АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/381/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
секретарОСОБА_5

за участю:

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_8 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ухвалою Катеринопільського районного суду від 18.11.2015 року до ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_9, строком на 1 рік. Ухвалою суду встановлено, що 08.03.2014 року близько 20 години 00 хвилин в селищі Катеринопіль, Черкаської області, по вулиці Карла Маркса, напроти домоволодіння № 17 гр. ОСОБА_7, будучи неповнолітнім, керував належним його батькові ОСОБА_10 автомобілем НОМЕР_1 та допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України визначених: п.п. 2.1 «а»; 2.3 «б»; 11.3;12.1. Зокрема, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, не впорався з керуванням автомобілем, і виявивши неуважність до конкретної дорожньої обстановки, виїхав на пішохідну доріжку, яка розташована праворуч від проїжджої частини дороги в напрямку руху селище Катеринопіль - селище Єрки Катеринопільського району, де при появі перешкоди для подальшого руху, не забезпечив безпеку руху і здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8, яка рухалась в попутному напрямку, по вищевказаній пішохідній доріжці. Внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку; перелому верхньої третини кісток лівого передпліччя та лівої лопатки, саден лиця, які згідно висновку експерта від 09.04.2014 року № 79 по ступеню тяжкості відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалості розладу здоровя (травма лівого передпліччя та лівої лопатки), а інші тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Позивач стверджує, що внаслідок вказаних вище дій ОСОБА_7 їй було заподіяно матеріальну шкоду, розмір якої після уточнення позовних вимог склав 7923 грн., а також моральну шкоду, яку вона оцінює у 50000 грн. При цьому позивачем зазначено, що до звернення з позовом, батьками відповідача, в рахунок відшкодування заподіяної шкоди їй було добровільно передано кошти в сумі 13 000 грн.

ОСОБА_8 просила суд стягнути з відповідача вказану суму матеріальної і моральної шкоди.

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 5974 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, 25000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, а всього 30974 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_7 оскаржив його в апеляційному порядку та посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 вказує, що сплачена його батьками сума в розмірі 13000 грн. повністю відшкодовує матеріальну шкоду, доведену в судовому засіданні, в розмірі 5959 грн. та моральну шкоду в розмірі 7041 грн.

Крім того, ОСОБА_7 зазначає, що при визначенні матеріальної шкоди судом безпідставно враховано як доказ завдання такої шкоди - фіскальний чек на придбання ліків від 09.03.2014 року, виданий аптекою №1 смт. Катеринопіль на суму 703,43 грн., оскільки необхідність придбання таких ліків не доведена позивачкою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає не у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Ухвалою Катеринопільського районного суду від 18.11.2015 року встановлено, що 08.03.2014 року близько 20 години 00 хвилин в селищі Катеринопіль, Черкаської області, по вулиці Карла Маркса, напроти домоволодіння № 17 гр. ОСОБА_7, будучи неповнолітнім, керував належним його батькові ОСОБА_10 автомобілем НОМЕР_1 та допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України визначених: п.п. 2.1 «а»; 2.3 «б»; 11.3;12.1. Зокрема, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, не впорався з керуванням автомобілем, і виявивши неуважність до конкретної дорожньої обстановки, виїхав на пішохідну доріжку, яка розташована праворуч від проїжджої частини дороги в напрямку руху селище Катеринопіль - селище Єрки Катеринопільського району. Де при появі перешкоди для подальшого руху, не забезпечив безпеку руху і здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8, яка рухалась в попутному напрямку, по вищевказаній пішохідній доріжці. Внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку; перелому верхньої третини кісток лівого передпліччя та лівої лопатки, саден лиця, які згідно висновку експерта від 09.04.2014 року № 79 по ступеню тяжкості відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалості розладу здоровя (травма лівого передпліччя та лівої лопатки), а інші тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. (а.с.12-20)

З виписки з історії хвороби стаціонарного хворого № 3230 вбачається, що ОСОБА_8 отримала травму в ДТП 08.03.2014 року, лікувалася в умовах ЦРЛ та після стабілізації 12.03.2014 року була направлена до Черкаської обласної лікарні, де перебувала на лікуванні по 21.03.2014 року. Також вбачається, що рентгенографічним дослідженням у ОСОБА_8 встановлено перелом кісток передпліччя зі зміщенням відламків, багато осколковий перелом тіла лопатки зі зміщенням. Крім того, вбачається, що 14.03.2014 року ОСОБА_8 виконана операція під час якої проведено репозицію кісток лівого передпліччя пластинами.(а.с.13).

Згідно розписок від 10.03.2014 року та 13.03.2014 року мати відповідача ОСОБА_9 передала на лікування ОСОБА_8 кошти у загальній сумі 13000 грн.(а.с.63,64) .

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав доведеним розмір матеріальної шкоди, завданої позивачці внаслідок неправомірних дій відповідача, в сумі 5974 грн., яка складається з: витрат на придбання набору металоконструкцій для остеосинтезу 4049 грн.; комісії з перерахування коштів за придбання медичних виробів у сумі 40,49 грн.; придбання набору для операції 894,70 грн.; придбання клинової подушки - 330 грн.; проведення компютерної томографії лівої лопатки 495 грн., та придбання бензину за чеком від 12.03.2014 року в сумі 164,81 грн.

Вказана сума не оспорюється відповідачем та він вважає, що вона відшкодована ним у березні 2014 року. Позивачка ОСОБА_8 також не оспорює встановлений судом розмір майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти:

а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

в) Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними діями ОСОБА_7 Однак, з наданих відповідачем розписок вбачається, що його батьками сплачено 13000 грн. на відшкодування витрат на лікування позивачки ОСОБА_8 (матеріальна шкода) (а.с. 63-64).

Висновок суду першої інстанції про зарахування даної суми до витрат на відшкодування відповідачем завданої моральної шкоди є помилковим, оскільки у розписках чітко вказано, що дані кошти сплачено на відшкодування витрат на лікування ОСОБА_8, що є відшкодування майнової, а не моральної шкоди.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що розмір завданої позивачці майнової шкоди складає 5974 грн., а батьками відповідача відшкодовано їй 13000 грн., колегія суддів вважає, що відповідачем відшкодовано завдану майнову шкоду, а тому в задоволенні даних позовних вимог слід відмовити.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта, що до розміру матеріальної шкоди судом враховано фіскальний чек на придбання ліків від 09.03.2014 року на суму 703,43 грн.

Так, вказаний документ був досліджений судом першої інстанції, однак, до розміру завданої матеріальної шкоди він не входить.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди в розмірі 25000 грн.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Колегія суддів погоджується, що завданням необережного тілесного ушкодження середньої тяжкості та інших необережних тілесних ушкоджень, що відносяться до категорії легких, позивачці було заподіяно моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях з приводу фізичного болю отриманого під час неодноразового стаціонарного лікування, зокрема, внаслідок оперативного втручання та інших повязаних з ним медичних процедур, погіршенні загального стану здоровя, тривалості лікування, яке є незавершеним на даний час, що у своїй сукупності призвели до втрати потерпілою душевного спокою, нормальних життєвих зв'язків і вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом першої інстанції було враховано, і що приймає до уваги і колегія суддів, що відповідач на час завдання шкоди був неповнолітнім, батьками відповідача проведено в добровільному порядку відшкодування матеріальної шкоди в сумі 13000 грн., наявність інвалідності у позивача до заподіяння шкоди.

Колегія суддів вважає недоведеною позивачем обставину про погіршення сімейних відносин через обмеження у виконанні функції по домогосподарству внаслідок отриманої травми, що в свою чергу вплинуло на моральні страждання і переживання позивача, а також помилку допущену судом першої інстанції в мотивувальній частині при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 38000 грн., з відрахуванням при цьому 13000 грн. сплачених добровільно батьками відповідача позивачу, оскільки відповідно до розписок, зазначені кошти передавалися в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, але зазначені помилки не є підставою для скасування чи зміни рішення суду в частину відшкодування моральної шкоди в сумі 25000 грн., яка є розумною і справедливою.

З огляду на викладене, оскільки судом першої інстанції винесене рішення в частині відшкодування матеріальної шкоди з порушенням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційну скаргу задовольняє частково, рішення суду першої інстанції змінює в частині стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди в сумі 5974 грн., скасувавши його в цій частині. Відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_7 майнової шкоди. Рішення в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 25000 грн. та судових витрат залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди змінити в частині стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди в сумі 5974 грн., скасувавши його в цій частині.

Відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 майнової шкоди.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 25000 грн. та судових витрат залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :