АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/871/17 Справа № 202/5323/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Марченко Н. Ю. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа - ОСОБА_4 про визнання іпотеки припиненою,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27 червня 2008 року між ПАТ «ПУМБ» і ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки №6580748, відповідно до умов якого останній у забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором передав в іпотеку банку житловий будинок АДРЕСА_1. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2013 року даний договір іпотеки був визнаний недійсним, скасовано заборону на відчуження предмету іпотеки, накладену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грищенко В.І. і зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 9, внесено до Державного реєстру іпотек відомості про виключення запису з реєстру щодо обтяження нерухомого майна іпотекою, внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна відомості про виключення запису з реєстру щодо накладення заборони відчуження нерухомого майна за договором іпотеки. Зазначене рішення суду було виконано. 22 серпня 2013 року ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу з ОСОБА_8, відповідно до якого домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_7 продав ОСОБА_8 17 грудня 2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого вищевказане домоволодіння ОСОБА_8 продав ОСОБА_2 Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2014 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2013 року було скасовано.

Враховуючи той факт, що на час придбання домоволодіння запис про його обтяження іпотекою в Державному реєстрі іпотек був відсутній та до теперішнього часу не поновлений, позивач просив суд визнати припиненою з 22 серпня 2013 року іпотеку, яка виникла на підставі договору іпотеки № 6580748 від 27 червня 2008 року, укладеного між ПАТ «ПУМБ» і ОСОБА_5

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що 27 червня 2008 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №6580538, за умовами якого банк надав останньому кредит на суму 100000 доларів США на строк до 24 квітня 2023 року. Цього ж дня в забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між банком і ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки №6580748, відповідно до якого останній передав в іпотеку домоволодіння АДРЕСА_1.

Зазначений договір іпотеки був посвідчений 27 червня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грищенко В.І. та зареєстрований в реєстрі за №2002.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2013 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_10, ЗАТ «ПУМБ» про визнання недійсним договору іпотеки вищевказаний договір іпотеки був визнаний недійсним, скасовано заборону на відчуження домоволодіння АДРЕСА_1, накладену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грищенко В.І. та зареєстровану в реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, внесено до Державного реєстру іпотек відомості про виключення запису з реєстру щодо обтяження нерухомого майна іпотекою згідно договору іпотеки № 6580748 від 27 червня 2008 року, внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна відомості про виключення запису з реєстру щодо накладення заборони відчуження нерухомого майна за договором іпотеки № 6580748 від 27 червня 2008 року.

22 серпня 2013 року ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1, відповідно до якого вказане домоволодіння він продав ОСОБА_8, який, в свою чергу, 17 грудня 2013 року перепродав домоволодіння АДРЕСА_1 позивачу ОСОБА_2

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2014 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2013 року було скасовано та в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_10, ЗАТ «ПУМБ» про визнання недійсним договору іпотеки - відмовлено.

Крім того, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року було допущено поворот виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2013 року, а саме в порядку повороту виконання даного рішення внести до Державного реєстру іпотек відомості про включення запису в реєстр щодо обтяження нерухомого майна іпотекою згідно договору іпотеки № 6580748 від 27 червня 2008 року, внести до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості про включення запису в реєстр щодо накладення заборони відчуження нерухомого майна за договором іпотеки № 6580748 від 27 червня 2008 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції керувався положеннями ЦПК України, Законами України «Про іпотеку», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майна та їх обтяжень» і виходив з того, що внаслідок скасування рішення суду про виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження нерухомого майна іпотекою, договір іпотеки (права і обов'язки) №6580748 від 27 червня 2008 року на спірне домоволодіння АДРЕСА_1 залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та прийнятим із порушенням норм процесуального і матеріального права.

Основним доводом апеляційної скарги ОСОБА_2 є посилання на відсутність в Державному реєстрі іпотек будь-яких обтяжень на спірне домоволодіння АДРЕСА_1 на момент укладання договорів купівлі продажу між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 22 серпня 2013 року, а згодом і між ОСОБА_8 та позивачем від 17 грудня 2013 року, а тому останній не може вважатися іпотекодавцем за договором іпотеки №6580748 від 27 червня 2008 року, укладеного між ПАТ «ПУМБ» і ОСОБА_7

Однак, колегія суддів не погоджується з такою позицією апелянта, оскільки станом на сьогодні строк дії договору не сплинув, основне зобов'язання боржником не виконано, що дає право іпотекодержателю відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», в даному випадку ПАТ «ПУМБ», на задоволення своїх кредитних вимог за рахунок предмета іпотеки - домоволодіння АДРЕСА_1, яке на даний момент перебуває у власності ОСОБА_2

Частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У зв'язку з тим, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2014 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2013 року про визнання договору іпотеки №6580748 від 27 червня 2008 року недійсним було скасовано, то записи в Державному реєстрі іпотек щодо обтяження спірного домоволодіння залишаються чинними з моменту їх первинного внесення.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, презумпція правомірності правочину полягає в тому, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Тобто ухвалення судом рішення про недійсність договору іпотеки та скасування обтяжень іпотечного майна, яке згодом було скасовано, не спростовує презумпції правомірності правочину, а вказаний договір іпотеки залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 2 вересня 2015 року по справі № 6-639цс15 та від 25 травня 2016 року по справі № 6-2858цс15 і відповідно до вимог статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права, зокрема, вірно було застосовано та детально проаналізовано положення ст. 559 ЦК України, а також, норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень процесуального закону, які могли б привести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова