Справа № 405/8855/16-ц
Провадження №2/405/1883/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді - Іванової Л.А.
при секретарі - Береді Я.І.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 , в якому просять визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м. Кропивницький (Кіровоград), АДРЕСА_1.
Зазначили, що в 2014 році сімейні стосунки між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були припинені та 19.07.2014 року відповідач переїхала проживати в інше місце, забравши при цьому всі свої речі, та з того часу відповідач ніколи не намагалась вселитися до будинку, оплату комунальних послуг ніколи не здійснювала, її речей в будинку не має, в свою чергу, з їх (позивачів) сторони жодних перешкод у користуванні та проживанні в будинку їй не вчинялось.
З огляду на зазначене та з посиланням на ст. ст. 317, 321, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивачі просить визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться в м. Кропивницький (Кіровоград), АДРЕСА_1.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, посилаючись на підстави, зазначені в позові, просила позов задовольнити.
Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в судове засідання не зявились, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду, надали суду заяви за вх. № 5594 та № 5595 від 13.03.2017 року про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом виклику до суду через оголошення у пресі-газеті „Народне слово від 06.04.2017 року № 14, стор. 15, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв, клопотань від відповідача до суду не надійшло.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чино повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка належним чином повідомлена і від якої не надійшло повідомлень про причини неявки, на підставі наявних у справі доказів та ухвалив розглядати справу заочно.
Заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулися позивачі, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.11.2007 року, виданого виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради (рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 24.09.2007 року за номером 1222) на праві приватної спільної сумісної власності належить 51/100 частини будинку № 5 за адресою: Кіровоградська область, м. Кіровоград, вул. Салганні піски.
Судом також встановлено, що відповідно до довідки квартального комітету № 12 Подільського району м. Кропивницького від 15 грудня 2016 року № 809 за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований та проживає ОСОБА_1, разом з ним за вказаною адресою зареєстровані дружина ОСОБА_4, син ОСОБА_3, та невістка ОСОБА_5, яка не проживає за даною адресою з 19.07.2014 року.
Факт реєстрації відповідача за зазначеною вище адресою підтверджується також інформацією УДМС України в Кіровоградській області від 29.12.2016 року, згідно з якою місце проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 30.09.2008 року зареєстровано за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.
Факт не проживання відповідача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою реєстрації, а саме: м. Кропивницький, вул. Салганні піски, будинок № 5 підтверджується актами від 24.12.2015 року та від 14.12.2016 року, складених за участю сусідів ОСОБА_6 (АДРЕСА_3) та ОСОБА_7 (АДРЕСА_4).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, пояснила, що позивачів по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 знає близько 15-ти років, вони товаришують, відповідач ОСОБА_5 їх колишня невістка та дружина сина позивачів ОСОБА_3, яка приблизно три роки тому назад вибралася з будинку, забрала всі свої речі, за адресою проживання позивачів не зявляється, наміру повертатися в будинок не має, оскільки за вказаний період вона (відповідач) жодного разу не зявлялась, її місце проживання не відоме, позивачі, в свою чергу, не чинили їй будь-яких перешкод у проживанні в будинку.
Крім того, також судом встановлено, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 травня 2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, зареєстрований 02 серпня 2008 року у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 518.
Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Члени сім'ї власника житла набувають речових прав, а саме сервітутних (особистий сервітут) на право користування житлом, належним власнику, сутність яких полягає в тому, що суб'єкт даного права має змогу користуватися чужою річчю.
Відповідно до ст.395 ЦК України, речовими правами на чуже майно, серед іншого, визнається право користування (сервітут).
Крім того, ч. 1 ст. 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, за умови збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.
Більш того, у разі втрати особою статусу члена сім'ї, сервітут не припиняється, однак за відсутності згоди про безоплатне користування житлом колишній член сім'ї повинен вносити плату за користування житлом і за комунальні послуги, що відповідає положенням ч. 4 ст. 156 та ст. 162 ЖК України.
При цьому, суд також відзначає, що наявність у члена сім'ї власника житла іншої можливості задоволення своїх потреб у житлі не може бути підставою для припинення права члена сім'ї на користування цим житлом, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України.
Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що правовідносини між сторонами мають бути врегульовані відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЖК України, згідно з якою член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін між ним і власником житла або законом.
Оскільки під час судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_5, яка набула права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою будинок № 5 по вул.Салганні піски у м.Кропивницькому, без поважних на те причин та за відсутності перешкоджання проживання за вказаною адресою безпосередньо зі сторони власників будинку позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, не проживає в ньому з 19.07.2014 року, та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач претендувала на користування зазначеним житловим приміщенням, або намагалася вселитися в нього, більш того, наміру повертатися проживати до вказаного житла відповідач не має, приймаючи також до уваги, що відповідач не вносила плату за користування житлом і за комунальні послуги, між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання відповідача ОСОБА_5 такою, що втратила право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: квартирою № 1 в будинку № 5 по вул. Салгані піски в м. Кропивницький, при цьому судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Крім того, згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації.
Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з судового збору, залишити по фактично понесеним позивачами.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-59, 60, 88, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,- задовольнити.
Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою № 1 в будинку № 5 по вул. Салганні піски у м. Кропивницький.
Судові витрати, які складаються із судового збору залишити по фактично понесеним позивачами.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м.Кіровограда шляхом подачі до суду першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
В порядку ст.233 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України
Суддя Ленінського районного суду
м. Кіровограда Л.А. Іванова