АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Волошин В.О.
№22-ц/796/8425/2017 Доповідач - Українець Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про встановлення нікчемності правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,-

В С Т А Н О В И Л А

У серпні 2015 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу.

У мотивування вимог посилалося на те, що 16 квітня 2013 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_2 укладено Договір про фінансовий лізинг №00006846 разом з додатками до нього.

Об'єктом лізингу за п. 3.1 Загальних умов є транспортний засіб, зазначений у контракті. Детальна характеристика (індивідуалізація) об'єкту лізингу визначена сторонами в Договорі лізингу, відповідно до якої ним є транспортний засіб типу VW Golf VII 1.4, 2013 року виробництва, шасі НОМЕР_2, двигун НОМЕР_3.

На виконання умов укладеного Договору лізингу та положень п. 3.2 Загальних умов товариством укладено відповідний Договір купівлі-продажу/поставки автомобіля №901348 від 18.04.2013 року, відповідно до умов якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбало (отримало право власності) на об'єкт лізингу.

24 квітня 2013 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна», відповідачем та дилером-продавцем - ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» підписано трьохсторонній Акт прийому-передачі, на підставі якого ОСОБА_2 передано у користування під виплату лізингових платежів об'єкт лізингу, яким є легковий автомобіль марки VW Golf VII, 2013 року випуску, кузов НОМЕР_2, реєстраційний знак НОМЕР_1.

Відповідно до положень п. 6.3 Загальних умов ТОВ «Порше Лізинг Україна» виставило відповідачу відповідні рахунки-фактури на оплату чергових (щомісячних) лізингових платежів від 03.02.2014 р. за №00180534, від 03.03.2014 р. за №00186585, від 01.04.2014 р. за №00193986, від 05.05.2014 р. за №00200605, від 03.06.2014 р. за №00206430, від 02.07.2014 р. за №00213184, від 04.08.2014 р. за №00219559, від 04.09.2014 р. за №00225593 та від 01.10.2014 р. за №00231490.

Проте, в порушення норм чинного законодавства та положень укладеного Контракту відповідач зазначені рахунки-фактури не сплатив, в наслідок чого у нього виникла заборгованість по оплаті лізингових платежів у сумі 69 497,31 грн.

Окрім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України товариством нараховані 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 2 363,04 грн та інфляційні втрати в сумі 40 996,02 грн.

Також відповідно до п. 6.1 Загальних умов позивачем нараховані відповідачу до сплати 11 220,67 грн за послуги по адмініструванню та обслуговуванню контракту.

З метою стимулювання належного виконання взятих на себе зобов'язань за укладеним і Контрактом та запобіганню збільшення простроченої заборгованості товариством направлені ОСОБА_2 вимоги щодо сплати, серед яких: перше нагадування про несплату від 17.03.2014 р., друге нагадування про несплату від 07.04.2014 р., треті нагадування про несплату від 17.04.2014 р., від 05.05.2014 р., від 19.05.2014 р., від 05.06.2014 р. та від 17.06.2014 р.

Отже, Загальна сума штрафних санкцій за складені та надіслані лізингоодержувачу вимоги (нагадування про несплату) щодо сплати простроченої заборгованості відповідно до п.п. 8.2.2 та 8.3 Загальних умов складає 1 879,65 грн.

Оскільки з боку лізингоодержувача були допущені прострочення по сплаті лізингових платежів, йому згідно з п. 8.2.1 Загальних умов та вимог чинного законодавства нарахована пеня на загальну суму 7 876,81 грн.

Враховуючи неодноразові прострочення з оплати та в зв'язку з тим, що такі прострочення тривають більше 30 днів, позивачем 17.06.2014 року було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору за №00006846, однак дана вимога була проігнорована відповідачем.

24.06.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис стосовно повернення ОСОБА_2 автомобіля марки VW Golf VII 1.4 TSI, шасі НОМЕР_2, реєстраційний знак НОМЕР_1.

На підставі зазначеного виконавчого напису державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві прийнято постанову від 08.07.2014 року про відкриття виконавчого провадження №43921687 з повернення об'єкту лізингу та постанову про розшук майна боржника від 04.08.2014 року.

Відповідно до Акту опису й арешту майна від 12.11.2014 року було описано, накладено арешт та повернуто позивачу об'єкт лізингу.

Всього позивачем за вчинення виконавчого напису нотаріуса та залучення третіх осіб, що надають послуги з вилучення об'єкта лізингу, було сплачено 61 092,58 грн.

Окрім того, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Оскільки в укладеному між сторонами Договорі розмір процентів за користування чужими грошовими коштами не встановлений, тому з відповідача підлягають стягненню такі проценти на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України в сумі 15 458,76 грн.

Грубі та неодноразові порушення відповідачем своїх обов'язків по сплаті лізингових платежів спричинили дострокове припинення дії Контракту та як наслідок недоотримання позивачем доходів, на які він розраховував при його укладенні, тому позивачу також було завдано збитків на суму 159 671,54 грн.

Також позивачем сплачено 6 000 грн за юридичні послуги, надані ТОВ «КПД Консалтинг» за Договором про надання юридичних послуг від 26.05.2015 року.

З урахуванням наведеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» заборгованість за Договором про фінансовий лізинг №00006846 від 16.04.2013 року в сумі 376 056,38 грн, з яких: 69 497,31 грн - сума заборгованості по лізинговим платежам, 11 220,67 грн - сума витрат згідно з абз. 2 п 6.1 Загальних умов, 2 363,04 грн - сума 3% річних за час прострочення, 40 996,02 грн - сума інфляційних втрат, 1 879,65 грн - штрафні санкції за складені та надіслані вимоги, 7 876,81 грн - сума пені за прострочення виконання зобов'язань, 61 092,58 грн - витрати згідно з п.п. 13.1, 13.6 та 13.5 Загальних умов (щодо вилучення об'єкта лізингу), 15 458,76 грн - проценти за користування чужими грошовими коштами, 159 671,54 грн - сума збитків, 6 000 грн - витрати на оплату юридичних послуг з підготовки позову та представництва інтересів у суді першої інстанції.

Під час розгляду справи 03.11.2016 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ТОВ «Порше Лізинг Україна» про встановлення нікчемності правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

У мотивування вимог посилався на те, що 16.04.2013 року між ним та ТОВ «Порше Лізинг Україна» укладено Договір про фінансовий лізинг №00006846 разом з додатками до нього, однак даний Договір є нікчемним та не створює будь-яких юридичних наслідків.

Так, договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, а тому відповідно до положень ст. 799 ЦК України мав бути нотаріально посвідченим.

Укладений Договір про фінансовий лізинг №00006846 від 16.04.2013 року не був нотаріально посвідчений, що свідчить про його нікчемність.

З моменту підписання договору по 15 січня 2014 року він здійснював всі платежі, як того вимагає Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів. Всього він сплатив на рахунок ТОВ «Порше Лізинг Україна» суму еквівалентну 10 587,55 доларів США, що за курсом, встановленим НБУ станом на 19.10.2016 року становить 271 708,29 грн.

Оскільки Договір про фінансовий лізинг від 16.04.2013 року є нікчемним, вказана вище сума підлягає стягненню з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на його користь.

З урахуванням наведеного просив суд:

- встановити нікчемність Договору про фінансовий лізинг №00006846 від 16 квітня 2013 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Лізинг Україна»;

- застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - стягнути з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_2 суму еквівалентну 10 587,55 доларів США, що за курсом, встановленим НБУ станом на 19.10.2016 року, становить 271 708,29 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу залишено без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про встановлення нікчемності правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину задоволено частково.

Застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину (Договір про фінансовий лізинг №00006846 від 16 квітня 2013 р., укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»): стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 87 405 грн 68 коп

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 874 грн 06 коп.

В решті зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «Порше Лізинг Україна» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» задовольнити в повному обсязі, а вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом - без задоволення.

Зазначає, що 16.04.2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Лізинг Україна» укладено Договір про фінансовий лізинг №00006846 разом з додатками до нього. Діючим законодавством прямо не передбачений обов'язок сторін щодо нотаріального посвідчення договору фінансового лізингу, а тому вимоги ОСОБА_2 про визнання договору недійсним є незаконними та безпідставними.

Вказує, що на момент укладення спірного правочину ТОВ «Порше Лізинг Україна» передало ОСОБА_2 новий автомобіль, який до цього не перебував у будь-чийому користуванні. У свою чергу, під час вилучення транспортного засобу на підставі виконавчого напису нотаріуса за лізингодавцю було повернуто автомобіль, що був у користуванні лізингоотримувача більш як півтора роки та в технічно несправному стані. Отже, суд першої інстанції суб'єктивно застосовано положення цивільного Закону про недійсність (нікчемність) правочину шляхом визнання договору лізингу нікчемним без застосування реституції до таких правовідносин.

Звертає увагу й на те, що позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 щодо визнання недійсними умов Договору лізингу стосовно порядку визначення платежів, що сплачуються у гривнях за розрахунком відповідно до обмінного курсу до долара США, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, є необґрунтованими та безпідставними.

Посилається, що твердження ОСОБА_2 про дисбаланс прав та обов'язків сторін за Договором лізингу не знаходить свого відображення у чинному законодавстві. Так, сторонами на власний розсуд шляхом вільного волевиявлення визначено умови договору, зокрема, щодо порядку отримання предмету лізингу та його повернення чи викуп, у зв'язку з чим відсутні підстави для визнання такої умови договору дискримінаційною або ж несправедливою. Отже, ОСОБА_2 не довів, що зміст Договору лізингу суперечить ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а відтак відсутні підстави для визнання Договору лізингу недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 203 ЦК України.

Окрім того, суд першої інстанції неправомірно не застосував строки позовної давності до зустрічного позову та прийняв рішення про його задоволення.

Так, ОСОБА_2 визнає факт укладення між ним та ТОВ «Порше Лізинг Україна» Договору про фінансовий лізинг №00006846 від 16.04.2013 року. Проте, з зустрічним позовом ОСОБА_2 звернувся до суду більш ніж після 4 років з моменту укладення Договору.

ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до суду з заявою про застосування строків позовної давності до вимог за зустрічною позовною заявою. Однак, ОСОБА_2 жодним чином не були обґрунтовані та доведені ті факти, які б вказували на час, з якого останньому стало відомо про порушення його права.

ОСОБА_2 та його представник у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлені, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштового відправлення відповідно від13.0.2017 року та 15.07.2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ТОВ «Порше Лізинг Україна», дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову ТОВ «Порше Лізинг Україна», суд першої інстанції виходив з того, що укладений між сторонами договір фінансового лізингу є нікчемним у силу закону, а тому такий правочин не створює юридичних наслідків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Судом встановлено, що 16 квітня 2013 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_2 укладено Договір про фінансовий лізинг №00006846, додатками до якого є Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу та Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів, що є невід'ємними частинами Договору лізингу. (а.с. 12-28)

Об'єктом лізингу за п. 3.1 Загальних комерційних умовах внутрішнього фінансового лізингу є транспортний засіб, зазначений у Контракті, а саме, транспортний засіб типу VW Golf VII 1.4 TSI, 2013 року виробництва, шасі НОМЕР_2, двигун НОМЕР_3. (а.с. 12)

На виконання умов укладеного Договору про фінансовий лізинг та положень п. 3.2 Загальних комерційних умовах внутрішнього фінансового лізингу ТОВ «Порше Лізинг Україна» з ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» укладено Договір купівлі-продажу/поставки автомобіля №901348 від 18.04.2013 року, відповідно до умов якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбало новий автомобіль марки Volkswagen,моделі Новий Golf TRENDLINE, кузов НОМЕР_2. (а.с. 29-33)

24 квітня 2013 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна», ОСОБА_2 та дилером-продавцем - ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» підписано Акт прийому-передачі, на підставі якого ОСОБА_2 передано у користування під виплату лізингових платежів об'єкт лізингу, яким є легковий автомобіль марки VW Golf VII, 2013 р.в., кузов НОМЕР_2, реєстраційний знак НОМЕР_1. (а.с. 34)

Матеріалами справи підтверджено, що починаючи з лютого 2014 року ОСОБА_2 не виконував свої зобов'язання за договором, а саме, не сплачував лізингові платежі. (а.с. 37)

У зв'язку із несплатою лізингових платежів відповідно до плану відшкодування ТОВ «Порше Лізинг Україна» відмовилося від договору, про що проінформувало ОСОБА_2 вимогою від 17 червня 2014 року. При цьому, у своєму листі позивач встановив строки для сплати заборгованості впродовж трьох днів з дня отримання вимоги, повернення об'єкта лізингу - впродовж десяти робочих днів з дня доставки цього повідомлення. (а.с. 61-62)

24 червня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис стосовно повернення ОСОБА_2 автомобіля марки Volkswagen, моделі Golf, шасі НОМЕР_2, реєстраційний знак НОМЕР_1. (а.с. 63)

08 липня 2014 року Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження №43921687 про примусове повернення об'єкта лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса від 24 червня 2014 року. (а.с. 65-66)

Відповідно до Акту опису й арешту майна від 12.11.2014 року було описано, накладено арешт та повернуто ТОВ «Порше Лізинг Україна» об'єкт лізингу. (а.с. 70)

Оскільки ОСОБА_2 не виконував належним чином умови Договору про фінансовий лізинг, в останнього згідно вимог позовної заяви утворилася заборгованість у розмірі 376 056,38 грн. (а.с. 10)

Відносини, що виникають із договору фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж та положеннями Закону України «Про фінансовий лізинг».

Відповідно до частин першої та другої статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу або договору поставки.

За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування.

Частинами першою та третьою статті 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України.

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Нікчемний договір не породжує тих прав і обов'язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається.

Правові позиції щодо нотаріального посвідчення договору фінансового лізингу викладені в постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року в справі №6-2766цс15, від 18 січня 2017 року у справі №6-648цс16.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами при укладенні Договору про фінансовий лізинг №00006846 від 16 квітня 2013 року не дотримано вимоги закону про нотаріальне посвідчення, відтак такий договір є нікчемним, а нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна» про стягнення заборгованості.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо безпідставності позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсними умов Договору лізингу стосовно порядку визначення платежів, що сплачуються у гривнях за розрахунком відповідно до обмінного курсу до долара США, та визнання Договору лізингу недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 203 ЦК України (а саме, щодо дисбалансу прав та обов'язків сторін за Договором лізингу), оскільки такі вимоги ОСОБА_2 до суду не пред'являв та такі вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів не може повністю погодитися з висновком суду першої інстанції в частині часткового задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 щодо застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та стягнення з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_2 коштів у сумі 87 405 грн 68 коп.

Звертаючись до суду з зустрічним позовом, ОСОБА_2, зокрема, просив суд застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - стягнути з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на його користь суму еквівалентну 10 587,55 доларів США, що за курсом, встановленим НБУ станом на 19.10.2016 року, становить 271 708,29 грн. Дана сума була сплачена ним на рахунок ТОВ «Порше Лізинг Україна» за нікчемним правочином. (а.с. 184-186)

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно п. 6.3 Загальних комерційних умовах внутрішнього фінансового лізингулізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов'язання, передбачені цим контрактом, розраховуються в Євро/ доларах США (як обумовлено сторонами в контракті) на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом, чинним на дату виставлення рахунку.

З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Порше Лізинг Україна», вбачається, що ОСОБА_2 на рахунок товариства були сплачені кошти у валюті гривня, а саме, 87405,68 грн, отже, дана сума підлягає стягненню з ТОВ «Порше Лізинг Україна» внаслідок нікчемності укладеного між сторонами Договору про фінансовий лізинг.

В апеляційній скарзі ТОВ «Порше Лізинг Україна» посилається на те, що суд першої інстанції неправомірно не застосував строки позовної давності до зустрічного позову, з яким ОСОБА_2 звернувся більш ніж після 4 років з моменту укладення Договорупро фінансовий лізинг.

Так, 07 лютого 2017 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до суду з заявою про застосування строків позовної давності до вимог за зустрічною позовною заявою. (а.с. 199)

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частинами 3-5 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За положеннями ч. 3 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_2 почав виконувати умови Договору щодо сплати лізингових платежів з 13.06.2013 року, сплативши суму в розмірі 5 456,94 грн. (а.с. 37).

Отже, саме з цієї дати розпочинається трирічний строк позовної давності для застосування наслідків нікчемного правочину.

Із зустрічними позовними вимогами про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину ОСОБА_2 звернувся 03.11.2016 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. (а.с. 184 -186)

При цьому, звертаючись із такими позовними вимогами, ОСОБА_2 не навів обставин на обґрунтування поважних причин пропуску строку позовної давності.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що стороною позивача за зустрічним позовом строк позовної давності не пропущений.

У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» №14 від 18 грудня 2009 року роз'яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Отже, рішення суду в частині застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та в частині судового збору підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову в стягненні коштів у сумі 87 405,68 грн у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. 256, 257, ч. 3 ст. 261, ч. 3-5 ст. 267 ЦК України,ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року в частині застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (Договір про фінансовий лізинг №00006846 від 16 квітня 2013 р., укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»): стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_2 коштів у сумі 87 405 грн 68 коп. та в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_2 судового збору в розмірі 874 грн 06 коп. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (Договір про фінансовий лізинг №00006846 від 16 квітня 2013 р., укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»): стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_2 коштів у сумі 87 405 грн 68 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва