Справа № 473/2647/17
РІШЕННЯ

іменем України

"11" вересня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Ротар М.М., при секретарі Фінько О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 14.09.2000 року у відділі РАГС Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №177. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів дружини та чоловіка, а також неможливість спільного подружнього життя. Спільне господарство між ними не ведеться. Спір про розподіл сумісного майна відсутній. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України).

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що 14 вересня 2000 року у відділі РАГС Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис №177 (свідоцтво про шлюб НОМЕР_1, видане 14 вересня 2000 року). Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу.

За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстровано 14 вересня 2000 року у відділі РАГС Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області, актовий запис №177 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачу - ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.М. Ротар