Справа № 364/179/15-ц
Провадження № 4-с/364/1/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2017 року, Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Моргун Г. Л.,

за участю секретаря Сіваченко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в смт Володарка , скаргу

Публічного акціонерного товариства "РОДОВІДБАНК"

заінтересована особа ОСОБА_1

на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ :

04.01.2017 року до суду ПАТ "РОДОВІДБАНК" звернувся до суду з скаргою, в якій скаржник зазначав , що після його звернення до виконавчої служби було відкрито виконавче провадження, але 19.12.2016 року банк отримав постанову старшого державного виконавця Володарського районного ВДВС головного територіального управління юстиції про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.11.2016 року ВП № 51160010 в якій зазначено, що підставою для повернення виконавчого документу стягувачу є те, що при проведенні виконавчих дій державним виконавцем не вдалося встановити джерела доходів боржника та майно на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

Скаржник не погоджуючись із діями та постановою старшого державного виконавця просить суд визнати незаконними дії старшого державного виконавця Володарського районного ВДВС головного територіального управління юстиції по виконавчому провадженню № 51160010 від 29.11.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу. Скасувати постанову ВП № 51160010 старшого державного виконавця Володарського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.11.2016 року.

В судове засідання позивач свого представника не направив. На адресу суду надійшло клопотання, яким представник ПАТ « Родовідбанк» просить суд розгляд справи провести за його відсутності, вимоги, викладені у скарзі, підтримав та просив суд задоволити їх у повному обсязі( а.с.24-25).

Старший державний виконавець Володарського районного ВДВС головного територіального управління юстиції ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, своєю заявою просить суд провести розгляд справи за її відсутності, заперечуючи проти вимог скаржника та посилаючись на обставини, викладені у заперечені, які приєднані до матеріалів скарги ( а.с.29-30).

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, що не перешкоджає розгляду скарги за її відсутності.

Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, ознайомившись з матеріалами скарги, взявши до уваги позицію скаржника та старшого державного виконавця, оглянувши матеріали цивільної справи №№ 2/364/79/15, виконавче провадження № 558/2 номер за ЄДРВП 51160010 та дослідивши письмові докази, вважає, що скарга підлягає задоволенню.

По справі встановлено, що 12.05.2016 року державним виконавцем на підставі заяви стягувача та виконавчого листа № 2/364/79/15 від 17.08.2015 , виданого Володарським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» заборгованість за кредитним договором № 77.1/АК-00466.08.2 від 15.02.2008 року : сума заборгованості по кредиту та процентам16571,62 доларів США ; пені за несвоєчасне погашення -- 300 000 грн., 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості та 5481,00грн. судових витрат., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № за ЄДРВП 51160010.

29.11.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві та направлено на адресу стягувача ПАТ «РОДОВІД БАНК» з посиланням на пункт 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV).

Не погоджуючись з постановою державного виконавця, скаржник звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, мотивуючи своє звернення тим, що відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки рішення суду про стягнення заборгованості не виконано, а державний виконавець не вжив всіх необхідних заходів щодо виконання, які передбачено законом.

Задовільняючи вимоги скаржника, суд виходить із тих міркувань, що відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 7 Закону України "Про державну виконавчу службу" (№ 202/98-ВР) встановлено, що державний виконавець зобовязаний сумлінно виконувати службові обовязки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України.

Окрім того, з метою захисту прав сторін виконавчого провадження в ст. 85 Закону України « Про державну виконавчу службу» (№ 202/98-ВР) окремо передбачено , що стягувач чи боржник мають право подати скаргу на дії ( бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби по виконанню рішення або відмову в здійсненні вказаних дій.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» ( від 21.04.1999 № 606-XIV ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 25 вказаного Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з

моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання

цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що

виноситься відповідна постанова.

Згідно ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV) заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права)

боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб абоналежать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Однак, визначені заходи примусового виконання рішень не є вичерпними. Ними можуть бути також інші заходи в залежності від застосованих у рішенні заходів захисту цивільних прав, передбачених Цивільним кодексом України, іншими законами України. Ці заходи свідчать, що обєктом стягнення в основному виступає майно боржника ( в тому числі за рішенням немайнового характеру).

Державний виконавець має право офіційно звернутися до всіх органів , організацій, посадових осіб, громадян і юридичних осіб на території України, які у встановлений ним строк повинні надати йому безкоштовно документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень, що також можуть бути використані для розшуку майна.

Стаття 47 Закону України « Про виконавче провадження» (№ 606-XIV) містить чіткий перелік підстав з яких можливе повернення виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, стягувану.

Матеріали справи вказують, що державним виконавцем не в повній мірі дотримано вимог Закону України « Про виконавче провадження» (№ 606-XIV), зокрема державний виконавець зобовязаний був вжити передбачені Законом України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV) заходи примусового виконання рішень, неупереджено та своєчасно і в повному обсязі вчинити виконавчі дії, здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV). Натомість, державним виконавцем не було оголошено розшук боржника або його майна , порядок такої дії у виконавчому провадженні визначений ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV).

У разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, державний виконавець повинен був звернутися до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ. Законодавець встановлює, що розшук майна боржника здійснює державна виконавча служба шляхом запитів до відповідних установ (Державної автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, податкової інспекції тощо). Головною метою проведення розшуку майна є забезпечення виконання рішення. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (знаходження) боржника чи місцем знаходження його майна, або за місцем проживання (знаходження) стягувача.

Заперечуючи проти скарги банку старший державний виконавець зазначає, що нею було виконано всі належні дії щодо примусового виконання рішення суду, зокрема:надано боржнику термін для добровільного виконання до 18.05.2016 року та надіслано виклик ОСОБА_1 до відділу РВ ДВС. 12.05.2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та надіслано відповідним органам (зокрема: територіального центру № 3249, державної інспекції сільського господарства в Київській області, відділу Держгеокадастру у Володарському районі) для виконання. 19.05.2016 року надіслано запити для перевірки майнового стану боржника до органів реєстрації, а саме: Володарський РЦЗ, територіальний центр № 3249, державна інспекція сільського господарства в Київській області, відділ Держгеокадастру у Володарському районі, Управління Пенсійного Фонду України, Державної податкової служби України. 09.06.2016 року до відділу надійшла відповідь із Володарського РЦЗ на запит про те, що станом на 08.06.2016 року боржник ОСОБА_1 на обліку в державній службі зайнятості не перебуває. 23.06.2016 року при перевірці по базі «АРМОР» автотранспортні засоби за боржником ОСОБА_1 не значаться, про що був складений відповідний акт. 11.07.2016 року сформовано інформаційну довідку про відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта. Згідно якої за боржником (РНОКПО НОМЕР_1) обєкти нерухомого майна відсутні. 30.08.2016 року до відділу надійшла відповідь із відділу Держгеокадастру Володарського району про відсутність земельних ділянок, зареєстрованих за ОСОБА_1 02.11.2016 року надійшла відповідь з Пенсійного Фонду України про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, чи отримують пенсії, в результаті обробки запиту відносно ОСОБА_1 інформації не знайдено. Відповідно до відповіді на запит до Державної податкової служби України інформації стосовно божників-фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня, інформація про номери рахунків відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками-юридичними особами-підприємцями відсутня, в звязку з припиненням фізичної особи-підприємця. 29.11.2016 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1. В результаті проведених виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що за вказаною адресою боржник не мешкає ( а.с.29-30) . Окрім того, вказує на закінчення строків звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця.

Однак, встановлені судом та наведені вище обставини спростовують твердження старшого державного виконавця, щодо проведення нею всіх належних дій для виконання рішення Володарського районного суду Київської області від 11.06.2015 року, які визначено Законом України « Про виконавче провадження» (№ 606-XIV). На час розгляду у суді скарги на дії державного виконавця рішення Володарського районного суду Київської області від 11.06.2015 року не виконано, оскільки відсутнє будь яке документальне підтвердження фактичного виконання прийнятого судом рішення про стягнення заборгованості. Окрім того, встановлені судом обставини справи вказують, що ПАТ « РодовідБанк» не пропустив строків звернення до суду визначених ст. 385 ЦПК України, оскільки скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, а скаржник отримав оскаржувану постанову 19.12.2016 року та звернувся до суду 26.12.2016 року, тому строк на оскарження банком не пропущено.

За наведених вище підстав суд вважає, що дії старшого державного виконавця є неправомірними , оскільки у неї не було підстав для винесення постанови про повернення виконавчого документа тому слід визнати дії державного виконавця неправомірними та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Суд задовольняє вимогу скаржника та усуває порушення прав ПАТ « РодовідБанк» та зобовязує відділ Володарського районного ВДВС головного територіального управління юстиції відновити виконавче провадження .

Керуючись ст.ст. 7,85 Закону України « Про державну виконавчу службу» (№ 202/98-ВР) ст.ст. 1, 40, 47, 51 Закону України « Про виконавче провадження» ( від 21.04.1999 № 606-XIV ), ст. ст. 383-389 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" на дії державного виконавця -- задоволити .

Визнати дії старшого державного виконавця відділу Володарського районного ВДВС головного територіального управління юстиції щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа від 29.11.2016 року стягувачеві -- неправомірними.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу Володарського районного ВДВС головного територіального управління юстиції від 29.11.2016 року щодо повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 51160010.

Зобовязати Володарський районний ВДВС головного територіального управління юстиції - відновити виконавче провадження № 51160010 відкрите за заявою стягувача та на підставі виконавчого листа № 2/364/79/15 від 17.11.2015, виданого Володарським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» заборгованості .

Копію ухвали направити до Володарського районного ВДВС головного територіального управління юстиції - для виконання , Публічному акціонерному товариству "РОДОВІДБАНК" та заінтересованій особі ОСОБА_1 для відому.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Г. Л. Моргун