РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Тимофєєвої Г.Л.,

при секретарі Сухіна О.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності в порядку спадкування, після смерті своєї матері, ОСОБА_4, на земельну ділянку площею 5,35 га. кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану на території Криворізької сільської ради, Добропільського району, Донецької області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (згідно Державного акта серії НОМЕР_3); земельну ділянку площею 0,42 га. розташовану на території Криворізької сільської ради Добропільського району, Донецької області за адресою: АДРЕСА_1, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських споруд (0,25 га) та ведення особистого підсобного господарства (0,14 га.) (згідно Державного акта серії НОМЕР_4); домоволодіння, яке складається з житлового будинку загальною площею 54,9 кв.м. розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими побудовами.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він є сином ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5. Після смерті матері залишилась спадщина. Згідно заповіту вона заповіла йому земельну ділянку площею 5,35 гектарів, розташовану на території Криворізької сільської ради, Добропільського району, Донецької області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акта серії НОМЕР_3.

У встановлені законом строки він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері від 21.09.2016р., чим було засвідчено, що ним прийнято спадкове майно. Нотаріусом заведено спадкову справу у Спадковому реєстрі №42/2016. При зверненні до нотаріуса із заявою від 30.03.2017р. про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач отримав постанову від 31.03.2017р. № 101/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, на тій підставі, що не надано оригінального примірника Державного акту на землю.

Позивач зазначив, що Державний акт на право власності на земельну ділянку було втрачено, про що в друкованому видавництві «Новий шлях» №20 (10999) від 19.05.2016 р. було розміщено оголошення.

Надати нотаріусу дублікат Державного акту на спадкову земельну ділянку позивач не має можливості, оскільки на даний час законодавством не передбачено видача дублікатів державних актів.

Крім того, вважає, що є законні підстави для визнання за ним права власності на спадкове майно за законом на загальних підставах, яке не охоплено заповітом, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,42 гектара, яка призначена для будівництва та обслуговування цього домоволодіння. Зазначив, що крім нього інших спадкоємців першої черги за законом не має.

У зв'язку з тим, що існують перешкоди для оформлення спадкових прав, позивач звернувся до суду за їх захистом.

Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу без його участі, за участю адвоката ОСОБА_1

Представник позивача, адвокат ОСОБА_1, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що труднощі при отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5,35 гектарів на території Кривіорізької сільської ради у позивача виникли у позивача, у зв'язку із втратою Державного акту на право власності на землю. Отримати дублікат позивач не має можливості через те, що чинним законодавством не передбачена видача дублікатів державних актів. Таку відповідь ОСОБА_2 отримав з Управління Держгеокадастру у Добропільському районі Донецької обрості 17.02.2017р. представник позивача зазначила, що в порядку ст.1245 ЦК України позивач має право на спадкове майно, а саме домоволодіння з господарськими побудовами за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,42 га. розташовану на території Криворізької сільської ради, за законом на загальних підставах.

Відповідач Криворізька сільська рада Добропільського району Донецької області в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи без присутності їх представника, вимоги позивача підтримують.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без їх участі, та винести рішення на розсуд суду.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожній особі надається право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, підставою для захисту прав в судовому порядку є їх порушення, оспорювання чи невизнання іншими особами.

Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є сином померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 05.10.1966 р., ОСОБА_5 та ОСОБА_4, 05.10.1966 р. уклали шлюб. (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_6. помер ОСОБА_5, про що виконкомом Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області 15.01.2010 р. зроблено актовий запис №4 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6. (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_5. ОСОБА_4 померла, про що виконавчим комітетом Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області 27.04.2016 р. зроблено актовий запис №15 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7. (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на майно, житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими побудовами та земельну ділянку площею 0,42 га. розташовану на території Криворізької сільської ради Добропільського району, Донецької області за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.14, 51-58)

На момент смерті ОСОБА_5, з ним фактично проживала його дружина, ОСОБА_4. (а.с.23)

03 грудня 2014 року ОСОБА_4 було складено заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Криворізької сільської ради, відповідно до якого вона заповіла земельну ділянку належну їй на підставі Державного акту серії НОМЕР_3 виданого 14.11.2005 р. земельну ділянку площею 5,35 га розташовану на території Криворізької сільської ради, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.12).

З копії спадкової справи № 42/2016, із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №48703204 від 09.08.2017 року вбачається, що в проваджені приватного нотаріуса Молодняк О.В. знаходиться спадкова справа, номер якої у спадковому реєстрі 59249443, у нотаріуса 42/2016, спадкодавець - ОСОБА_4. (а.с.76-104)

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса по Добропільському районному нотаріальному округу Молодняк О.В. з заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті його матері ОСОБА_4 (а.с.96-97)

Для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 площею 5,35 га, ОСОБА_2, звернувся до нотаріуса з відповідною заявою (а.с.103)

Між тим, приватним нотаріусом, постановою від 31.03.2017р. № 101/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка складається з земельної ділянки, площею 5,35 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої на території Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області, у зв'язку з відсутністю оригінального примірника Державного акту на землю на ім'я спадкодавця ОСОБА_4 (а.с.28, 106)

З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8, вбачається, що за розпорядженням Добропільської райдержадміністрації від 18.03.2005 р. №81 було видано даний акт 14.11.2005 р. на ім'я ОСОБА_4, на земельну ділянку площею 5,35га., кадастровий номер НОМЕР_2, розташована на території Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької. (а.с13)

Як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016, сформованого 10 червня 2016 року та виданого ОСОБА_2 Управлінням Держгеокадастру у Добропільському районі Донецької області, земельна ділянка площею 5,3500 га, розташована за адресою: Донецька область, Добропільський р-н, Криворізька сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_2, на підставі розпорядження Добропільської райдержадміністрації № 81 від 18.03.2005 року, належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, на підставі чого 14 листопада 2005 року було видано Державний акт серії НОМЕР_3. (а.с.16, 17)

Довідкою Криворізької сільської ради від 11.07.2016 року №1007 встановлено, що ОСОБА_4, мешкала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. На момент її смерті з нею за даною адресою ніхто не був зареєстрований і ніхто не проживав. (а.с.22,84)

В обґрунтування втрати правовстановлюючого документу на земельну ділянку 5,35 га, позивачем долучено до матеріалів справи копію газети «Новий Шлях» від 19.05.2016р. №20 (1099) з оголошення про втрату Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, виданий 14.11.2005 р. на підставі розпорядження Добропільської райдержадміністрації від 18.03.2005 р. №81 на ім'я ОСОБА_4 і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування на землю, договорів оренди землі за №1АА17400236, вважати недійсним. (а.с.29).

Отже, як вбачається із позовної заяви і цього не оспорюють сторони, оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 5,35 га. було втрачено, отримати дублікат правовстановлюючого документу не має можливості.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За приписами ст.ст.1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до вимог ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті.

Відповідно ч. 1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

За нормами ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у встановлений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює згідно з законом по своїй волі, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.328 ЦК України право власності придбається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

За приписами ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у випадку втрати ним документів, підтверджуючих право власності.

Як роз'яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до вимог пункту 37 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 лютого 2014 року № 50 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», у разі втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав, за результатом розгляду заяви про надання дубліката свідоцтва державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, оформляє дублікат свідоцтва, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування.

Згідно ч.1, 2, ст.1296 та ч.1 ст.1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцю за заповітом на земельну ділянку 5,35 га, ОСОБА_2 нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, через відсутність оригіналу Державного акту на земельну ділянку, він загублений, та надати його дублікат, не має можливості, оскільки відповідно до змін у законодавстві не передбачена видача державних актів. (а.с.24).

У позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку, однак, він має копію Державного акту на право власності на земельну ділянку розташовану за адресою: Донецька область, Добропільський р-н, Криворізька сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_2 виданий на ім'я ОСОБА_4. Крім того, факт втрати зазначеного правовстановлюючого документу належним чином зафіксований оголошенням в пресі.

Зазначені докази, досліджені в сукупності з іншими письмовими доказами та документами по справі, зокрема копією спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_4, заповіту ОСОБА_4, копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та інші, беззаперечно підтверджує, що земельна ділянка площею 5,3500 га, розташована за адресою: Донецька область, Добропільський р-н, Криворізька сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_2, на підставі розпорядження Добропільської райдержадміністрації № 81 від 18.03.2005 року, дійсно за життя належала на праві особистої власності ОСОБА_4

Позасудового способу оформити свої спадкові права позивач не може через відсутність оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку, також не має можливості отримати його дублікат.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно ст. 81 ЗК України однією із підстав набуття права власності громадянами України на земельні ділянки є прийняття спадщини.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, зокрема, в частині визнання права власності в порядку спадкування за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 5,35 га. кадастровий номер НОМЕР_2, розташована на території Криворізької сільської ради, Добропільського району, Донецької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (згідно Державного акта серії НОМЕР_3).

Стосовно вимог про визнання права власності за позивачем на спадкове майно за законом на загальних підставах, яке не охоплено заповітом, а саме, на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,42 гектара, яка призначена для будівництва та обслуговування цього домоволодіння, суд зазначає наступне.

Згідно вимог діючого законодавства, а саме ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи, зокрема, в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до статті 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі й щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, належить виключно позивачеві (ст.16, ч. 1ст. 20 ЦК України, ст. ст.3, 4 ЦПК України).

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За приписами ст. 1261 Цивільного кодексу України, при спадкуванні за законом, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Як роз'яснено в п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством (ч.1 ст. 1268 ЦК України). За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вказано судам на необхідність при розгляді цивільних справ такої категорії, перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця в нотаріальній конторі, наявність в матеріалах обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Аналогічні роз'яснення містяться в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Як встановлено в судовому засіданні та зазначено представником позивача, ОСОБА_2 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема на майно не охоплене заповітом: домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,42 гектара, яка призначена для будівництва та обслуговування цього домоволодіння, до нотаріуса не звертався. Обґрунтованої відмови у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину на законом, ОСОБА_2 не отримував.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання за ним права власності в порядку спадкування на домоволодіння № АДРЕСА_1, та земельну ділянку, відведену для його обслуговування передчасні, недоведені та необґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 10, 11, 74, 88, 122, 197, 212-216, 223 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, площею 5,35 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану на території Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після померлої матері, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, земельна ділянка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 14.11.2005р., виданого Добропільською районною райдержадміністрацією на підставі розпорядження Добропільської райдержадміністрації від 18.03.2005 р. № 81, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 1АА 17400236.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації.

Рішення суду може бути оскаржено в Апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 05 вересня 2017 року.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом п'яти днів.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Головуючий суддя Г.Л.Тимофєєва

05.09.2017