Справа № 346/266/17
Провадження № 2/346/533/17
28 серпня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
у складі: головуючого - судді Пятковського В.І.,
секретаря Іванишин Х.І.,
з участю: представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_2 до Коломийської центральної районної лікарні про визнання незаконним і скасування наказу про скорочення штатних посад та вивільнення працівників Коломийської стоматологічної поліклініки та наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
Позивач звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що 13 листопада 2007 року він був прийнятий на посаду 0,75 ст. лікаря-стоматолога амбулаторії с. Сопів Коломийського району, а 01 лютого 2014 року його переведено на 0,75 ставки посади лікаря-стоматолога Коломийської стоматологічної поліклініки по обслуговуванню сільського населення. Таким чином безперервний стаж на посаді лікаря-стоматолога становив на час звільнення 9 років та 1 місяць.
19 грудня 2016 року наказом головного лікаря Коломийської центральної районної лікарні № 136-к його звільнено з посади лікаря-стоматолога по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки районної лікарні у звязку зі скороченням штату, тобто на підставі ст. 40 п. 1 КЗпП України.
Вважає такі дії відповідача незаконними, а звільнення з посади - необгрунтованим та проведеним з порушенням вимог трудового законодавства, а тому просить суд визнати незаконним та скасувати Наказ № 338 від 19 грудня 2016 року Про скорочення штатних посад та вивільнення працівників Коломийської стоматологічної поліклініки в частині звільнення його з роботи згідно п. 1 ст. 40 КЗпП та Наказ № 136-К від 19.12.2016 року Коломийської центральної районної лікарні Про звільнення з роботи згідно п. 1 ст. 40 КЗпП ОСОБА_2, лікаря-стоматолога по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки» та поновити його на посаді лікаря-стоматолога Коломийської стоматологічної поліклініки з 19 грудня 2016 року та стягнути з Коломийської центральної районної лікарні на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.
В судове засідання позивач як і його представник не з»явилися, проте подали заяви-просьби про підтримання позовних вимог, розгляд справи у їх відсутності та погодилися на заочний розгляд справи.
Представник відповідача, будучи повідомлений судом про час та місце розгляду даної справи у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд до відома не поклав. Однак до судового розгляду подав письмове заперечення, згідно якого позов не визнає, оскільки при звільненні ОСОБА_2 Коломийською ЦРЛ було дотримано норми чинного законодавства щодо вивільнення працівників, відповідні дії належним чином задокументовано, та просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими до задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 40 п. 1 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Як видно із досліджених доказів, ОСОБА_2 01 серпня 2007 року був зарахований на посаду лікаря-стоматолога Більщівцівської районної лікарні, однак 07 листопада 2007 року звільнився за власним бажанням, що підтверджується записами у трудовій книжці за № 7 та № 8.
13 листопада 2007 року позивача прийнято на посаду 0,75 ставки лікаря-стоматолога амбулаторії с. Сопів, де він пропрацював до 01 лютого 2014 року, після чого був переведений на 0,75 ставки посади лікаря-стоматолога Коломийської стоматологічної поліклініки по обслуговуванню сільського населення, записи у трудовій книжці за № 9-12.
Головним лікарем Коломийської ЦРЛ 06 вересня 2016 року винесено Подання про ймовірне вивільнення працівників згідно п.1 ст. 40 КЗпП України та про зміну істотних умов праці.
Наказ Коломийської центральної районної лікарні № 284 Про ймовірне скорочення штатних посад та вивільнення працівників Коломийської стоматологічної поліклініки було видано 03 жовтня 2016 року.
19 грудня 2016 року наказом головного лікаря Коломийської центральної районної лікарні № 338 Про скорочення штатних посад та вивільнення працівників Коломийської стоматологічної поліклініки наказано скоротити з 19 грудня 2016 р. по Коломийській стоматологічній поліклініці 12,75 ставок посади лікаря-стоматолога відділення по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки, та 9,75 ставок посади сестри медичної зі стоматології відділення по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки, а також звільнити згідно п.1 ст. 40 КЗпП України з 19 грудня 2016 р. деяких працівників Коломийської стоматологічної поліклініки, в тому числі позивача ОСОБА_2.
Згідно наказу № 136-к від 19 грудня 2016 р. позивача звільнено з роботи з посади лікаря-стоматолога по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки відповідно до ст. 40 п. 1 КЗпП України, у звязку зі скороченням штату.
Головним лікарем районної лікарні 03 жовтня 2016 року прийнято рішення про реорганізацію структурного підрозділу - відділення по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки, та внесено подання про ймовірне вивільнення працівників до профспілкового комітету районної лікарні, членом якого була позивач до моменту звільнення. , якого не вбачається, що профспілковий комітет розглядав питання про звільнення з посади лікарів-стоматологів.
Статтею 38 ч.1 п.10 Закону України Про професійні спілки та гарантії їх діяльності визначено повноваження профспілок щодо надання або відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, який є членом діючої на підприємстві, в установі, організації профспілки, у випадках, передбачених законом.
У протоколі засідання профспілкового комітету районної лікарні № 7 від 22 вересня 2016 року зафіксовано, що голова профспілкового комітету Коломийської ЦРЛ ознайомив членів профспілки з поданням головного лікаря Коломийської ЦРЛ про ймовірне вивільнення працівників згідно п.1ст.40 КЗпП України та про зміну істотних умов праці, в результаті чого профспілковим комітетом постановлено прийняти до уваги подання головного лікаря та не дати згоду адміністрації на вивільнення працівників. Профспілковий комітет розглядав подання головного лікаря районної лікарні без участі позивача, що є порушенням вимог ст. 43 ч. 2 КЗпП України, якою визначено, що подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою.
При розгляді вищевказаного подання роботодавця позивач присутнім не був та письмова заява про розгляд такого за його відсутності профспілковому комітету не надавалась. Крім того на засіданні профспілкового комітету не розглядалось питання щодо надання або відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з позивачем, який є членом діючої на підприємстві, в установі, організації профспілки.
Рішення про скорочення посади позивача, яке було прийняте на підставі наказу головного лікаря районної лікарні № 338 від 19 грудня 2016 профспілковим комітетом не розглядалось, а подання про скорочення посад роботодавцем не вносилось.

