У Х В А Л А

іменем україни

06 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Форвард», виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області про визнання недійсним договору оренди землі та скасування відомостей про державну реєстрацію договору оренди за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником - ОСОБА_4, на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 29 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати - ОСОБА_5, після смерті якої вона є спадкоємцем першої черги за законом. До складу спадщини водить, зокрема, земельна ділянка площею 3,1832 га, розташована на території В'язівської сільської ради Охтирського району Сумської області. Під час оформлення спадщини вона дізналася, що 16 листопада 2015 року, тобто після смерті ОСОБА_5, державний реєстратор Реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області вніс відомості про реєстрацію договору оренди землі, укладеного 01 серпня 2014 року між ОСОБА_5 та товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Форвард» (далі - ТОВ «АК «Форвард»), до Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Посилаючись на те, що договір оренди зареєстровано після смерті її матері, а волевиявлення сторін при укладенні договору набувається після державної реєстрації, ОСОБА_3 просила визнати зазначений договір оренди землі недійсним та скасувати запис про державну реєстрацію цього договору оренди.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 29 серпня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що підстав, передбачених нормами ЦК України та Закону України «Про оренду землі» для визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, немає, оскільки сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору під час його укладення, а на момент пред'явлення позову державну реєстрацію здійснено.

Такі висновки судів є правильними, відповідають фактичним обставинам справи, до яких вірно застосовано норми матеріального права, а поданим сторонами доказам надана належна правова оцінка (ст. 212 ЦПК України).

Судами встановлено, що 01 серпня 2014 року між ОСОБА_5 та ТОВ «АК «Форвард» у простій письмовій формі було укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,1832 га, розташованої на території В'язівської сільської ради Охтирського району Сумської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є її дочка - ОСОБА_3 До складу спадщини входить, зокрема, зазначена вище земельна ділянка.

16 листопада 2015 року державний реєстратор Реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області вніс відомості про реєстрацію договору оренди землі, укладеного 01 серпня 2014 року між ОСОБА_5 та ТОВ «АК «Форвард», до Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Суди обґрунтовано виходили із того, що сторони у договорі на момент його укладення досягли згоди з усіх його істотних умов.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

У п. 37 договору передбачено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки у період визначеного сторонами строку дії договору забезпечує правомірне, договірне використання орендарем орендованої земельної ділянки відповідно до норм Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» та Закону України від 11 лютого 2010 року № 1878-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» незалежно від дати проведення такої реєстрації - до пред'явлення позову про повернення земельної ділянки чи після його пред'явлення.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 06 березня 2013 року № 6-5цс13 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли обґрунтованого висновку, що на час виникнення спору умови договору оренди земельної ділянки дотримані, тому підстав для визнання його недійсним немає.

Крім того, відповідно до ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За загальним правилом смерть фізичної особи - сторони зобов'язання - не припиняє зобов'язального правовідношення, оскільки майнові права та обов'язки померлого входять до складу спадщини та переходять до його спадкоємців (ст. 1218 ЦК).

Підстави припинення договору оренди землі визначені у ст. 31 Закону України «Про оренду землі», до яких смерть орендодавця не входить.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті орендодавця за наявності спадкоємців відбувається заміна орендодавця у договорі. Таким чином, права та обов'язки за укладеним ОСОБА_5 договором оренди земельної ділянки у результаті її смерті не припинилися, а перейшли до її спадкоємця ОСОБА_3

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6-18цс13 від 17 квітня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Отже, суди вірно визначились із характером спірних правовідносин, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності, дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Ураховуючи викладене та положення ст. 337 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувані рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 29 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська