Провадження № 2/127/3844/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2017 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участю представника позивача та 3-ї особи ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «КБ Надра» про звільнення нерухомого майна з під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «КБ Надра» про звільнення нерухомого майна з під арешту.

Позовна заява мотивована тим, що 26.03.2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №26/03/2008/840-ЖК/148 відповідно до якого ОСОБА_4 було надано кредитні кошти в розмірі 182 880 доларів США на придбання у власність нерухомого майна квартири № 6, що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. В. Стуса буд. 10, загальною площею 105, 0 кв. м. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 26.03.2008 року вказане нерухоме майно було передано в іпотеку банку. Крім того, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 26.03.2008 року було укладено два договори поруки між банком та ОСОБА_3 та між банком і ОСОБА_5

Починаючи з червня 2008 року позичальник та позивач не в змозі були виконувати зобовязання за кредитним договором в звязку з чим 09.02.2009 року звернулися до банку з листом щодо передачі банку права власності на квартиру, яка перебувала в іпотеці та розірвання кредитного договору. Однак, даний лист ПАТ «КБ «Надра» залишений без відповіді, натомість банком направлено позовну заяву до суду про стягнення заборгованості.

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 23.04.2010 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 01.09.2010 року, позов ВАТ КБ «Надра» задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість станом на 24.07.2009 року за кредитним договором договір №26/03/2008/840-ЖК/148 від 26.03.2008 року в розмірі 198108, 93 долари США, що станом на день ухвалення рішення суду еквівалентно 1555143, 81 грн. та судові витрати в розмірі 1950, 00 грн.

За вказаним судовим рішенням Староміським районним судом м. Вінниці 23.11.2010 року видано виконавчі листи № 2-435/10 відносно боржників. 23.11.2010 року державним виконавцем Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ відкрито виконавче провадження відносно ОСОБА_3 та постановою про відкриття виконавчого провадження накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3, а саме 51/100 частки будинку по вул. Блюхера, 27 в м. Вінниці.

Державним виконавцем було проведено опис та арешт майна ОСОБА_3, а саме 51/100 частки будинку по вул. Блюхера, 27 в м. Вінниці, що підтверджується актом опису й арешту майна від 03.02.2014 року. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 505 від 12.03.2015 року відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Вінницькій області було відмовлено в наданні дозволу на реалізацію у примусовому порядку 51/100 частки вищевказаного будинковолодіння в звязку з тим, що в будинку проживають двоє малолітніх дітей. В звязку з вищевикладеним державний виконавець звернувся з заявою до суду про зміну способу та порядку виконання рішення та надання дозволу на примусову реалізацію 51/100 частки будинку № 13, розташованої по вул. Блюхера, 27 в м. Вінниці. Ухвалою Вінницького міського суду від 28.10.2015 року заяву ДВС залишено без задоволення.

В подальшому виконавчий лист № 2-435/10 відносно боржника ОСОБА_3 повернуто державним виконавцем без виконання. Разом з тим, виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_4 було предявлено до виконання до Ленінського ВДВС Вінницького МУЮ. В процесі його виконання державним виконавцем було описано та реалізовано в рахунок погашення боргу автомобіль, який належав ОСОБА_4

Іпотечна квартира № 6, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. В.Стуса, буд. №10 загальною площею 105, 0 кв.м., виступила як забезпечення кредиту виданого в іноземній валюті, являлась єдиним житловим приміщенням яке належало позичальнику та мала площу меншу 120 кв.м., а тому відповідно не могла бути реалізована без згоди позичальника. Однак ОСОБА_4 було надано згоду на примусову реалізацію квартири, яка перебувала в іпотеці. В результаті чого 22.02.2017 року її було реалізовано за ціною 1079 685, 00 грн.

07.04.2017 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та розпочато стягнення заборгованості за кредитним договором з заробітної плати позичальника ОСОБА_4, а саме КЗ «Дошкільний заклад №51 Вінницької міської ради».

01.06.2016 року ПАК «КБ «Надра» повторно звернувся до Староміського ВДВС м. Вінниці Головного ТУЮ у Вінницькій області з заявою про відкриття виконавчого провадження відносно позивача ОСОБА_3 07.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 04.04.2017 року державним виконавцем проведено опис та арешт майна ОСОБА_3, а саме 51/100 частки будинковолодіння по вул. Блюхера, 27 в м. Вінниці, що підтверджується актом опису й арешту майна від 04.04.2017 року.

Арештоване та описане майно є постійним та єдиним місцем проживання ОСОБА_3, ОСОБА_4 та членів їх сімї, що підтверджується довідкою від 09.03.2017 року № 281,іншого нерухомого майна у власності ОСОБА_3та ОСОБА_4 не має, що підтверджується інформаційною довідкою з Держанвого реєстру речових прав на нерухоме майно № 80863558 від 21.02.2017 року, а тому зазначений обєкт нерухомого житлового майна підлягає під дію Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Просив суд зняти арешт з нерухомого майна, а саме 51/100 частки будинку, адреса: Вінницька область м. Вінниця, вул. Блюхера, 27.

В судовому засіданні представник позивача та 3-ї особи ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав за обставин викладених в позові, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник ПАТ «КБ «Надра» в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність нез»явившоїся третьої особи, на підставі наявних у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Даного висновку суд дійшов зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, 26.03.2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №26/03/2008/840-ЖК/148 відповідно до якого ОСОБА_4 було надано кредитні кошти в розмірі 182 880 доларів США на придбання у власність нерухомого майна квартири № 6, що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. В. Стуса буд. 10 загальною площею 105, 0 кв. м. (а.с.4-6.)

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 26.03.2008 року вказане нерухоме майно було передано в іпотеку банку (а.с.9-10).

Крім того, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 26.03.2008 року було укладено два договори поруки між банком та ОСОБА_3 та між банком і ОСОБА_5 (а.с.7-8).

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 23.04.2010 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 01.09.2010 року, позов ВАТ КБ «Надра» задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість станом на 24.07.2009 року за кредитним договором договір №26/03/2008/840-ЖК/148 від 26.03.2008 року в розмірі 198108, 93 долари США, що станом на день ухвалення рішення суду еквівалентно 1555143, 81 грн. та судові витрати в розмірі 1950, 00 грн.(а.с.11-13).

За вказаним судовим рішенням Староміським районним судом м. Вінниці 23.11.2010 року видано виконавчі листи № 2-435/10 відносно боржників. 23.11.2010 року державним виконавцем Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ відкрито виконавче провадження відносно ОСОБА_3 та постановою про відкриття виконавчого провадження накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3, а саме 51/100 частки будинку по вул. Блюхера, 27 в м. Вінниці. Державним виконавцем було проведено опис та арешт майна ОСОБА_3, а саме 51/100 частки будинку по вул. Блюхера, 27 в м. Вінниці, що підтверджується актом опису й арешту майна від 03.04.2017 року (18-31).

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 505 від 12.03.2015 року відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Вінницькій області було відмовлено в наданні дозволу на реалізацію у примусовому порядку 51/100 частки вищевказаного будинковолодіння в звязку з тим, що в будинку проживають двоє малолітніх дітей. В звязку з вищевикладеним державний виконавець звернувся з заявою до суду про зміну способу та порядку виконання рішення та надання дозволу на примусову реалізацію 51/100 частки будинку № 13, розташованої по вул. Блюхера, 27 в м. Вінниці. Ухвалою Вінницького міського суду від 28.10.2015 року заяву ДВС залишено без задоволення (а.с.21).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Іпотечна квартира № 6, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. В.Стуса, буд. №10 загальною площею 105,0 кв.м., виступила як забезпечення кредиту виданого в іноземній валюті, являлась єдиним житловим приміщенням яке належало позичальнику та мала площу меншу 120 кв.м., а тому відповідно не могла бути реалізована без згоди позичальника. Однак ОСОБА_4 було надано згоду на примусову реалізацію квартири, яка перебувала в іпотеці. В результаті чого 22.02.2017 року її було реалізовано за ціною 1079 685, 00 грн.(а.с.18-19).

07.04.2017 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та розпочато стягнення заборгованості за кредитним договором з заробітної плати позичальника ОСОБА_4. а саме КЗ «Дошкільний заклад №51 Вінницької міської ради» (а.с.20).

01.06.2016 року ПАК «КБ «Надра» повторно звернувся до Староміського ВДВС м. Вінниці Головного ТУЮ у Вінницькій області з заявою про відкриття виконавчого провадження відносно позивача ОСОБА_3 07.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.27). 04.04.2017 року державним виконавцем проведено опис та арешт майна ОСОБА_3, а саме 51/100 частки будинковолодіння по вул. Блюхера, 27 в м. Вінниці, що підтверджується актом опису й арешту майна від 04.04.2017 року (а.с.28-29).

Стаття 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. У разі звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з'ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об'єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об'єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Згідно Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Також, у ч. 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1)отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5)відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Крім того, у п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз'яснено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Зі скаргою на дії державного виконавця щодо винесення постанови про опис та арешт майна боржника у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, боржник не зверталася.

Оскільки підстав, передбачених ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» для зняття арешту з нерухомого майна позивачем не зазначено, а посилання позивача на Закон України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», як на підставу свого позову само по собі не може бути підставою для зняття арешту, адже державним виконавцем накладено арешт на частину будинку в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а тому вимоги позивача про зняття арешту з майна, з підстав, заявлених позивачем у позові, задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_3 до Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «КБ Надра» про звільнення нерухомого майна з під арешту - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які не брали участі в судовому засіданні з моменту отримання копії рішення суду.

Суддя: