Справа № 442/6039/17
Провадження № 2-н/442/95/2017
УХВАЛА

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового ннаказу

21 серпня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі головуючого судді Кучаковського Ю.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Публічного акціонерного товариства „Дрогобицький завод автомобільних кранів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Публічного акціонерного товариства „Дрогобицький завод автомобільних кранів, в якій просить стягнути з останнього на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 35 199 грн 55 к.

Вивчивши заяву, вважаю, що в прийнятті заяви про видачу судового наказу необхідно відмовити виходячи з наступних підстав.

Статтею 95 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

За змістом п. 7 ст. 100, ст. 101 ЦПК України, питання про відкриття наказного провадження або відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу суддя вирішує не пізніше наступного дня з дня надходження заяви до суду, закінчення строку, встановленого для усунення недоліків заяви про видачу судового наказу та не пізніше наступного дня після отримання судом у порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника. Про відкриття наказного провадження суддя постановляє ухвалу. У разі прийняття судом ухвали про відкриття наказного провадження, суд у триденний строк з моменту її постановлення видає судовий наказ по суті заявлених вимог.

З аналізу змісту наведених норм випливає, що суддя приймає рішення про відкриття провадження за відсутності підстав для повернення заяви про видачу судового наказу та для відмови у її прийнятті.

Пункт 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України встановлює, що суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Таким чином, вирішуючи питання про видачу судового наказу, суддя зобовязаний перевірити безспірність заявлених вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

До заяви про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

До такого ж висновку дійшов Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження у п. 12 Постанови від 23.12.2011.

Як вбачається з поданої заяви заявниця просить видати судовий наказ про стягнення з Публічного акціонерного товариства „Дрогобицький завод автомобільних кранів на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 35 199 грн 55 к.

Проте, з Довідки про доходи № 2450 від 09.08.2017 вбачається, що сума за період з третього кварталу 2014 по четвертий квартал 2016 заявнику було нараховано 35 199 грн 62 к. заробітної плати, з яких виплачено 389 грн 40 к. Таким чином заборгованість ПАТ „ДЗАК перед заявником складає 34 810 грн 22 к., що є меншою сумою, ніж просить стягнути заявник.

Отже, враховуючи вищенаведене та з огляду на вище вказану норму вбачається, що вимоги заявниці не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, оскільки в них вбачається спір про право, а заявницею не надано доказів, які свідчать про безспірність вказаних вимог, а тому суд вважає, що слід відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу, розяснивши заявниці, що вона вправі звернутися з такими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 95, 96, 100, 101, 210 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Публічного акціонерного товариства „Дрогобицький завод автомобільних кранів відмовити.

Розяснити заявниці, що вона вправі звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області до Апеляційного суду Львівської області протягом 5-ти днів з дня її отримання.

Суддя Ю.С. Кучаковський