Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/6130/16 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/778/3022/17 Черткова Н.І.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

Воробйової І.А.

При секретарі: Фесенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання» - Філімонової-Шауерман Оксани Юріївни на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання» про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення та зобов'язання відповідача внести зміни до трудової книжки стосовно дати та формулювання причин звільнення,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду справи був неодноразово уточнений, до ПАТ «Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання» про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення та зобов'язання відповідача внести зміни до трудової книжки стосовно дати та формулювання причин звільнення, посилаючись на те, що 26 лютого 2013 року на засіданні Наглядової ради ПАТ "Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання» він був обраний генеральним директором зазначеного акціонерного товариства, що зафіксовано у протоколі № 38 від 26.02.2016 р.

На підставі вищезазначеного рішення 26 лютого 2013 року між ним та ПАТ «Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання» був укладений трудовий контракт, строк дії якого був визначений з 26 лютого 2013 року до 26 лютого 2016 року.

Вказує, що він є інвалідом другої групи.

На початку грудня 2015 року погіршився стан його здоров'я та 15.12.2015 року по 04.03.2016 року включно він знаходився, як на стаціонарному, так і на амбулаторному лікуванні.

У зв'язку з тим, що з 05.03.2016 року по 08.03.2016 року включно були неробочі дні тільки 19.03.2016 року, тобто в перший робочий день, він звернувся до відповідача з заявою про видачу належним чином оформленої трудової книжки та провести повний розрахунок належних йому грошових коштів у зв'язку із закінченням строку дії контракту.

Зазначає, що після спливу тривалого часу йому не було видано трудову книжку та не був проведений розрахунок.

У травні місяці у телефонному режимі його було повідомлено, що трудову книжку видати не можуть, у зв'язку з тим, що начальник кадрів знаходиться у щорічній відпустці.

31.05.2016 року він безпосередньо звернувся до начальника кадрів і отримав трудову книжку.

При ознайомленні з записом у якій, побачив, що його звільнено ні за п.2 ст. 36 КЗпП України (закінчення строку трудового договору), а за п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогул).

На адвокатський запит № 3/16 від 02.06.2016 року про надання документів та інформації щодо підстав звільнення, 15.06.2016 року був отриманий лист за вих. № 427 від 06.06.2016 року з додатками, а саме: копією наказу № 30 - К від 12 квітня 2016 року про складення (припинення) повноважень (обов'язків) генерального директора, довідка про заборгованість по заробітній платі та довідка про середньоденний заробіток.

При ознайомлені з вищезазначеним наказом йому стало відомо, що він виданий на підставі рішення наглядової ради ПАТ «БЗПТО» (протокол № 46 від 12.04.2016 р.) та у зв'язку із складенням (припиненням) повноважень (обов'язків) генерального директора ПАТ «Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання» ОСОБА_4 на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Вказує, що вищезазначені дії незаконні та запис у трудовій книжці щодо підстави та часу звільнення не відповідають нормам трудовому законодавства України.

26 лютого 2013 року при укладанні контракту між ним та ПАТ «БЗПТО» від імені, якого діяв член наглядової ради ОСОБА_5 було досягнуто згоди по всім умовам, а також строку його дії і порядку його розірвання.

Відповідно до п. 11.1 контракту строк дії до 26 лютого 2016 року.

Після закінчення дії контракту ніяких письмових угод щодо укладення його на новий строк позивач не укладав, а навпаки акціонерам та членам наглядової ради було відомо про небажання укладати контракт на новий строк у зв'язку із погіршенням стану його здоров'я.

Зазначає, що його повинно було бути звільнено за п. 2 ст. 36 КЗпП України тобто у зв'язку із закінченням дії трудового договору і в даному випадку йому не потрібно подавати заяву про звільнення, у зв'язку із закінченням строку дії контракту, а з боку підприємства його не потрібно попереджати про звільнення і норми ст. 39-1 КЗпП України щодо продовження дії строкового трудового договору на невизначений строк в даному випадку не застосовуються.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати незаконним наказ № 30-К від 12.04.2016 року про складення (припинення) повноважень (обов'язків) Генерального директора ОСОБА_4 з підстав, передбачених п.4 ст.40 КЗпП України, зобов'язати відповідача внести змінити до трудової книжки ОСОБА_4 про недійсність запису про його звільнення на підставі п.4 ст.40 КЗпП України , зобов'язати відповідача видати наказ про припинення трудових відносин з ОСОБА_4 з 26.02.2016 року на підставі п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору (контракту) й внести відповідний запис до трудової книжки.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 30-К Публічного акціонерного товариства « Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання» від 12 квітня 2016 року про складання (припинення) повноважень (обов'язків) генерального директора ОСОБА_4 з підстав, передбачених п.4 ст. 40 КзПП України в частині дати звільнення та формулювання причини звільнення.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання» внести зміни до трудової книжки ОСОБА_4 стосовно дати його звільнення та підстав, а саме вважати його звільненим з 26 лютого 2016 року на підставі п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку дії договору ( контракту) та внести відповідний запис до трудової книжки.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства « Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання судовий збір у розмірі 1102,40 грн. на користь держави.

У апеляційній скарзі представник ПАТ «Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання» - Філімонова-Шауерман О.Ю. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що позивач 31.05.2016 року отримав трудову книжку тому тримісячний строк звернення до суду не пропущений.

З матеріалів справи вбачається, що 26.02.2013 року позивача на засіданні Наглядової ради ПАТ « Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання «був обраний генеральним директором Публічного акціонерного товариства «Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання», що підтверджується протоколом № 38 від 26.02.2013 року.

На підставі вищезазначеного рішення 26.02.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений трудовий контракт на строк з 26.02.2013 року до 26.02.2016 року.

З 15.12.2015 року по 04.03.2016 року позивач знаходився на лікарняному, тобто в період закінчення строку дії трудового договору, укладеного між сторонами.

26 лютого 2013 року при укладанні контракту між позивачем та ПАТ «БЗПТО» від імені, якого діяв член Наглядової ради ОСОБА_5 було досягнуто згоди по всім умовам, а також строку його дії і порядку його розірвання.

Відповідно до п. 11.1 Контракту він діє до 26 лютого 2016 року.

П.11.2. передбачено, що керівник вважається найнятим товариством на строк контракту. За письмовою згодою сторін після закінчення строку дії контракту його може бути укладено на новий строк, або дія Контракту може бути продовжена.

Згідно п.11.3. зазначено, що умови та положення контракту можуть бути зміненні тільки за угодою Сторін у письмовій формі.

Після закінчення дії контракту ніяких письмових угод щодо укладення його на новий строк позивач не укладав, а навпаки акціонерам та членам Наглядової ради було відомо про його небажання укладати Контракт на новий строк у зв'язку із погіршенням стану здоров'я позивача.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач повинен бути звільнений відповідачем 26.02.2016 року, саме по закінченню строку дії трудового договору, укладеного між сторонами.

Відповідно до фотокопії трудової книжки позивач звільнений 12 квітня 2016 року відповідно до наказу № 30-к від 12.04.2016 року у зв'язку із прогулами без поважних причин по п.4 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується актами про невихід на роботу, починаючи з 09.03.2016 року по день звільнення.

Судом встановлено та підтверджується фотокопією заяви позивача від 09.03.2016 року (перший робочий день після закінчення лікарняного) про видачу йому належним чином оформленої трудової книжки та проведення повного розрахунку з ним у зв'язку із закінченням строку дії контракту, на заяві є відмітка про отримання заяви відповідачем, але позивачу видали трудову книжку лише 31.05.2016 року, повідомив в телефонному режимі, що не можуть видати трудову книжку у зв'язку з тим, що начальник відділу кадрів знаходиться у відпустці.

Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не вийшов 10.03.2016 року на роботу, оскільки вважав, що він звільнений 26.02.2016 року по закінченню строку дії трудового контракту.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції правильно зазначив, що наказ від 12.04.2016 року про звільнення позивача ОСОБА_4 за ст.40 п.4 КЗпП України є незаконним в частині підстав звільнення та дати, а тому він є незаконним в цій частині, оскільки позивач повинен бути звільнений 26.02.2016 року на підставі п.2ч.1 ст. 36 КЗпП України.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання» - Філімонової-Шауерман Оксани Юріївни відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: