Справа № 310/7881/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

16 січня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Черткової Н.І.,

при секретарі Мазняк О.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. При подальшому розгляді справи позивач уточнив свої позовні вимоги, посилаючись на наступні обставини.

29.06.2012 року у племінниці позивача відповідача ОСОБА_2 народився син ОСОБА_4. Відомості про батька дитини записані зі слів матері, де прізвище, ім»я та по-батькові батька вказано- Цепко ОСОБА_5.

Позивач вказав, що ОСОБА_2 після народження сина доглядала за ним приблизно до 2 років, після чого неодноразово зникала з дому та не цікавилась життям дитини взагалі. ОСОБА_2, отримуючи державну виплату на дітей як одинока матір, витрачала кошти на свої потреби. Позивач вказала, що вона разом з ОСОБА_4- матір»ю відповідача, утримують дитину- Цепка В.В. на свої кошти.

09.07.2016 року ОСОБА_2 пішла з дому, залишивши дитину, та не повернулася, у зв»язку з чим її мати зверталася до Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області з заявою про зникнення. Позивач вказав, що ОСОБА_2 веде бродячий спосіб життя і додому повертатися не бажає. Позивач вказав, що постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП України. Разом з тим, позивач зазначила, що ОСОБА_2 з дитинства знаходиться на обліку у лікаря психіатра. Відповідач не з»являється також і у дитячому садку з липня 2016 року, з вихователями дитини не спілкується, не вівідує батьківські збори, не приймає участі в житті групи. Дитину приводить до садку та забирає позивач. ОСОБА_1 Відповідач не виконує свої батьківські обов»язки по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не дарує іграшки, не проявляє турботи, виявляє байдуже ставлення до подальшої долі дитини.

Позивач вказала, що вона проживає у двокімнатній квартирі, вдома дотримані усі санітарно-гігієничні норми, створені умови для ровитку дитини.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, викладені в позовній заяві і наполягала на відібранні малолітньої дитини від матері і передачі його бабусі позивача по справі.

Відповідачі в судовому засіданні позов визнала у повному обсязі.

Представник третьої особи органу опіки і піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та вважав їх такими, що підлягають задоволенню.

Суд, заслухав сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач є матір»ю малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батько був вказаний зі слів матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім»я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або або в сім»ї одного з них та на піклування батьків.

Положеннями ч.1 ст. 170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного із них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров»я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Відібрання дитини від батьків або одного із них без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини.

Судом достовірно встановлено, що залишення малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у його матері є небезпечним для його життя, здоров»я і морального виховання.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 після народження сина доглядала за ним приблизно до 2 років, після чого неодноразово зникала з дому та не цікавилась життям дитини взагалі. Встановлено, що ОСОБА_2, отримуючи державну виплату на дітей одиноким матерям, витрачала кошти на свої потреби. В судовому засіданні встановлено, що малолітнього ОСОБА_4 утримують позивач та мати відповідача на власні кошти.

Також встановлено, що 09.07.2016 року ОСОБА_2 пішла з дому, залишивши дитину та не повернулася, у зв»язку з чим її мати зверталася до Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області з заявою про зникнення. ОСОБА_2 веде бродячий спосіб життя і додому повертатися не бажає.

Згідно постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16.09.2013 року по справі за № 310/10344/13-п ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП України і піддано стягненню у вигляді попередження.

Відповідно до довідки № 1547 від 08.11.2016 року, наданої завідуючим КУ «Бердянський психоневрологічний диспансеру» ЗОР, ОСОБА_2 стоїть на обліку у врача-психіатра з 1993 року з діагнозом F 70.0.

Відповідно до інформаційної довідки № 188 від 20.09.2016 року ОСОБА_2 не з»являється у дитячому садку з липня 2016 року, з вихователями дитини не спілкується, не відвідує батьківські збори, не приймає участі в житті групи. Дитину до дитячого садку приводить та забирає бабуся ОСОБА_1

Судом встановлено, що відповідач не виконує свої батьківські обов»язки по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не дарує іграшки, не проявляє турботи, виявляє байдуже ставлення до подальшої долі дитини.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради Запорізької області від 04.01.2017 року № 01-0100/46 орган опіки та піклування вважає доцільним відібрання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 від матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 без позбавлення батьківських прав.

При ухваленні даного рішення суд враховує положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХП від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Декларацією прав дитини, ухваленою Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботливості, має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації дитина повинна бути захищена від усіх форм недбалого ставлення батьків.

Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позов законним та обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 150, 164, 170 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, задовольнити.

Відібрати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 від ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 без позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 500 (п"ятсот гривень), 00 коп. щомісячно, починаючи з 17.11.2016 року та до досягнення дитиною повнолліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 551, 20 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: