Провадження № 2/756/147/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Ільченко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа Оболонський районний відділ ДМС України у м. Києві, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та виселення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Оболонський РВ ДМС України у м. Києві, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та виселення.

В обґрунтування позову зазначає, що на прилюдних торгах з реалізації нерухомого майна вона придбала квартиру АДРЕСА_1, що належала на праві власності боржнику ОСОБА_2, а 09.07.2015 року їй видано приватним нотаріусом свідоцтво та зареєстровано за нею право власності на цю квартиру.

Оскільки право власності ОСОБА_2 припинилося внаслідок звернення стягнення на квартиру за її зобов'язанням, проте відповідачі до теперішнього час залишаються зареєстрованими в цій квартирі та продовжують її займати, тобто самоправно вселилися у належне їй на праві власності жиле приміщення, ОСОБА_1 просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням та виселити їх зі спірної квартири.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 проти позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та представники третьої особи у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в позові, виходячи з наступного.

Судом установлено, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та членам її сім'ї ОСОБА_4, ОСОБА_3 в рівних частках відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23.12.2003 року, а з 28.01.2004 року за договором дарування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передали належні їм частки у цій квартирі у власність ОСОБА_2

06.06.2008 року між ВАТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір за яким останній надано кредит у розмір 50 000 доларів США під 14,5 % річних строком до 06.06.2018 року (а.с. 180-181).

В забезпечення виконання умов цього кредитного договору 06.06.2008 року між ВАТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір № 2324 за яким передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 176-179).

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28.04.2010 року, яке набрало законної сили, позов ВАТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено: стягнуто з відповідачки на користь банку 508 799 грн. 21 коп. (а.с. 204).

За змістом акту державного виконавця про проведені електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна від 26.05.2015 року квартиру АДРЕСА_1 реалізовано 30.03.2015 року ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України через систему електронних торгів арештованого майна, переможцем торгів визнано ОСОБА_1 (а.с. 203).

Свідоцтвом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 від 20.07.2015 року посвідчено, що ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1, яка раніше належала ОСОБА_2

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 20.05.2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 02.07.2015 року, у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві в частині виставлення на електронні (прилюдні) торги спірної квартири відмовлено (а.с. 74-84).

09.07.2015 року зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, що підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інформаційними довідками із цього реєстру (а.с. 6, 92-93, 171-172).

Відповідно до довідки форми № 3 КК «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» № 4538 від 13.07.2015 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 (колишній власник), ОСОБА_3 (колишній мешканець) та ОСОБА_4 (колишній мешканець) (а.с. 8).

17.07.2015 року ОСОБА_1 зверталась до відповідачів з вимогою про виселення зі спірної квартири, зняття з реєстрації в зазначеній квартирі та сплати заборгованості по сплаті комунальних послуг (а.с. 7).

Вказану вимогу відповідно до зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 отримала 22.07.2015 року (а.с. 9).

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 17.05.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01.08.2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві, треті особи ТОВ «Українська експертна група», ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого без балансового відділення № 10026/0143 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 про визнання висновку незалежної оцінки, що не може бути використано у виконавчому провадженні та його скасування та об'єднані вимоги ОСОБА_2 до ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, треті особи ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого без балансового відділення № 10026/0143 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 про визнання протоколу електронних торгів та протоколу електронних торгів недійсними, скасування державної реєстрації - відмовлено (а.с. 155-162).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України установлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 3 ст. 319 ЦК України передбачено, що власність зобов'язує.

Відповідно до ч. 2 ст. 321 ЦК України передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Частиною 1 ст. 109 ЖК УРСР передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, зробленого у постанові від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14, який відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим при застосуванні норм права, ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення.

Враховуючи, що у судовому засіданні установлено на підставі наданих сторонами доказів те, що відповідачі всупереч твердженням позивачки не є особами, які вселилися до спірної квартири самоправно, суд дійшов висновку про те, що вони в силу ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР не можуть бути виселені з цієї квартири без надання іншого жилого приміщення.

При цьому, у позові ОСОБА_1 не заявлялась вимога про виселення відповідачів до іншого жилого приміщення й відповідно не обґрунтовувались наявність обставин для вирішення цього питання у судовому рішенні, тому відповідно до ст.ст. 11, 58 ЦПК України судом вирішується справа в межах підстав та предмету її позову й не беруться до уваги докази, які не стосуються предмету доказування за цим позовом.

Також судом враховується те, що на момент придбання ОСОБА_1 спірної квартири з прилюдних торгів відповідачі в ній проживали та були зареєстровані в установленому законом порядку, рішень про позбавлення їх права користування цією квартирою не існувало, що свідчить про набуття нею права власності на нерухоме майно обтяжене в силу ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР правом інших осіб користуватися цією нерухомістю до переселення в інше жиле приміщення.

За таких обставин позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 33, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа Оболонський районний відділ ДМС України у м. Києві, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та виселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя