"08" вересня 2017 р.
Справа № 642/7562/16-ц
Провадження № 2/642/151/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гримайло А.М.

за участю секретаря Сорокіній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною.

В обґрунтування позову пояснив, що за час спільного проживання з відповідачкою ОСОБА_3, з серпня 2010 по липень 2015 року у них народився син, ОСОБА_4, 05 вересня 2011 року.

З липня 2015 року відносини між позивачем та відповідачкою погіршилися, відповідачка виїхала з його адреси по вул. Мічуріна, 66 в м. Харкові, разом з нашою дитиною, та повернулася до своїх батьків. Згодом ОСОБА_3 уклала шлюб з іншим чоловіком та змінила прізвище на ОСОБА_2

За весь час після розірвання стосунків позивач постійно намагався домовитись з відповідачкою щодо спілкування з сином, однак в добровільному порядку домовитись йому не вдається, оскільки ОСОБА_2 стосунків не підтримує, заперечує право позивача спілкуватись з сином, чим порушує не лише його права, а і свій батьківський обовязок щодо права дитини на повноцінний розвиток і спілкування з обома батьками.

На теперішній час, в звязку з створенням відповідачкою перешкод у спілкуванні з сином, позивачу не відомо, як розвивається ОСОБА_4, який його стан здоровя, чи відвідує він спортивні секції, заняття з інтелектуального розвитку, тощо.

Отримати цю інформацію від ОСОБА_2 позивач не може, оскільки вона не спілкується, мали місце випадки, коли вона призначала позивачу час для зустрічі з дитиною, а потім відмовляла у зустрічі.

Такі дії відповідачки спонукали позивача звернутись до Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради. Згідно відповіді Управління, питання щодо встановлення мені порядку участі у вихованні малолітнього сина неодноразово розглядалося на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини, та згідно прийнятого рішення Комісією позивачу рекомендовано звернутись до суду.

Позивач просить усунути йому перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні сина шляхом встановлення йому систематичних щотижневих побачень кожної неділі з 13:00 до 18:00, без присутності матері за місцем проживання батька, та додатково встановити побачення щороку: один день в період з 05 вересня по 10 вересня з приводу дня народження дитини, три дні з 05 січня по 7 січня на Різдво Христове, та один день наступний після Пасхи, та встановити час для сумісного відпочинку з сином на протязі трьох тижнів в літній період, з покладенням на відповідачку ОСОБА_2 обовязку не перешкоджати позивачу в спілкуванні з дитиною у визначений судом час.

Представник відповідача в судове засідання зявилась, проти позову заперечувала в повному обсязі та пояснила, що відповідач ОСОБА_2 є матір'ю малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З батьком дитини, взагалі не було сімейних стосунків. Час від часу позивач приходив до неї, але як подружжя вони не мешкали. В шлюбі не перебували. З моменту народження спільної дитини і дотепер дитина мешкає разом з відповідачкою. З липня 2015 року, коли відповідачка познайомилася з своїм чоловіком, саме він став для дитини батьком.

З моменту народження дитини позивач долею та розвитком сина не цікавився, матеріальної допомоги на його утримання не надавав.

Цікавість до дитини проявилася з боку ОСОБА_1 лише тоді, коли він дізнався, що у позивача є серйозні стосунки з іншим чоловіком. До цього часу син ОСОБА_5 вже не памятав ОСОБА_1, вважав, що його батько ї чоловік відповідачки - ОСОБА_6 Саме його хлопчик називає батьком.

Крім того, позивач не наводить жодного доказу існування перешкод. Його «активна участь» в судовому процесі породжена ревнощами і бажанням хоч в якийсь спосіб втрутитись в щасливе життя відповідача.

Крім того дитина протягом тривалого часу перебуває на обліку у лікаря- невролога з діагнозом: «минимальная мозговая дисфункция, синдром возбудимости». З виписного епікриз вбачається, що дитині рекомендовано, нагляд невролога, дотримання «щадящего» режиму відповідно до даного захворювання.

Представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не зявився. Подали до суду заяву про розгляд справи без участі представника та надали висновок, щодо встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4, визначивши час: перша, третя субота та друга четверта неділя місяця з 10.00 до 12.00 у присутності матері дитини, ОСОБА_2

Суд, вислухавши пояснення позивача, представників, дослідивши матеріли справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносин без реєстрації шлюбу з серпня 2010 по липень 2015 року, у них народився син, ОСОБА_4, 05 вересня 2011 року.

Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом.

Частинами 1, 2 ст. 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

На даний час сторони проживають окремо, дитина проживає разом з відповідачкою за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 27.02.2016 року уклала шлюб з ОСОБА_6, від шлюбу подружжя мають доньку, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановлено, що після припинення відносин між позивачем ОСОБА_1 і ОСОБА_2 склалися неприязні стосунки, внаслідок чого відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною.

У судовому засіданні встановлено, що позивач обмежений у спілкуванні з сином. Враховуючи малолітній вік дитини, яка на даний час в більшості копіює поведінку дорослих, які їх оточують, з огляду на те, що спір між сторонами щодо визначення способу участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними не було врегульовано добровільно, зокрема, і через відмову відповідача від проведення спільної зустрічі батьків, що свідчить про її ухилення від врегулювання даного питання, суд дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_2 перешкод ОСОБА_1 у вихованні дитини та спілкуванні з ним.

У відповідності до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч.1-3).

Згідно із ст.ст. 11, 15 Закону Україну "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Згідно із ст.3 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N798-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини, а у статті 18 даної Конвенції зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Внаслідок перешкоджання у спілкуванні з дитиною ОСОБА_1 звертався до Органу опіки та піклування з питанням про визначення способу участі у вихованні дітей.

Висновком від 23.01.2017 року № 87 , щодо встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити час: перша, третя субота та друга четверта неділя місяця з 10.00 до 12.00 у присутності матері дитини, ОСОБА_2

Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обовязковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобовязана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Всупереч вказаної норми відповідач ОСОБА_2 перешкоджає позивачу спілкувати з малолітнім сином, про що свідчать його звернення до правоохоронних органів.

В своїх запереченнях щодо позову відповідач вказує, на той факт, що після народження сина вона проживала зі своїми батьками і позивач ОСОБА_1 долею та розвитком сина не цікавився, матеріальної допомоги на його утримання не надавав. Цікавість до дитини проявилася з боку ОСОБА_1 лише тоді, коли він дізнався, що у позивача є серйозні стосунки з іншим чоловіком.

Ці факти спростовуються матеріалами справа, а саме довідкою з дитячого закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 13 Харківської міської ради, відповідно до якої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання батька дитини) на час відвідування дитиною дошкільного закладу, батько ОСОБА_1 та мати ОСОБА_3 своєчасно виконували всі зауваження та рекомендації стосовно виховання дитини, в однаковій мірі приймали участь в житті дитини в дошкільному закладі разом відвідували дошкільні свята, батьківські збори.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 пояснили в судовому засіданні, що з 2010 по літо 2015 ріку позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_3 разом з сином ОСОБА_5, 05 вересня 2011 року проживали в ІНФОРМАЦІЯ_4. За місцем проживання дитина відвідувала дитячий садочок.

Відповідно до довідки № 01-27/220 від 16.11.2016 р. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідує ДНЗ № 414 Холодногірського району м. Харкова з 04.09.2015 року по теперішній час. За період перебування дитини в дошкільному закладі батько ОСОБА_1 часто відвідує сина в ДНЗ, завжди приходить с подарунками (іграшки, новий одяг для дитини та інші гостинці).

Крім того, відповідно до довідок «ПЗ» ПАТ «Укрзалізниця» з вересня 2015 року позивач ОСОБА_1 добровільно сплачує аліменти на утримання сина у розмірі ? частини заробітку на користь ОСОБА_3

Окрім наданих заперечень, відповідач ОСОБА_2 не надала суду жодного доказу, що позивач неналежним чином виконував свої батьківські обовязки, або взагалі його аморальну поведінку у будь яких життєвих ситуаціях.

При цьому відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч.5,6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З метою визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з сином органом Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради наданий висновок, щодо встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4, визначивши час: перша, третя субота та друга четверта неділя місяця з 10.00 до 12.00 у присутності матері дитини, ОСОБА_2

Суд не погоджується з висновком органу піки та піклування, оскільки вказаний висновок належним чином не обґрунтований. В висновку вказано, що батько ОСОБА_1 відвідує сина, приходить з подарунками, хлопчик його радо зустрічає та називає батьком. Тому не зрозуміло, чому побачення батька з сином рекомендовано тільки раз та тиждень по дві години і в присутності матері.

Беручи до уваги розумний баланс участі батька у вихованні сина, виходячи з якнайкращих інтересів дитини та його віку, прихильності сина до батька, права та бажання батька підтримувати постійний контакт з сином, суд вважає можливим визначити порядок і спосіб участі у вихованні сина пропонований батьком дитини.

Крім того, відповідно до висновку психологічного дослідження «Центр «Ресурс-Професіонал» позивач ОСОБА_1 зацікавлений в дитині, намагається допомогти йому, співчуває йому. Батько високо оцінює здібності дитини, відчуває почуття гордості за нього. Він заохочує ініціативу і самостійність дитини. Міжособистісна дистанцію в спілкуванні з дитиною дуже близька. Батько відчуває себе з дитиною єдиним цілим, прагне задовольнити всі потреби дитини, захистити його від труднощів і неприємностей життя. Батько постійно відчуває тривогу за дитину, дитина йому здається маленьким і беззахисним. Що може бути пояснено нерегулярністю спілкування і негативно впливати на дорослішання дитини. Нерегулярність спілкування батька і сина підвищує тривожність обох, яка може призводити до психосоматичних захворювань або імпульсивної поведінки. У ситуації, що склалася бажано регулярне більш часте спілкування батька і сина. З урахуванням графіка роботи батька, а також відвідування дитиною дитячого садка рекомендується збільшити тривалість регулярних зустрічей у вихідні дні (субота, неділя), і встановити їх тривалість мінімум чотири години. При зустрічах має бути присутня мати дитини, яка в даний час виховує доньку до року (необхідно врахувати і її режим). Для емоційного благополуччя дітей необхідна безпечна і спокійне сімейне обстановка, яка сама по собі буде грати цілющу роль. Для батьків рекомендована медіація, яка допоможе вирішити конфліктну ситуацію і налагодити конструктивний діалог батьків, хоча б з приводу дітей.

Також суд виходить з того, що на теперішній час дитині виповнилось шість років він достатньо дорослих хлопчик, щоб проводити час разом з батьком без присутності матері.

Судом встановлено, що позивач працює, має стабільний дохід, за місцем його проживання наявні належні умови для перебування дитини.

В ході судового розгляду не доведене, що спілкування дитини з батьком буде перешкоджати його нормальному розвитку.

Суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками слугує задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Діти мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача у вихованні дітей, спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати і інтересам дитини.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 153, 157, СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною задовольнити повністю.

Визначити порядок і спосіб участі батька, ОСОБА_1, у вихованні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом: встановлення систематичних щотижневих побачень кожної неділі з 13:00 до 18:00, без присутності матері за місцем проживання батька, та додатково встановити побачення щороку: один день в період з 05 вересня по 10 вересня з приводу дня народження дитини, три дні з 05 січня по 7 січня на Різдво Христове, та один день наступний після Пасхи.

Встановити час для сумісного відпочинку з сином на протязі трьох тижнів в літній період, з покладенням на відповідачку ОСОБА_2 обовязку не перешкоджати позивачу ОСОБА_1 в спілкуванні з дитиною у визначений судом час.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М. Гримайло