Справа № 462/1583/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі :

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відділ Держгеокадастру у м. Львові Львівської області про визнання права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить визнати спільною власністю подружжя 2/3 частини житлового будинку № 23 на вул. І-ий Скнилівський провулок у м. Львові, та земельну ділянку площею 0,0363га, визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/3 частки будинку № 23 на вул. І-ий Скнилівський провулок у м. Львові та по ? частині земельної ділянки за адресою: вул. І-ий Скнилівський провулок у м. Львові. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем з 07.03.1992 року перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 01.06.2011 році розірвано в судовому порядку. В шлюбі в них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. За час спільного проживання 12.06.2003 року вони придбали 2/3 спірного будинку та земельну ділянку, проте на даний час згоди щодо розподілу зазначеного майна вони дійти не можуть.

Суд, ухвалив справу розглядати без участі представника позивача ОСОБА_4, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги №89 від 06.04.2016 року /а.с.67/, яка представила заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує /заява в матеріалах справи/, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа Відділ Держгеокадастру у м.Львові Львівської області,будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини неявки не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2, перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.03.1992 року /а.с.46/, який рішенням Залізничного районного суду м. Львова 01.06.2011 року було розірвано /а.с.46/. У шлюбі в них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також судом встановлено, що під час перебування у шлюбі, 12.06.2003 року сторони придбали 2/3 частини житлового будинку №23 на вул. І-ий Скнилівський провулок у м. Львові, що знаходиться на земельній ділянці площею 363 кв.м, що стверджується договором купівлі-продажу від 12.06.2003 року /а.с.47-48/ та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1288178 від 20.08.2003 року /а.с.49/, з якого також вбачається, що власником 2/3 частин спірного будинку є ОСОБА_2

Згідно з ч.1 ст.22 КЗпШС УРСР (який був чинний на момент придбання спірного будинку) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Частиною 1 статті 28 КЗпШС УРСР було передбачено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

За змістом Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Таким чином, беручи до уваги положення ст.22 КЗпШС УРСР та ст.60, 61 СК України 2/3 частини житлового будинку № 23 на вул. І-ий Скнилівський провулок у м. Львовіта земельна ділянка площею 363 кв.м є обєктами права спільної сумісної власності подружжя, оскільки були придбані під час перебування позивача у шлюбі з ОСОБА_2

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частиною 1 ст.368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.372 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності припиняється.

Відповідно до ст.89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що 2/3 частини будинку №23 на вул. І-ий Скнилівський провулок у м. Львові та земельну ділянку за адресою на вул. І-ий Скнилівський провулок у м. Львові, площею 0,0363га слід визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати за позивачем та відповідачем по 1/3 частині будинку №23 на вул. І-ий Скнилівський провулок у м. Львові та по ? частині земельної ділянки за адресою на вул. І-ий Скнилівський провулок у м. Львові.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 555 грн. судового збору, сплаченого позивачем /а.с.44/.

Керуючись ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.60, 61, 65, 69-71 СК України, ст.22, 28 КЗпШС УРСР, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву із урахуванням уточних позовних вимог ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати 2/3 частини будинку №23 на вул. І-ий Скнилівський провулок у м. Львові та земельну ділянку за адресою на вул. І-ий Скнилівський провулок у м. Львові, площею 0,0363га, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати право власності за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя, на 1/3 частини будинку №23 на вул. І-ий Скнилівський провулок у м. Львові та ? частину земельної ділянки за адресою на вул. І-ий Скнилівський провулок у м. Львові.

Визнати право власності за ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя, на 1/3 частини будинку №23 на вул. І-ий Скнилівський провулок у м. Львові та ? частину земельної ділянки за адресою на вул. І-ий Скнилівський провулок у м. Львові.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 555 гривень /пятсот пятдесят пять/ судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський