Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3293/17 Головуючий у 1 інстанції: Гнатюк О.М.
Є.У. № 334/3272/17 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Гончар М.С.,

секретар: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу старшого державного виконавця примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області Половнікова Р.С. на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2017 року про відмову у задоволенні подання про тимчасове обмеження керівника боржника - ТОВ «Запорізький індустріально-механічний завод» ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИЛА:

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Половніков Р.С. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_4, в якому зазначив, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 53416019 про стягнення з ТОВ «Запорізький індустріально-механічний завод» на користь ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя заборгованості у розмірі 14 271,88 грн.; на користь ТОВ «Інтеграл Тех» заборгованості у розмірі 474529,95 грн.; на користь ТОВ «Інтеграл Тех» заборгованості у розмірі 102000,00 грн.; на користь ТОВ «Інтеграл Тех» заборгованості у розмірі 87161,71 грн.; на користь ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя заборгованості у розмірі 69330,93 грн.; на користь УПФУ у Заводському районі м. Запоріжжя заборгованості у розмірі 3141,85 грн.; на користь ТОВ «КДС» заборгованості у розмірі 31747,36 грн.; на користь ДП «НАЕК «Енергоатом» заборгованості у розмірі 263228,59 грн.; на користь ПАТ «Завод напівпровідників» заборгованості у розмірі 846872,95 грн.; на користь ПАТ «Завод напівпровідників» заборгованості у розмірі 391464,73 грн.

Боржник рішення суду та вимоги державного виконавця не виконує.

Державним виконавцем було здійснено вихід на дільницю за адресою боржника, а саме: м. Запоріжжя, вул. Фінальна 1-д, в результаті якого встановлено, що за вказаною адресою боржник не перебуває.

Посилаючись на наявність у юридичної особи невиконаних зобов'язань, покладених на нього судовими рішеннями, державний виконавець просив тимчасово обмежити керівника боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2017 року у задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, старший державний виконавець примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області Половнікова Р.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою задовольнити подання.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи заявник не з'явився, причини неявки суду не повідомив, колегія суддів визнала їх неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи по суті.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що державний виконавець не надав доказів вчинення всіх дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», спрямованих на погашення боргу, та на підтвердження факту ухилення керівника юридичної особи ОСОБА_4 від виконання боргових зобов'язань очолюваної ним юридичної особи.

Судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції є вірним.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» від 21 січня 1994року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Звертаючись з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника юридичної особи, державний виконавець зазначив, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження № 53416019 про стягнення з ТОВ «Запорізький індустріально-механічний завод» на користь ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя заборгованості у розмірі 14271,88 грн.; на користь ТОВ «Інтеграл Тех» заборгованості у розмірі 474529,95 грн.; на користь ТОВ «Інтеграл Тех» заборгованості у розмірі 102000,00 грн.; на користь ТОВ «Інтеграл Тех» заборгованості у розмірі 87161,71 грн.; на користь ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя заборгованості у розмірі 69330,93 грн.; на користь УПФУ у Заводському районі м. Запоріжжя заборгованості у розмірі 3141,85 грн.; на користь ТОВ «КДС» заборгованості у розмірі 31747,36 грн.; на користь ДП «НАЕК «Енергоатом» заборгованості у розмірі 263228,59 грн.; на користь ПАТ «Завод напівпровідників» заборгованості у розмірі 846872,95 грн.; на користь ПАТ «Завод напівпровідників» заборгованості у розмірі 391464,73 грн.

Належних і допустимих доказів на підтвердження факту належного повідомлення керівника юридичної особи про обізнаність відкриття виконавчого провадження, ухилення від виконання судового рішення державний виконавець суду не надав.

Та обставина, що на банківських рахунках боржника відсутні грошові кошти і що при виході державного виконавця за місцем розташування виробничого комплексу юридичної особи остання не була виявлена не є підставою для обмеження керівника юридичної особи у праві виїзду за кордон.

Як вбачається із матеріалів справи боржник є власником об'єктів нерухомості - бази відпочинку «Перлина моря» в селищі Кирилівка і виробничого комплексу у м.Запоріжжі.

Даних про те, що державним виконавцем вживалися заходи звернення стягнення на належні юридичній особі об'єкти нерухомості, матеріали справи не містять.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4, старшим державним виконавцем не доведено факту ухилення ОСОБА_4 від виконання рішення суду.

При розгляді даного питання судом враховані роз'яснення Верховного Суду України, викладені в узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, де зазначено, що ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Верховний Суд України дійшов висновку, що ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Однак, державним виконавцем зазначене не доведено.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції. Ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Старшого державного виконавця примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області Половнікова Р.С. відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: