31.01.2017 227/5859/15-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2017 року м.Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Хоменко Д.Є.
при секретарі Малашко С.В.
позивача ОСОБА_1.
відповідача не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Добропільського міськрайонного суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (фізична особа-підприємець), про відшкодування матеріальної шкоди згідно Закону України «Про захист прав споживачів», -
Позивач ОСОБА_1. звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2., про відшкодування матеріальної шкоди згідно Закону України «Про захист прав споживачів.
Позивач ОСОБА_1. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві, просив задовольнити позов. Згодом, через канцелярію суду 31.01.2017 року, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги також підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до вказаної заяви також просив стягнути з відповідача витрати на проведення комплексної судової товарознавчої експертизи в розмірі 3083,50 грн.
Відповідач в судове засідання без поважної причини не з'явилась, хоча про дату, час, та місце слухання справи була неодноразово повідомлена належним чином. Заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.
Відповідно до ч.2 ст.158, ст.169, ст.197, ст.224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
Вивчивши доводи позивача, дослідив письмові докази по справі, надаючи оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про одруження від 29.09.1999 року, виданого Добропільським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, гр. ОСОБА_1. одружений з гр. ОСОБА_4 (а.с.7).
Відповідно до квитанції від 04.05.2015 року, видно, що дружина позивача ОСОБА_4 здала у хімчистку ковдру, вартість послуги склало 200,00 грн. (а.с.8).
Згідно квитанції від 16.05.2015 року, ОСОБА_4 повернула до хімчистки ковдру для відшкодування шкоди, вказала, що маються претензії по чистці останньої, а саме: опадає шерсть та волокна, приймач ОСОБА_5, тел.НОМЕР_1 (а.с.8).
Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22.03.2016 року, за клопотанням позивача ОСОБА_1., була призначена судово-товарознавча експертиза. Проведення експертизи було доручено судовим експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.Бокаріуса в м.Харкові.
Відповідно до висновку комплексної судової товарознавчої експертизи та експертизи волокнистих матеріалів та виробів з них № 5057/5058 від 29.11.2016 року, виявлений комплекс ознак-дефектів, які утворені внаслідок неправильної хімічної чистки - недотримання рекомендацій по догляду за виробом. З урахуванням зниження якості ковдри фірми ТМ «BAUER» від зносу до здачі до хімчистки на 04.05.2015 року складає 7645,10 грн. Розмір матеріальної шкоди дорівнює ринковій вартості ковдри з урахуванням зниження якості від зносу, до проведення хімчистки, станом на 12.10.2015 року, та складає 7645,10 грн.
Вартість проведення зазначеної експертизи, відповідно до розрахунку № 2177/2178 від 28.07.2016 року складає 3083,50 грн.
Суд, надаючи оцінку правовідносинам у справі, виходить з наступного.
ОСОБА_1. є належним позивачем по справі, оскільки майно придбано під час шлюбу, а відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Виходячи з ч.1 ст. 906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як роз'яснює п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» виходячи з правил статей 153, 154 ЦК, видача й одержання квитанції (квитанції-замовлення, квитанції-зобов'язання) чи іншого документа на підтвердження укладення договору про побутове обслуговування свідчить про згоду сторін з усіма його умовами. Отже, ці умови є обов'язковими для сторін і суд повинен виходити з них при вирішенні спору, коли не буде встановлено, що вони не відповідають фактичним даним або суперечать чинному законодавству.
У відповідності до ст.525 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків. Зазначені вимоги можуть бути пред'явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та нормативними документами, умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років.
Згідно з п.28 «Правил побутового обслуговування населення» (далі - Правил), затверджених постановою Кабінету Міністрів України №313 від 16 травня 1994 року, у разі невиконання або неналежного виконання обов'язків, визначених цими Правилами та угодою, виконавець несе відповідальність в порядку, передбаченому законодавством та угодою між ним і замовником. Виконавець не звільняється від відповідальності у разі псування чи пошкодження речей та матеріалів внаслідок їх особливих властивостей, які він не зміг виявити під час прийняття замовлення.
Пунктом 29 Правил передбачено, що виконавець не несе відповідальності за недоліки у наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли не з його вини.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно ч.ч.2,3 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
З наявних в матеріалах справи належних та допустимих доказів наданих до суду встановлено, що відповідачем було завдано шкоду позивачу внаслідок неправильної хімчистки ковдри, про що свідчать висновки судово-товарознавчої експертизи. Відповідач ігнорувала виклики до суду, в судове засідання жодного разу не з'явилась, не було надано заперечення по справі та жодного доказу своєї невинуватості.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що з боку відповідача було нанесено шкоду майну позивача, шляхом неякісної хімічної чистки ковдри.
Водночас, позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідно до експертної оцінки розмір завданої шкоди становить 7645,10 грн., тому в решті позовних вимог ОСОБА_1. необхідно відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Згідно п.36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).
Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, а також роз'яснення постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 266,05 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (54,61%). Решту частину судового збору в сумі 221,15 гривень слід залишити за позивачем.
Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати пов'язанні з проведенням судової експертизи, в сумі 1683,83 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (54,61%). Решту частину судового збору в сумі 1399,67 гривень слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 22, 153, 154, 525, 901, 906 ЦК України, ст. 60 СК України, Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.10, 57, 60, 79, 158, 169, 197, 209,212-215, 224 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (фізична особа-підприємець), про відшкодування матеріальної шкоди згідно Закону України «Про захист прав споживачів» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрована в АДРЕСА_1, фізична особа-підприємець, НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1.н. (паспорт серії НОМЕР_2, який мешкає в АДРЕСА_2) завдану матеріальну шкоду в розмірі 7645 (сім тисяч шістсот сорок п'ять) грн. 10 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрована в АДРЕСА_1, фізично особа-підприємець, тел. НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1.н. (паспорт серії НОМЕР_2, який мешкає в АДРЕСА_2) витрати пов'язанні із сплатою судового збору в розмірі 266,05 грн. та витрати пов'язанні із проведенням експертизи в розмірі 1683,83 грн., а разом 1949 (одна тисяча дев'ятсот сорок дев'ять) грн. 88 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Об'єкти дослідження по цивільній справі:
- ковдра фірми «BAUER», яка піддавалась дослідженню та еталон-зразок ковдри фірми «BAUER», які знаходяться на зберіганні у гр.ОСОБА_1., відповідно до схоронної розписки, яка мається в матеріалах справи, після набрання рішенням законної сили, залишити останньому, як законному власнику.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення судом першої інстанції заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Копію заочного рішення направити сторонам по справі.
Рішення винесено у нарадчій кімнаті в одному примірнику.
Суддя Д.Є. Хоменко