Провадження № 2/760/3625/17
В справі № 760/ 6029/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Хілюк І.О.

позивача- ОСОБА_2.

представника позивача- ОСОБА_4

представнка відповідача- ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку /доходу /.

Посилається в позові на те, що перебував з відповідачкою в шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З липня 2016 року, часу звернення відповідачки до суду з позовом про розірвання шлюбу, син проживає з ним, і він несе всі витрати по утриманню дитини.

Матеріальної допомоги на утримання сина відповідачка не надає, не піклується про матеріальне забезпечення дитини, про її здоров»я, фізичний та духовний розвиток.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали.

Педставник відповідачки судовому засіданні проти позову заперечувала.

Посилається на те, що відповідач перешкоджає їй користуватися їх спільною квартирою, де проживала вся сім»я, і спір з приводу цього знаходиться в провадженні суду.

Відповідачка приділяє достатньо уваги своєму синові, зустрічається з ним, відвідує кафе та купує для нього необхідні йому речі.

Вважає, що цим вона надає достатньо матеріального утримання сину, а тому просить у позові відмовити.

Крім того, відповідачка на даний час не працює, звільнилася з роботи а тому не має матеріальної можливості надавати допомогу на утримання сина.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_1.

Рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 02 березня 2017 року шлюб сторін був розірваний.

Цим же рішенням суду було встановлено, що з моменту звернення відповідачки до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у липні 2016 року син сторін проживає з батьком, який несе всі витрати по його утриманню.

В зв»язку з цим у задоволенні позову відповідачки про стягнення аліментів на утримання сина було відмовлено.

/ а. с 3 - 6 /

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, встановлені судовим рішенням обставини в частині проживання сина сторін з батьком повторному доказуванню не підлягають.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов'язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов'язок також передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках - і своїх повнолітніх дітей.

Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Так, виконання батьками обов'язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. Так за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі.

Крім того, батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що домовленості між сторонами про способи та розміри утримання їх спільного неповнолітнього сина не існує, відповідачка з моменту звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу в липні 2016 року проживає окремо від дитини, дитина проживає з батьком, який несе всі витрати по утриманню дитини.

Відповідно до ст.182 СК України та приписів п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.

Виходячи з того, що відповідачка працездатна, може утримувати свою неповнолітню дитину, зобов'язана до цього законом, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст.183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено, що відповідачка до червня 2017 року працювала в ДМШ №7 Управління культури, туризму та охорони культурної спадщини Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації, мала стабільний та гарантований дохід у вигляді заробітної плати.

У червні 2017 року звільнилася з роботи за ст.38 КЗпП України.

Представник відповідача суду пояснила, що відповідачка знаходиться на утриманні своїх батьків, шукає роботу.

Виходячи з цього, здатність відповідачки за станом здоров»я працювати та пошуки нею нової роботи, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини в частці від її доходу.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідачки в судовому засіданні, виходячи з наступного.

З точки зору закону утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов»язком батьків.

Частиною 2 ст.181 Сімейного кодексу України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той з них, який проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і/або натуральній формі.

Суд вважає, що зустрічі матері з сином та спільні відвідування кафе та інших закладів такого роду не можуть замінити її обов»язку постійно утримувати дитину та не позбавляють позивача, як батька, з яким проживає дитини, на отримання з неї аліментів у судовому порядку.

Крім того, з точки зору закону обов»язки батьків утримувати дитину не можуть обмежуватися лише аліментними обов»язками.

Що стосується тієї обставини, що відповідачка не працює, суд виходить з того, що період непрацездатності відповідачки є короткочасним і остання займається пошуками роботи, тобто має намір працювати.

Порядок утримання аліментів з непрацюючих боржників визначено законом, а тому суд приходить до висновку, що в період тимчасової непрацездатності відповідачки розмір коштів на утримання дитини буде визначатися з урахуванням вимог закону та стягнення аліментів у частці від її доходу не буде порушувати прав дитини на утримання з її боку, а також не звільняє її від обов»язку утримувати дитину.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Враховуючи викладене вище, судом не приймаються до уваги заперечення представника відповідачки в судовому засіданні.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору.

Виходячи з цього та в зв'язку з задоволенням вимог позивача про стягнення аліментів, судовий збір у розмірі 640,00 гр. підлягає стягненню з відповідачки на користь держави.

Керуючись ст.ст.180, ч.ч.2, 3 ст. 181, 182,183, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 3,4,10,11,57-60, 88,209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Києва, ІН НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини, сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку/ доходів/, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 берерзня 2017 року і до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 640, 00 гр. судового збору на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку

для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя