Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 50 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину та на дружину, з якою проживає дитина, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 04 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину та на дружину, з якою проживає дитина Зазначала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 23.04.2010 року по 14.07.2015 року. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_2 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Дитина має чимало потреб, зокрема, повноцінне харчування, одяг, належні умови проживання, розвиток інтересів, відпочинок, що потребує чималих витрат, які вона не може брати на себе повністю. Відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину до її повноліття, є працездатним, офіційно працевлаштований за кордоном і має стабільний заробіток. Тому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на малолітнього сина ОСОБА_2 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову до суду до повноліття дитини та аліменти на своє утримання в розмірі 1/9 частини від усіх видів його заробітку, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення сином трирічного віку.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 04 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на малолітнього сина ОСОБА_2 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на ОСОБА_1 в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення сином ОСОБА_2 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Аліменти стягувати починаючи з 28 серпня 2015 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Додатковим рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 25 листопада 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 450 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3, посилаючись на те, що рішення є неповним, необ'єктивним та передчасним, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 23 квітня 2010 року по 14 липня 2015 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні, добровільно досягти згоди щодо сплати аліментів сторони не можуть.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу.

Встановивши, що малолітня дитина проживає разом із матір'ю і перебуває на її утриманні, а батьки в добровільному порядку не домовились про участь в утриманні дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина та дружини.

Крмі того, колегія суддів погоджується з висновком суду про стягненя з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі, однак вважає, що суд помилково визначився з розміром стягнутих аліментів на утримання сина.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно листа акціонерного товариства АТ ОРТеаm від 27.03.2017 року ОСОБА_2 в даний час в товаристві не працює, припинення договору відбулось 01.03.2016 року.

Відповідно до довідки 1 відділення в Познані соціального страхування від 24.03.2017 року під час роботи в акціонерному товаристві АТ ОРТеаm ОСОБА_2 підлягав соціальному страхуванню і медичному страхуванню. Після відрахувань внесків в фонд соціального страхування його заробітна плата, складала: в січні 2016 року - 4 635 злотих, в лютому - 6658, 58 злотих, в березні - 2023,58 злотих.

Згідно повідомлення міського управління праці в Любліні від 26.04.2017 року ОСОБА_2 з 15.11.2016 року не перебуває на обліку місцевого Управління. Знятий з реєстрації в зв'язку з продовженням господарської діяльності.

З довідки 1 відділення в Познані Фонду соціального страхування від 24.03.2017 року ОСОБА_2, як особа, яка провадить несільськогосподарську діяльність, підлягає соціальному страхуванню, і розмір внеску на це страхування має сплачуватися у сумі, яка не може бути нижчою ніж 30% від мінімальної заробітної плати. Відповідач сплатив такий внесок в листопаді 2016 року - 296 злотих, з грудня 2016 року по лютий 2017 року - по 600 злотих.

Оскільки, на час розгляду справи судом першої інстанції відповідач не працював, тому суд правильно вирішив, що аліменти належить стягнути в твердій грошовій сумі.

На час розгляду справи в апеляційній інстанції відповідач є особою, яка займається господарською діяльністю та проживає в АДРЕСА_1.

Враховуючи обставини справи, стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, який є працездатною особою, інших утриманців не має, обставин, які б свідчили про неможливість надання ним матеріальної допомоги сину - фактично немає, що він згідно вимог чинного законодавства зобов'язаний надавати дитині матеріальну допомогу, достатню для його фізичного і духовного розвитку, колегія суддів вважає, що розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4 слід збільшити, визначивши їх розмір в сумі 2 000 грн. щомісячно.

При цьому, такий розмір аліментів не поставить в скрутне становище відповідача, та забезпечить мінімальний рівень для існування дитини.

Та обставина, що ОСОБА_2 в теперішній час не отримує доходу від господарської діяльності, на яку в апеляційній інстанції посилалася його представник, не звільняє останнього від його обов'язку утримувати власну дитину.

Щодо вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь аліментів до досягнення сином ОСОБА_4 3-х років, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дана вимога підлягає частковому задоволенню та із врахуванням матеріального стану відповідача, правильно визначив розмір цих аліментів в сумі 400 грн. щомісячно.

Підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції в цій частині, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України колегія суддів стягує з відповідача на користь позивача 550 грн. судових витрат понесених за переклад документів.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду в частині визначення розміру аліментів на утримання дитини на підставі п. 3 ч. 1 ст.309 ЦПК України необхідно змінити та стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 000 грн. щомісячно, а в решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 04 листопада 2016 року змінити, збільшити розмір стягнутих аліментів на утримання сина ОСОБА_4 з 700 грн. до 2 000 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 550 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді