Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1541/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Волошина Н. Л.
Доповідач Авраменко Т. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

07.09.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів: Суровицької Л.В., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.

за участю позивача

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Світловодський комбінат твердих сплавів і тугоплавких металів» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням строків її виплати.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Світловодський комбінат твердих сплавів і тугоплавких металів» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням строків її виплати.

Зазначав, що з 04 березня 1986 року по 04 вересня 2013 року працював на посаді головного інженера Державного підприємства «Світловодський комбінат твердих сплавів і тугоплавких металів та був звільнений за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, згідно ст.38 КЗпП України.

Відповідач заробітну плату виплачував з порушенням ст.115 КЗпП України, в зв'язку з чим виникла заборгованість, яка на день звільнення склала 49129 грн. 17 коп.

При звільненні йому була видана трудова книжка, але не виплачені всі суми, що належать йому від відповідача.

Рішеннями Світловодського міськрайонного суду стягнуто з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 49129 грн. 17 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 62692 грн. 86 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в розмірі 18177 грн. 79 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 26 березня 2015 року по 27 квітня 2016 року в розмірі 43869 грн. 05 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з 26 березня 2015 року по 27 квітня 2016 року в розмірі 16703 грн. 92 коп., всього 60572 грн. 97 коп. На час цього звернення до суду з позовом судові рішення не виконані.

Просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 квітня 2016 року по 30 квітня 2017 року в розмірі 40519 грн. 05 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати за період з 26 березня 2015 року по 30 квітня 2017 року в розмірі 31539 грн. 55 коп., за період з 28 квітня 2016 року по 30 квітня 2017 року в розмірі 12264 грн. 70 коп., всього 43804 грн. 25 коп.

В ході судового розгляду позовні вимоги уточнив в частині стягнення середнього заробітку, просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 квітня 2016 року по 20 червня 2017 року в розмірі 46214 грн. 05 коп.

Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 червня 2017 року позов задоволено частково. Суд стягнув з відповідача на користь позивача 43396 грн. 95 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням строків її виплати відмовив. Суд дійшов висновку, що оскільки заборгованість по заробітній платі на даний час не виплачена, обов'язок нарахування компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати для відповідача не виник, відтак позовні вимоги в цій частині є передчасними.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні компенсації втрати частини заробітної плати, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині, в іншій частині рішення суду залишити без змін. Зазначає, що суд не дослідив докази у справі та не дав їм належної оцінки. Відповідач заперечень щодо його позовних вимог у справах, які розглядались в судах, не надавав, на його думку через відсутність аргументів щодо позовних вимог. На неодноразові звернення до відповідача про проведення розрахунку за судовими рішеннями йому було відмовлено.

В засіданні апеляційного суду позивач підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи під розписку (а.с.81-82,84-85), в засідання апеляційного суду не прибув.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України) .

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення компенсації заробітної плати, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки належна позивачу заробітна плата до цього часу не виплачена, то такі вимоги є передчасними, проте погодитися з таким висновком суду не можна,оскільки він зроблений судом з порушенням норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Позивач працював у відповідача головним інженером з 04 березня 1986 року та наказом №11/к від 04 вересня 2013 року був звільнений з посади за власним бажанням в зв'язку з виходом на пенсію відповідно до ст.38 КЗпП (а.с.10).

У день звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку. Довідкою відповідача підтверджується, що станом на 04 січня 2015 року заборгованість із заробітної плати становила 49129 грн.17 коп. (а.с.15).

Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 березня 2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість із заробітної плати в сумі 49129 грн. 17 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 62692 грн. 86 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в розмірі 18177 грн. 79 коп. ( а.с.12-13).

Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 26 березня 2015 року по 27 квітня 2016 року в розмірі 43869 грн. 05 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з березня 2015 року по квітень 2016 року в розмірі 16703 грн. 92 коп. (а.с.17-18).

Таким чином, судовими рішеннями стягнуто компенсацію втрати частини заробітної плати по квітень 2016 року включно. Зазначені рішення суду не виконано до цього часу.

Згідно зі ст. 115 КЗпПУ та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов'язаний виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором (або нормативним актом роботодавця, погодженим з профспілкою), не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати регулюється ст. 34 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, незалежно від вини власника або уповноваженого ним органу (особи) та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Відповідно до цих нормативних актів підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги і 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Таким чином право на компенсацію частини доходів у громадянина пов'язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

У пункті 4 Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов'язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Використане у статті 3 Закону та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов'язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 19 грудня 2011 року у справі № 6-58цс11, у постанові від 11 липня 2017 року у справі №21-2003а16).

За таких обставин висновок суду, що позовні вимоги про стягнення компенсації заборгованої заробітної плати, яка ще не виплачена позивачу, є передчасними, не ґрунтується на законі.

Позивач просив стягнути компенсацію за період з травня 2016 року по березень 2017 року невиплаченої йому заборгованості із заробітної плати в сумі 49129 грн.17 коп., присудженого судом середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в сумі 62692 грн.86 коп., присудженої судом компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі18177 грн.79. коп.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо компенсації заборгованості із заробітної плати підлягають задоволенню.

В межах заявлених позовних вимог про стягнення компенсації за період з травня 2016 року по червень 2017 року включно та в зв'язку з тим , що ОСОБА_3 була затримана оплата праці в сумі 49129 грн.17 коп., що встановлено судовим рішенням, розмір компенсації складає:

- з 30 квітня 2016 року (оскільки 01.05. є вихідним днем, то виплата здійснюється в останній робочий день перед вихідним) по 13 червня 2016 року (45 дн.) в сумі 810 грн. 63 коп. (49129.17 грн. х 11% х 1/300 х 45 дн.)

- з 14 червня 2016 р. по 18 вересня 2016 р. (97 дн.) в сумі 1 667 грн. 94 коп. (49129.17 грн. х 10.5% х 1/300 х 97 дн.)

- з 19 вересня 2016 р. по 2 жовтня 2016 р. (14 дн.) в сумі 229 грн. 27 коп. (49129.17 грн. х 10% х 1/300 х 14 дн.)

- з 3 жовтня 2016 р. по 31 грудня 2016 р. (90 дн.) в сумі 2 947 грн. 75 коп. (49129.17 грн. х 10% х 1/150 х 90 дн.)

- з 1 січня 2017 р. по 26 березня 2017 р. (85 дн.) в сумі 2 783 грн. 99 коп. (49129.17 грн. х 10% х 1/150 х 85 дн.)

- з 27 березня 2017 р. по 31 березня 2017 р. (5 дн.) в сумі 159 грн. 67 коп. (49129.17 грн. х 9.75% х 1/150 х 5 дн.)

Всього сума компенсації становить 8599 грн. 24 коп.

Вимоги щодо стягнення компенсації присуджених судом розміру середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини заробітку за попередні періоди не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно із ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку та не є заробітною платою визначеною як періодичний платіж і законодавством про працю строки його виплати не визначені, тому компенсація, передбачена ст.34 Закону України «Про оплату праці» на середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні не нараховується.

Також чинним законодавством не передбачено нарахування компенсації на присуджений судом розмір компенсації втрати частини заробітку за попередні періоди.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні компенсації підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цього позову частково.

Ухвалення нового судового рішення в частині позовних вимог не впливає на розмір присудженого судом до сплати з відповідача судового збору.

Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні не оскаржується.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст. 307, ст. 309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати заочне рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 червня 2017 року в частині відмови в стягненні компенсації заробітної плати.

Позов ОСОБА_2 про стягнення компенсації заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Світловодський комбінат твердих сплавів і тугоплавких металів» на користь ОСОБА_2 компенсацію втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням строків її виплати за період з травня 2016 року по березень 2017 року включно в сумі 8529 грн. 24 коп., в стягненні інших сум компенсації відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: Л.В.Суровицька

О.І.Чельник