Єдиний унікальний номер 719/4/17
Номер провадження 2/719/10/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року

м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді Луців О.В.,

секретаря Матковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новодністровськ, Чернівецької області, цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2016 року на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.12.2016 року до Новодністровського міського суду Чернівецької області надійшла цивільна справа за позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

У позовній заяві позивач посилається на те, що 11.12.2007 року ЗАТ КБ «Приватбанк» та фізична особа - ОСОБА_2 уклали кредитний договір № б/н, в результаті якого відповідач отримала кредит в розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, який в подальшому неодноразово змінювався, та складав станом на 30.09.2016 року 43,20 %.

Крім того, ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «Приватбанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування позивача із Закритого акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк», про що зазначено в статуті ПАТ КБ «Приватбанк». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін.

Також позивач у позовній заяві вказує, що відносно зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2 і п. 3.3 «Умов та Правил надання банківських послуг», де зазначена згода відповідача відносно того, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який може в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею і банком договір, що підтверджується її підписом у заяві.

Позивач зазначає, що ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за кредитним договором № б/н від 11.12.2007 року виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2, заборгованість по кредитному договору № б/н від 11.12.2007 року, яка виникла внаслідок неналежного виконання умов даного договору, в сумі 22560, 89 грн., а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 711, 19 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 16499, 18 грн., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 3800 грн., заборгованість по штрафам: у розмірі 500 грн. (фіксована частина) і у розмірі 1050 грн. 52 коп. (процентна складова), а також судові витрати у розмірі 1378 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 21).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, щодо заявлених позовних вимог, останні не визнала, заперечила проти їх задоволення і заявила клопотання про застосування наслідків спливу строків позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості.

За таких обставин, суд, керуючись положеннями ч. 2 ст. 197 ЦПК України, ухвалив розглянути справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів, та, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 11.12.2007 року ЗАТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 7000 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних з поверненням у строк, що відповідає строку дії кредитної платіжної картки, які в подальшому неодноразово змінювались та складали станом на 30.09.2016 року 43,20 %, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором № б/н від 11.12.2007 року (а.с. 4-6).

Вищевказаний кредитний договір, укладений між позивачем і відповідачем, складається із заяви позичальника, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів банку» по обслуговуванню кредитної картки «Універсальна» (а.с. 7-13). ОСОБА_2 своїм підписом у заяві позичальника засвідчила, що вона ознайомлена і згодна з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які складають між нею і банком договір, а також підтвердила факт отримання інформації про умови кредитування.

Відповідно до п. 2 «Умов та правил надання банківських послуг», мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань держателя, які щомісячно підлягають сплаті держателем протягом строку дії картки. Даний платіж розраховується як сума овердрафта та суми щомісячного платежу, який складається з нарахованих до сплати відсотків та частини заборгованості по кредиту. В залежності від виду платіжної картки, розмір та порядок розрахунків щомісячного платежу вказаний у заяві та в пам'ятці клієнта, виражений у відсотковому співвідношенні до здійснених операцій з використанням платіжних карток. Мінімальний обов'язковий платіж являється обов'язковим для держателів платіжних карток, що здійснюють операції по кредитній схемі.

Згідно п. 6.5 та п. 6.6 «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У випадку невиконання зобов'язань за договором, позичальник зобов'язаний за вимогою банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафта), сплаті винагороди банку.

Пункт 5.3 «Правил користування платіжною карткою» визначає, що строк та порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним карткам з визначеним мінімальним обов'язковим платежем наведений у пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості по кредиту.

За змістом п. 9.3 «Умов та правил надання банківських послуг», картрахунки відкриті на невизначений строк за виключенням настання умови, викладеної у п.п. 9.6, 9.7 цих Умов.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

30 квітня 2009 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів було змінено найменування позивача із Закритого акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк», про що зазначено у п. 1.1 статуту ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 18). 17.07.2009 року проведено проведено державну реєстрацію вказаних змін, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809 від 17.07.2009 року (а.с. 17).

Судом встановлено, що первісний кредитор, ЗАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за кредитним договором № б/н від 11.12.2007 року виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.

На підставі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 ст. 1054 ЦК України закріплено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Починаючи з 20 грудня 2007 року відповідач не виконувала належним чином свої зобов'язання за кредитним договором № б/н від 11.12.2007 року, внаслідок чого в неї виникла заборгованість за кредитом у розмірі 711, 19 грн. і заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 16499, 18 грн.

Стаття 256 ЦК України визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За правилами ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Як вбачається із розрахунку заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк» за договором № б/н від 11.12.2007 року станом на 30.09.2016 року (а.с. 4-6), відповідач постійно переривала строк позовної давності за рахунок внесення строкових платежів для погашення кредиту. При цьому, останній платіж ОСОБА_2 здійснила 29.03.2013 року та з того моменту жодного платежу не здійснювала.

Таким чином, суд вважає, що відповідно до ст.ст. 257, 264 ЦК України останній днем звернення позивача до суду для захисту свого порушеного права в межах трирічного строку позовної давності було 29.03.2016 року.

Частиною 3 та 4 ст. 267 ЦК України закріплено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, беручи до уваги наявну в матеріалах справи заяву відповідача про застосування строків позовної давності та ту обставину, що банк звернувся до суду за межами строку позовної давності, а саме, 11.11.2016 року, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 711, 19 грн. та відсотками за користування кредитом у розмірі 16499, 18 грн. слід відмовити у зв'язку з пропущенням строків позовної давності.

Дана позиція суду ґрунтується також на висновках ЄСПЛ, зроблених за результатами розгляду скарг, а саме, в своїх рішеннях ЄСРЛ вказує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Строк позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць конвенції, виконує кілька завдань, зокрема, забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть виникнути в разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (п.570 рішення від 20.09.2011, прийнятого за заявою №14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п.51 рішення від 22.10.96, прийнятого за заявами№22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Судом встановлено, що у зв'язку із порушенням ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором № б/н від 11.12.2007 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» застосував до неї неустойку: пеню та комісію за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань у розмірі 3800 грн., а також штрафи: у розмірі 500 грн. (фіксована частина) і у розмірі 1050,52 грн. (процентна складова), які були встановлені Тарифами банку на його офіційному сайті.

Відповідно до п. 5.5.1 «Правил користування платіжною карткою», за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань (користування простроченим кредитом та овердрафтом) держатель сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються Тарифами.

За правилами п. 8.6 «Умов та правил надання банківських послуг», при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) і у розмірі 1050,52 грн. (процентна складова) є безпідставними з огляду на заявлені позовні вимоги про стягнення за прострочення виконання зобов'язання пені.

Дані висновки суду узгоджуються із правовою позицією ВСУ у справі №6-2003цс15, викладеними в постанові від 21.10.2015 року, які є обов'язковими для суду згідно ст.. 360-7 ЦПК України.

Окрім того, за змістом ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Оскільки, як було вказано вище, сплила позовна давність до основних вимог, зокрема, стягнення заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом, суд дійшов висновку, що на підставі ст.. 266 ЦК України позовна давність спливла і до додаткової вимоги про стягнення заборгованості за пенею та комісією.

На підставі ст.. 61 Конституції України, ст.ст. 253, 256, 257, 261, 264, 266-267, 514, 526, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 197, 208, 209, 212-215, 223, 294, 296, 360-7 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