Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/8610/15-ц Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 27 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання порушеним права споживача фінансових послуг та визнання договору кредиту недійсним (безгрошовим), за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 20 липня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 24 9705 грн. 24коп.

У серпні 2015 року ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву, яку 20.07.2017 року уточнила та просила визнати порушеним право споживача фінансових послуг, визнати договір кредиту №284/24/15 від 13.07.2007 року недійсним (безгрошовим).

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 20 липня 2017 року, клопотання ОСОБА_1 задоволено. Зупинено провадження по цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання порушеним права споживача фінансових послуг та визнання договору кредиту недійсним (безгрошовим) до набрання законної сили рішення Голосіївського районного суду м.Києва по справі №752/949/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Укрсоцбанк" про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження, суд першої інстанції, виходив з того, що у цивільній справі №752/949/15-ц, яка знаходиться в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва можуть бути вирішені питання, що стосуються заявлених вимог по даній цивільній справі та умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України у разі неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, суд зобов'язаний зупинити провадження у цій справі.

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 201 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Згідно з частиною першою статті 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвненції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 07 листопада 2015 року у справі № 6-1367/цс15 та від 01 лютого 2017 року у справі № 643/1155/16-ц, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України (з подальшими змінами і доповненнями) має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Предметом спору за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» є стягнення заборгованості за кредитним договором, який був укладений між банком та ОСОБА_1, 13.07.2007 року.

Підставою для зупинення провадження у справі став факт розгляду судом цивільної справи про визнання недійсним вказаного кредитного договору, яка перебуває в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва.

Проте вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд не врахував, що у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором наявний зустрічний позов ОСОБА_1 про визнання порушеним права споживача фінансових послуг та визнання договору кредиту недійсним (безгрошовим), не вказав, у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи, та зупинив провадження у справі всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи, оскільки справа перебуває в провадженні суду з червня 2015 року.

За таких обставин, відповідно до ст.311 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 209, 303,304, 307, 311, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 20 липня 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді