АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Слюсар Т.А., Панченка М.М.

при секретарі Синявському Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Київська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою представника Київської міської ради - Хрущ Антоніни Павлівни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року,

встановила:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просила встановити факт її постійного проживання однією сім'єю разом з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2000 року по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Заяву обґрунтовувала тим, що ОСОБА_3 за станом свого здоров'я потребувала сторонньої допомоги, яку вона надавала, проживаючи разом з нею з 2000 року до часу відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку з відсутністю спадкоємців першої-третьої черги за законом, являючись єдиним спадкоємцем четвертої черги, вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, продовжуючи утримання вищевказаної квартири в належному стані.

25 жовтня 2016 року вона звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Саприкіна В.М.

12 листопада 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саприкіним В.М. відмовлено у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю документів про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем однією сім'єю протягом строку, передбаченого статтею 1264 ЦК України.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року заяву задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В апеляційній скарзі представник Київської міської ради - ХрущА.П. просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не з'ясовано та не взято до уваги обставини, що мають суттєве значення для всебічного розгляду справи.

Вважає, що акти про фактичне проживання від 23.08.2016 р. та про здійснення догляду та проживання від 23.08.2016 р., затверджені начальником ЖНД-2 за підписом сусідів; накладна про проведення виплат на поховання та довідка від 14.04.2017 р., що підтверджує захоронення ОСОБА_3 на території Міньковецької сільської ради Андрушівського району Житомирської області, не є належними доказами на підтвердження спільного проживання осіб однією сім'єю, оскільки складені вже після смерті спадкодавця.

Виходячи з наявних доказів, спільне проживання заявника та спадкодавця не мало ознак сім'ї, які визначені ч.2 ст.3 СК України.

Розпорядження на випадок смерті спадкодавець не зробила. Заявниця зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3. Доказів на підтвердження проживання або перебування заявниці АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_3 однією сім'єю не надано. Доказів того, що заявник за життя спадкодавця брала участь у витратах на утримання квартири не надано.

Допитаним в судовому засіданні в якості свідків дружині брата заявниці ОСОБА_5 та чоловіку хрещениці - ОСОБА_6 про факт спільного проживання відомо лише зі слів заявниці.

В судовому засіданні представникиКиївської міської ради - Хрущ А.П., ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення заяви суд першої інстанції виходив з доведеності факту проживання однією сім'єю ОСОБА_1 з ОСОБА_3 з 2004 року по 11 травня 2016 року.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 6 статті 235 ЦПК України передбачено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті 3 цієї постанови вказано, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно з ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За змістом наведених положень закону окреме провадження є безспірним, оскільки в ньому не розглядається матеріально-правовий спір, а можуть встановлюватися тільки факти та стани, які мають юридичне значення, а також підтверджуватися наявність чи відсутність неоспорюваних прав.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції зазначених положень закону не врахував та не звернув належної уваги на обставини, що можуть свідчити про виникнення спору щодо права на спадкування та відповідно виключають наявність підстав для розгляду заяви по суті у порядку окремому провадження.

Так, матеріали справи містять заперечення на заяву ОСОБА_1, подані представником Київської міської ради 28.03.2017 року, з вимогою відмовити у задоволенні заяви у зв'язку з її недоведеністю.

Ураховуючи викладене, у суду першої інстанції не було підстав для розгляду заяви про встановлення юридичного факту та відповідно до положень ч. 6 ст. 235 ЦПК України така заява підлягала залишенню без розгляду з роз'ясненням заінтересованій особі, що вона має право подати позов на загальних підставах.

За таких обставин, судове рішення першої інстанції підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту - залишенню без розгляду відповідно до вимог ч. 6 ст. 235 ЦПК України з роз'ясненням її права подати позов на загальних підставах.

Керуючись ч.6 ст.235, ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Київської міської ради - Хрущ Антоніни Павлівни задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Київська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду з відповідним позовом на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №755/17463/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/796/9671/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.