Справа № 683/897/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Васічевій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_2 до Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

встановив:

В квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

В обґрунтування позову вказує, що 03 квітня 2016 року померла його рідна баба ОСОБА_3, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,61 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в с. Капустин поле № 7 Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району, яка належала їй на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 059711, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 07 лютого 2006 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 24 листопада 2005 року за № 317/2005-р. Він є єдиним спадкоємцем за заповітом, однак, державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки ним не надано оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку, що посвідчує право власності на вищевказане спадкове майно, що унеможливлює встановлення належності спадкового майна ОСОБА_3 За таких обставин він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позову.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.

Згідно положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла 03 квітня 2016 року в с. Капустин Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що складено відповідний актовий запис № 1, згідно даних свідоцтва про смерть серії І-БВ № 260500, виданого виконавчим комітетом Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 04 квітня 2016 року.

ОСОБА_3 на день смерті 03 квітня 2016 року була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до складу її сімї входили: невістка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, внук ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, співмешканка внука ОСОБА_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, син співмешканки ОСОБА_6 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району 14 лютого 2017 року № 47.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 31 серпня 2015 року секретарем Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району та зареєстрований в реєстрі за № 13, яким заповіла все своє майно позивачу ОСОБА_2

У відповідності до даних повідомлення відділу у Старокостянтинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12 квітня 2017 року, у відділі зберігається дублікат Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 059711, виданий на імя ОСОБА_3

Згідно матеріалів спадкової справи № 250/2016, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 12 квітня 2016 року до майна померлої 03 квітня 2016 року ОСОБА_3, єдиним спадкоємцем є ОСОБА_2

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 11 квітня 2017 року за № 1214/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом до майна ОСОБА_3, яка померла 03 квітня 2016 року, а саме, на земельну ділянку, розташовану в с. Капустин Старокостянтинівського району, оскільки ним не надано документів, що посвідчують право власності на вищевказане спадкове майно, що унеможливлює встановлення належності спадкового майна ОСОБА_3

Відповідно до розяснень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданий на імя спадкодавці ОСОБА_3, втрачений, тому, враховуючи, що позивач позбавлений можливості відновити правовстановлюючий документ, без якого неможливо оформити спадкові права, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, на підставі ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 16, ст. 316, ст. 321, ст. 328, 392, ст. 1216, ст. 1217, ст. 1218, ч. 1 ст. 1225, ст. 1233 ЦК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 03 квітня 2016 року в с. Капустин Старокостянтинівського району, право власності на земельну ділянку площею 1,61 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в с. Капустин поле № 7 Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району, яка належала їй на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 059711, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 07 лютого 2006 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 24 листопада 2005 року за № 317/2005-р.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницького області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня ухвалення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ______________