Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/5314/16-ц Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 69 Доповідач Микитюк О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Галацевич О.М. Борисюка Р.М.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Холосненської сільської ради Коростенського району Житомирської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 квітня 2017 року,

встановила:

10 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив встановити факт його постійного проживання із матірю ОСОБА_2 з 2009 року по день її смерті 23.11.2015 року у будинку №25 по вул.Франка в с.Злобичі Коростенського району. В обґрунтування позову зазначив, що встановлення даного факту необхідно йому для реалізації спадкових прав.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 лютого 2017 року встановлено факт проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 з 19.08.2009 року по день її смерті 23.11.2015 року у будинку №25 по вул.Франка в с.Злобичі Коростенського району.

29 березня 2017 року ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій зазначив, що у позовній заяві просив встановити не факт проживання, а саме факт постійного проживання, що і має для нього юридичне значення.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 квітня 2017 року в задоволенні цієї заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права. Вказує на те, що резолютивна частина рішення не містить належного висновку по суті позовних вимог, а рішення про встановлення не факту постійного проживання, а факту проживання перешкоджає йому оформити право власності на спадкове майно.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної заяви, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення не ухвалено рішення.

Суд першої інстанції у резолютивній частині рішення зазначив про задоволення заяви ОСОБА_1, але фактично не вирішив позовну вимогу у повному обсязі, оскільки встановив не факт постійного проживання, а факт проживання. Разом з тим, з мотивувальної частини рішення вбачається, що позивач подавав докази і давав пояснення щодо позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем і саме цей факт має для нього юридичне значення.

За таких обставин ухвалу належить скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 312, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 квітня 2017 року і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді: