Справа №468/1751/15-ц 23.01.2017 23.01.2017 23.01.2017
Справа №468/1751/15-ц Головуючий у першій інстанції Янчук С.В.
Провадження №22-ц/784/122/17 Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Ухвала

Іменем України

23 січня 2017 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Лисенка П.П., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Лептугою С.С.,

за участі:

представника заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника особи, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_5 -

ОСОБА_6,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 26 листопада 2015 року, ухваленого у цивільній справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - Привільненська сільська рада Баштанського району Миколаївської області, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем,

УСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаною заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем.

В обґрунтування даної заяви ОСОБА_3 зазначала, що через похилий вік та стан здоров'я свого батька ОСОБА_7, вона починаючи з 2000 року проживала разом з ним у будинку АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої також увійшла земельна ділянка, площею 6.82 га, що розташована в межах території Привільненської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1

За життя ОСОБА_7 склав заповіт, посвідчений 11 серпня 1998 року Привільненською сільською радою Баштанського району Миколаївської області, відповідно до якого останній заповідав їй все належне йому майно.

При зверненні до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вона на день смерті ОСОБА_7 разом зі спадкодавцем не була зареєстрована, а також до нотаріальної контори в установлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини не зверталась.

Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що інших спадкоємців, які мають право на спадкування немає, заявник просила встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_7 у будинку АДРЕСА_1 починаючи з 2000 року та до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник заінтересованої особи - Привільненської сільської ради Баштанського району Миколаївської області до суду не з'явився, надіслав заяву про розгляду справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 26 листопада 2015 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, діючи в інтересах особи, яка не приймала участі у справі ОСОБА_5, посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, просив рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Згідно із ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення районного суду не відповідає, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 районний суд вважав, що оскільки Привільненська сільська рада Баштанського району Миколаївської області її визнала, то вона підлягає задоволенню без з'ясування і дослідження інших обставин справи. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення заявленого факту здійснюється в порядку окремого провадження відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, оскільки він має юридичне значення для заявника та встановлення такого факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Колегія суддів з таким висновком районного суду не погоджується, виходячи з наступного.

За Конституцією України, ст.27 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд зобов'язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ст.ст.4,5,10 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожний має право на судове вирішення спору щодо його прав та обов'язків.

При цьому, реальний доступ до судового захисту не може бути обмежений іншими нормами права, на що неодноразово звертав увагу Європейський Суд з прав людини при вирішенні окремих справ.

Так, за ст.ст.234,235 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

При цьому, такі факти можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження лише за умов, що:

- факти, які підлягають встановленню, мають юридично значимий характер, тобто відповідно до закону тягнуть за собою певні юридичні наслідки, як виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій;

- заявник не має іншої можливості одержати чи поновити документи, які посвідчують факт, що має юридичні наслідки;

- чинним законодавством не передбачений інший позасудовий порядок встановлення юридичних фактів.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Встановлення факту не має бути пов'язано з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду.

За приписами ч.4 ст.256 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до ч.6 ст.235 ЦПК України, п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Між тим, районний суд не врахував норми процесуального права, які регламентують розгляд справ окремого провадження та у порушення зазначених вище норм, ухвалив рішення без з'ясування і дослідження обставин цієї справи.

Так, як вбачається із змісту поданої заяви, що була предметом розгляду, встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем необхідно заявнику для подальшого вирішення питання про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, до складу якої увійшло спадкове майно, у тому числі земельна ділянка площею 6.82 га, що розташована в межах території Привільненської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та належала спадкодавцеві за життя на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1

Втім, як слідує із матеріалів спадкової справи №316/2007, заведеної після смерті ОСОБА_7, особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_5, також вважає себе спадкоємцем ОСОБА_7, та у вересні 2007 року останній звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Отже, наведене свідчить про те, що при розгляді цієї справи в порядку окремого провадження виник спір про право на спадкове майно, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження, оскільки ОСОБА_5 вважає себе спадкоємцем ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом з тим, вирішуючи зазначене питання, суд не звернув уваги на наявність спору про право. Не витребував матеріали спадкової справи та не з'ясував коло усіх спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7, та, як наслідок, не залучив їх до участі у справі.

Оскільки районним судом ухвалено рішення про задоволення заяви про встановлення юридичного факту без урахування ч.4 ст.256 ЦПК України, то у зв'язку із цим, ухвалене ним рішення підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_3 - залишенню без розгляду з роз'ясненням останній права на подання позову на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 303,310,315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 26 листопада 2015 року - скасувати та постановити у справі ухвалу.

Заяву ОСОБА_3, заінтересована особа - Привільненська сільська рада Баштанського району Миколаївської області, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем - залишити без розгляду.

Роз'яснити заявнику, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: П.П. Лисенка

Н.В. Самчишина