовом Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дружину,-

в с т а н о в и л а :

В липні 2016 року заступник керівника Шепетівської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на те, що 19 липня 2008 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_2, на даний час шлюб не розірвано, подружжя має доньку. З 15.12.2014 року ОСОБА_3 хворіє, їй встановлено першу групу інвалідності строком на 3 роки. Починаючи з 19.12.2016 року ОСОБА_3 постійно проживає разом із своєю матірю ОСОБА_1, яка її утримує і доглядає. Розмір призначеної пенсії за інвалідністю не забезпечує встановленого законом прожиткового мінімуму, інших доходів ОСОБА_3 не має. Специфіка захворювання ОСОБА_3 передбачає необхідність систематичного лікування та інтенсивної терапії. У звязку з інвалідністю та повною непрацездатністю ОСОБА_3 не може забезпечити собі нормальні умови проживання, а тому потребує матеріальної допомоги. ОСОБА_2 є працездатним, аліменти нікому не виплачує, непрацездатних осіб на утриманні не має, проте повністю недієздатну дружину матеріально не підтримує.

Із врахуванням викладеного просив стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3, на її утримання, у розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до 01 березня 2019 року.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2016 року позовну заяву задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на ________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_4 Категорія: 48,50

Доповідач: Янчук Т.О.

користь ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 525 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду 22 липня 2016 року до 01 березня 2019 року, а також стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів відмовити, посилаючись на його необґрунтованість та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт ОСОБА_2 в судове засідання не зявився , про час та місце розгляду справи повідомлений в порядку установленому законом, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

В судовому засіданні прокурор Параскевич О.Г. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити.

Заслухавши доповідача, доводи учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з наступних підстав:

Відповідно до вимог п. 3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що шлюб між сторонами не розірвано, позивачка стала інвалідом 1 групи та потребує стороннього догляду та матеріальної допомоги, яку відповідач здатен їй надати.

Однак повністю з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Судом встановлено, що 19 липня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського МРУЮ, актовий запис № 138.

Від шлюбу подружжя має малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із батьком ОСОБА_2 (а.с.73).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 15 грудня 2014 року перебувала на лікуванні у Рівненській центральній міській лікарні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії без свідомості з діагнозом: дисметаболічна кардіоміопатія, екстра систолічна аритмія, зупинка серця з відновленням серцевої діяльності з уточненого генезису, постгіпоксична енцефалопатія, аналітичний синдром.

Починаючи з 21 березня 2015 року, ОСОБА_3, при постійному супроводі матері - ОСОБА_1, перебувала на лікуванні в ОСОБА_6 з діагнозом: параліч чотирьох кінцівок з судомами після прибулого раптового затримання кровообігу з наступом кардіоміопатії, комплекс мінімальної свідомості, афазія.

02 березня 2015 року ОСОБА_3 встановлено І (А) групу інвалідності на 1 рік з рекомендованими заходами щодо відновлення працездатності: систематичне лікування, інтенсивна терапія, з відміткою, що потребує сторонньої допомоги та догляду.

За результатами повторного огляду, 17 лютого 2016 року ОСОБА_3 встановлено І (А) групу інвалідності на 3 роки, з відміткою, що потребує постійного стороннього догляду.

З 19 грудня 2015 року ОСОБА_3 постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, за місцем проживання матері ОСОБА_1 ( а.с.25).

За даними довідки Славутського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Хмельницької області № 6236 від 21 листопада 2016 року, ОСОБА_3, отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання, інвалідність І групи, в розмірі: січень 2016 р. - 1110,37 грн.; лютий 2016 р. - 1110,37 грн.; березень 2016 р. - 1110,37 грн.; квітень 2016 р. - 1110,37 грн.; травень 2016 р. - 1130 грн.; червень 2016 р. - 1130 грн.; липень 2016 р. - 1160,37 грн.; серпень 2016 р. - 1160,37 грн.; вересень 2016 р. - 1160,37 грн.; жовтень 2016 р. - 1160,37 грн.; листопад 2016 р. - 1160,37 грн.

За даними довідки Славутського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Хмельницької області № 6237 від 21 листопада 2016 року, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності загального захворювання як інвалід третьої групи.

Згідно довідки виданої ПАТ «Гощанський завод продтоварів» від 13.10.2016 року, відповідач ОСОБА_2 працює на посаді менеджера в ПАТ «Гощанський завод продтоварів» з 01 вересня 2016 року і його дохід за вересень 2016 року склав 1500 гривень.

За положеннями частин другої - четвертої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, хто є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов'язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має зазначена вище непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Саме такий по суті правовий висновок міститься в постанові Верховного суду України по справі №6-1111 цс17 від 16 серпня 2017 року.

Судом встановлено, що на час звернення позивача до суду, розмір пенсії позивача як інваліда I групи становив 1 тис. 160 грн. 37 коп.; на час розгляду справи позивач не була платником аліментів, утримання з її пенсії не проводились, отже, її доходи були вищими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" визначено на 2016 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2016 року - 1074 грн., з 1 травня 1130 грн.,1 грудня-1208 грн.

Отже, на час звернення з позовом до суду позивач отримував пенсію по інвалідності в розмірі 1 тис. 160 грн. 37 коп., її доходи забезпечували їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому ОСОБА_3 не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України.

Зазначених обставин суд першої інстанції під час розгляду справи не врахував та неправильно застосували норми статті 75 СК України, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим є підставою для скасування ухваленого судом першої інстанції рішення та прийняття нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дружину відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук