Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/509/17

05 вересня 2017 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Битківського Л.М.,

з участю секретаря Дякун М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Богородчани, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення боргу за договором позики, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про повернення боргу за договором позики. Свої вимоги мотивував тим, що між ним та відповідачем 12.01.2016 року укладено договір позики на суму 1500 дол.США з терміном повернення до 01.05.2016 року. Однак, після закінчення визначеного строку, відповідач своїх зобовязань не виконав і не повернув кошти. Тому просив стягнути з відповідача борг та 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання і судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 заявлений позов підтримав з викладених у позові підстав.

Відповідач в судовому засіданні заявлений позов не визнав. Вказав, що дійсно власноручно написав розписку ОСОБА_1 з приводу нібито позичених коштів, оскільки позивач відмовлявся інакше вчинити дії по переоформленню земельної ділянки, яка була отримана за посередництвом позивача. Проте фактично грошей у ОСОБА_1 не зичив. Тому вважає, що розписку написав під тиском, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази, які подані сторонами у розпорядження суду, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до розписки, написаної власноручно ОСОБА_2 він позичив у ОСОБА_1 1500 дол.США і вказані кошти зобовязувався повернути до 01.05.2016 року. Наявність оригіналу розписки у позичальника свідчить про те, що обовязок повернення коштів відповідачем не виконано.

Заперечення відповідачем факту отримання коштів від позичальника спростовується власноручно написаною ним розпискою. Пояснення свідка ОСОБА_4, який також вказував на відсутність факту реальної передачі коштів суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до змісту ст. 1051 ЦК України якщо оспорений позичальником договір позики укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що договір був укладений під впливом обману, насильства або під впливом тяжкої обставини суду не подано.

Виходячи з положень частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобовязання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно статті 625 ЦК України.

Оскільки позивач ставить питання про стягнення гривневого еквіваленту позичених коштів, то суму боргу та процентів за його користування слід розрахувати виходячи з курсу НБУ станом на день постановлення судового рішення, що складає 2590,6249 грн. за 100 дол.США. Таким чином з відповідача слід стягнути 38859 грн. основного боргу та 1167,8 грн. процентів.

Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України слід покласти на відповідача.

На підставі наведеного, ст.1046-1050 ЦК України, керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ід.н. на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 38859 грн. боргу за договором позики та 1167,8 грн. процентів за прострочення виконання зобовязання, а також 673 грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Битківський Л.М.