Такі дії відповідача порушують вимоги ст. 43 ч. 1 КЗпП України, якою встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідачем при вчиненні вищезазначених дій позивача не було завчасно попереджено про звільнення з роботи та не запропоновано іншу роботу, чим порушено й вимоги ст. 49-2 ч.ч. 1-3 КЗпП України, якими встановлено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці (тобто не пізніше 19.10.2016). При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Позивача звільнено із займаної посади через майже три місяці з дня, коли профспілковим комітетом районної лікарні було розглянуто подання роботодавця про ймовірне вивільнення працівників, що суперечить вимогам ст. 43 ч. 8 КЗпП України, якою встановлено, що власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Таким чином, враховуючи наведене вище та норми закону, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, вбачається, що дії роботодавця щодо звільнення позивача є незаконними.

Крім того, нормою ст. 42 ч. 1 КЗпП України встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При цьому законодавчі критерії визначення складових понять більш висока кваліфікація і продуктивність праці відсутні, однак деякі з них напрацьовані судовою практикою.

Так, п. 33 Правових позицій, висловлених судовою колегією в цивільних справа Верховного Суду України в звязку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році, від 01 грудня 1997 року, визначено, що однією з істотних ознак працівника з високою продуктивністю праці є його дисциплінованість, тому при застосуванні правил ст. 42 КЗпП щодо переважного права на залишення на роботі при проведенні звільнень згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП визначення рівності продуктивності праці має проводитися і з врахуванням наявності у працівника дисциплінарних стягнень.

Судом встановлено, що стаж безперервної роботи позивача лікарем-стоматологом в структурних підрозділах районної лікарні складає понад 9 років, за цей час на позивача жодного дисциплінарного стягнення роботодавцем не накладалось.

Згідно запису в трудовій книжці за № 12, позивача з 01 лютого 2014 року переведено на посаду лікаря-стоматолога Коломийської стоматологічної поліклініки, а згідно запису за № 13 звільнено з роботи згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України в звязку зі скороченням штату працівників. Підставою до звільнення в цьому випадку є наказ № 136-к від 19 грудня 2016 р.

П. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів № 9 від 06 листопада 1992 р., вказує судам всіх інстанцій на необхідність зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Виходячи із змісту наказів головного лікаря районної лікарні № 284 від 03 жовтня 2016 року та № 338 від 19 грудня 2016 року вбачається, що вибіркове скорочення лікарів-стоматологів відбулося з метою дотримання вимог бюджетного законодавства, при цьому трудове законодавство не повязує такі обставини з організацією виробничого процесу, тому у роботодавця відсутні обєктивні підстави до змін в організації виробництва і праці, що призвели до скорочення штату працівників.

Крім того наявні порушення ст. 22 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, зокрема, даною статтею визначено що у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у звязку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або помякшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

В звязку з цим суд приходить до висновку, що звільнення позивача на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України було здійснене з порушенням адміністрацією Коломийської ЦРЛ вимог трудового законодавства, тому позивач ОСОБА_2 підлягає поновленню на попередній посаді з 20 грудня 2016 року.

Згідно з положеннями частин 1 та 2 ст.235 вказаного Кодексу у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

В звязку з поновленням позивача на вказаній посаді на його користь підлягають стягненню з відповідача суми втраченого заробітку за час вимушеного прогулу з 20 грудня 2016 року по день вирішення даної справи, які слід вирахувати, керуючись положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.

Згідно з довідкою № 34 від 18 січня 2017 рок місячний заробіток позивача за останні два календарні місяці роботи, що передували дню його звільнення, а саме за жовтень, листопад 2016 року становив по 1925,55 грн. за кожний місяць, кількість робочих днів за ці місяці, які відпрацював ОСОБА_2, складала відповідно 15 та 15,75 днів.

Середньоденна заробітна плата позивача визначається відповідно до п.2 вказаного Порядку діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин) і складає 125,24 грн.

Час вимушеного прогулу з 20 грудня 2016 року по 28 серпня 2017 року складає 129 робочих днів, тому суд визначає загальну суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до п.8 Порядку множенням середньоденної заробітної плати на число робочих днів у розрахунковому періоді (125,24 х 129), що складає 16 155,96 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, тому з відповідача слід стягнути в дохід держави визначену законом сумі судового збору.

На підставі наведеного та ст.ст. 40-43, 235-236 КЗпП України, керуючись ст.ст. 88, 213, 215, 223-226, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати Наказ Коломийської центральної районної лікарні № 338 від 19 грудня 2016 року Про скорочення штатних посад та вивільнення працівників Коломийської стоматологічної поліклініки в частині звільнення з роботи згідно п. 1 ст. 40 КЗпП ОСОБА_2, лікаря-стоматолога по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки».

Визнати незаконним та скасувати Наказ Коломийської центральної районної лікарні № 136-к від 19 грудня 2016 року «Про звільнення з роботи згідно п. 1 ст. 40 КЗпП ОСОБА_2 лікаря-стоматолога по обслуговуванню сільського населення Коломийської стоматологічної поліклініки».

Поновити ОСОБА_2 на посаді лікаря-стоматолога Коломийської стоматологічної поліклініки з 19 грудня 2016 року.

Стягнути з Коломийської центральної районної лікарні (м. Коломия, вул. Родини Крушельницьких, 26, ) на користь ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 грудня 2016 року по 28 серпня 2017 року в сумі 16 155 (шістнадцять тисяч сто пятдесят пять) грн. 96 коп.

Стягнути з Коломийської центральної районної лікарні (78200, м. Коломия, вул. Родини Крушельницьких, 26, ) на користь Державної судової адміністрації України, на рахунок: 0001, отримувач коштів ГУК у м.Києві (м.Київ) 22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді лікаря-стоматолога Коломийської стоматологічної поліклініки та виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу, за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя П'ятковський В. І.