Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Карпенко С.О.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання попереднього договору купівлі-продажу удаваним та визнання права власності на квартиру, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 12 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 15 квітня 2016 року між ним та ОСОБА_5 був укладений попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, згідно з яким ОСОБА_5 зобов'язався продати йому вищевказану квартиру та місце стоянки протягом строку в десять днів з моменту укладення даного договору, тобто до 25 квітня 2016 року, та укласти договір купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна протягом цього ж строку. Також сторони домовились, що після укладення попереднього договору купівлі-продажу відповідач передає, а позивач приймає об'єкт та має повний доступ до нього.

19 квітня 2016 року між сторонами було укладено додаткову угоду, та він сплатив ОСОБА_5 повну вартість вищевказаного нерухомого майна, а ОСОБА_5 передав йому правовстановлюючі документи на нерухоме майно та ключі від квартири АДРЕСА_1, якою він користується з 15 квітня 2016 року. Однак, ОСОБА_5 ухиляється від укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна.

З урахуванням викладеного, позивач просив: визнати удаваним попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 15 квітня 2016 року, між ним та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К.;

визнати, що 15 квітня 2016 року між ним та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна з розстроченням платежу, згідно з яким ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_1;

визнати за ОСОБА_4 право власності на квартиру № 1, яка складається з чотирьох житлових кімнат, загальною площею 178,3 кв. м, житловою площею 101,3 кв. м, та на місце стоянку № 1, загальною площею 18 кв. м, що розташовані в будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано удаваним попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 15 квітня 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ЗадорожнюкВ.К.

Визнано, що 15 квітня 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна з розстроченням платежу, згідно з яким ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_4 купив квартиру № 1 та місце стоянки № 1 в будинку АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру № 1, яка складається з чотирьох житлових кімнат, загальною площею 178,3 кв. м, житловою площею 101,3 кв. м, та на місце стоянки № 1, загальною площею 18 кв. м, що розташовані в будинку АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 червня 2017 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Жовтневою районною адміністрацією м. Одеси від 28 лютого 2001 року, зареєстрованого в ОМБТІ та РОН 15 березня 2001 року.

15 квітня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, згідно з яким ОСОБА_5 зобов'язався продати ОСОБА_4, а останній зобов'язався купити у ОСОБА_5 вищевказану квартиру та місце стоянки протягом строку в десять днів з моменту укладення даного договору, тобто до 25 квітня 2016 року, та укласти договір купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна протягом цього ж строку на умовах, передбаченим даним договором.

У п. 5 даного договору закріплено, що після укладення попереднього договору купівлі-продажу відповідач передає, а ОСОБА_4 приймає об'єкт та має повний доступ до нього.

Згідно з п. 6 та п. 10 вказаного договору було погоджено, що повна вартість квартири АДРЕСА_1 становить 7 644 900 грн. При цьому, на підтвердження зобов'язань і на забезпечення його виконання позивач зобов'язався сплатити в якості авансу грошову суму у розмірі 100 тис. грн.

19 квітня 2016 року між сторонами було укладено додаткову угоду до попереднього договору купівлі-продажу, згідно з яким на виконання п. 6 попереднього договору від 15 квітня 2016 року ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_5 прийняв грошові кошти у розмірі 7 544 900 грн до моменту підписання вказаної додаткової угоди в повному обсязі.

Відповідач передав ОСОБА_4 правовстановлюючі документи на нерухоме майно та ключі від квартири АДРЕСА_1. Вказаною квартирою, а також місцем стоянки позивач користується з 15 квітня 2016 року, про що свідчить відповідна довідка ОСББ «Бернардацци».

Разом із цим, судом апеляційної інстанції встановлено, щорішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2016 року, було задоволено позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_9, треті особи: ОСОБА_10, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11, про визнання заяви про згоду на укладення договору купівлі-продажу недійсною, визнання договору купівлі-продажу недійсним. Визнано недійсною заяву ОСОБА_8 про надання згоди ОСОБА_5 на укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1; визнано договір купівлі-продажу вказаної квартири, укладений 25 травня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_9, недійсним.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 березня 2016 року було відмовлено ОСОБА_9 у відкритті касаційного провадження за її касаційної скаргою нарішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2016 року.

Постановою Верховного Суду України від 12 жовтня 2016 року було скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2016 року та рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2015 року. У задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_9, треті особи: ОСОБА_10, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11, про визнання заяви про згоду на укладення договору недійсною, визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За таких обставин суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що рішенням суду було вирішено питання про права та обов'язки ОСОБА_9, яка не брала участі у справі, а саме, право власності на спірне нерухоме майно, яке було відновлено постановою Верховного Суду України від 12 жовтня 2016 року, а тому дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, на законність судового рішення не впливають.

Ураховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 12 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко