Справа № 740/3517/16-ц Провадження № 22-ц/795/259/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Ковальова Т. Г. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 листопада 2016 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_5 до ПП ОСОБА_6Н. про зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09.11.2016 року було визнано неподаною та повернуто ОСОБА_5 його позовну заяву до ПП ОСОБА_6Н. про зобовязання вчинити дії.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить оскаржувану ухвалу судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09.11.2016 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відкрити провадження у справі №740/3517/16-ц. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуваною ухвалою судді суду першої інстанції порушено право ОСОБА_5 на доступ до правосуддя, оскільки без достатніх правових підстав його позовну заяву було визнано неподаною та повернуто позивачу. ОСОБА_5 вказує, що безпідставно до постановлення ухвали про залишення без руху його позовної заяви не була розглянута його заява про звільнення позивача від сплати судового збору, яку він подав до суду першої інстанції разом із позовною заявою. ОСОБА_5 також зазначає про те, що на виконання вимог ухвали судді суду першої інстанції від 17.10.2016 року про залишення його позовної заяви без руху, ним було представлено суду першої інстанції відповідні докази щодо обґрунтування позовних вимог, конкретизовано вимоги заявленого позову, а також надано повторну заяву про звільнення його від сплати судового збору, із зазначенням відповідної аргументації вказаної заяви. ОСОБА_5 вважає, що оскаржувана ним ухвала судді суду першої інстанції від 09.11.2016 року про визнання його позовної заяви неподавною та повернення позову, є необґрунтованою, такою, що не враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини та порушує право позивача на доступ до правосуддя.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_5, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.47-49), не зявився. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.3 ч.1 статті 312 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала судді суду першої інстанції, - скасуванню, з передачею питання щодо відкриття провадження у даній справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 статті 312 ЦПК України, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо суд порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 звернувся до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з позовною заявою до ПП ОСОБА_6Н. про зобовязання вчинити дії (а.с.1-2), в якій з посиланням на приписи ЦК України, Закону України Про захист прав споживачів просив зобовязати відповідача виготовити за свій рахунок нові меблі на заміну раніше виготовлених позивачу меблів, згідно накладної №170 від 28.11.2013 року. На аркуші справи 3 даної цивільної справи міститься заява ОСОБА_5, адресована суду першої інстанції про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви у звязку з тим, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Вказана заява та копія довідки про отримання допомоги були подані позивачем до суду першої інстанції разом із позовною заявою.

Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17.10.2016 року вказана позовна заява ОСОБА_5 була залишена без руху, ОСОБА_5 було запропоновано у пятиденний строк з дня отримання ним копії даної ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені у мотивувальній частині ухвали судді суду першої інстанції. При цьому суддя суду першої інстанції в ухвалі зазначив, що подана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона не відповідає вимогам статей: 119,258 ЦПК України, а саме: позивачем не викладені усі обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування, не конкретизовано позовні вимоги та не сплачено судовий збір (а.с.21).

28.10.2016 року на виконання вимог ухвали судді суду першої інстанції від 17.10.2016 року ОСОБА_5 подав заяву (а.с.24), в якій конкретизував вимоги заявленого позову, а також повторно звернувся з відповідною заявою про звільнення його від сплати судового збору, вимоги якої аргументував тим, що він здійснює догляд за своєю матірю ОСОБА_7, яка є інвалідом І групи. Відповідно до довідки Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області №790 від 20.03.2015 року, яку ОСОБА_5 представив суду, розмір компенсації йому, як особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи, становить 16 грн. 16 коп. щомісячно (а.с.26). При цьому ОСОБА_5 стверджував, що його місячний дохід у вказаному розмірі є перешкодою для сплати судового збору.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали судді суду першої інстанції від 09.11.2016 року (а.с.28-29), з огляду на викладене у заяві, вартості замовлених меблів на суму 30 750 грн., суддя суду першої інстанції не вбачав підстав для визнання вказаних обставин поважними, і для застосування статті 82 ЦПК України. Виходячи з того, що ОСОБА_5 не було сплачено судовий збір за подання до суду першої інстанції позовної заяви, оскаржуваною ухвалою судді суду першої інстанції від 09.11.2016 року позовну заяву ОСОБА_5 було визнано неподаною і повернуто йому.

В ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки оскаржуваної ухвали судді суду першої інстанції не узгоджуються з фактичними обставинами даної справи та нормами права, які регламентують спірні правовідносини.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 8 Закону України Про судовий збір та статті 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони, і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

В силу положень статей 6,13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людини має право на доступ до правосуддя і ефективний спосіб захисту своїх прав судом.

На думку апеляційного суду, при постановленні оскаржуваної ухвали від 09.11.2016 року суддею суду першої інстанції вищенаведені приписи норм права до уваги взяті не були, а також обставини, викладені ОСОБА_5 у заяві про звільнення від сплати судового збору та надані у їх обґрунтування докази не були предметом відповідного дослідження. За даних обставин є передчасним висновок ухвали судді суду першої інстанції від 09.11.2016 року щодо визнання неподаною позовної заяви ОСОБА_5 до ПП ОСОБА_6Н. про зобовязання вчинити дії.

Крім того, необхідно зазначити, що як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 звернувся до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з позовною заявою до ПП ОСОБА_6Н. про зобовязання вчинити дії (а.с.1-2), в якій з посиланням на приписи ЦК України, Закону України Про захист прав споживачів просив зобовязати відповідача виготовити за свій рахунок нові меблі на заміну раніше виготовлених позивачу меблів, згідно накладної №170 від 28.11.2013 року. При вирішенні питання щодо сплати судового збору за подання до суду вказаної позовної заяви суддею суду першої інстанції не враховано, що у випадку, якщо статтею 5 Закону України Про судовий збір не передбачено пільг щодо сплати судового збору деякими категоріями осіб чи за відповідними позовами, то при їх визначенні потрібно керуватися іншим законодавством України, зокрема, і статтею 22 Закону України Про захист прав споживачів. Частиною 3 статті 22 Закону України Про захист прав споживачів передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що є передчасним висновок ухвали судді суду першої інстанції від 09.11.2016 року щодо визнання неподаною позовної заяви ОСОБА_5 до ПП ОСОБА_6Н. про зобовязання вчинити дії.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувану ухвалу судді суду першої інстанції від 09.11.2016 року та постановити нову ухвалу, якою відкрити провадження по справі №740/3517/16-ц. З врахуванням фактичних обставин справи та приписів п.3 ч.1 статті 312 ЦПК України апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково; ухвалу судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09.11.2016 року скасувати, і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись статтями: 303, 304, 307; п.3 ч.1 статті 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 листопада 2016 року скасувати, і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: