Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 331/8153/16 Головуючий у 1-й інстанції Скользнєва Н.Г.
Пр. № 22-ц/778/3056/17Суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

за участі секретаря Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2016 року у справі за поданням державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Прінь В.О. про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року державний виконавець звернувся до суду із вищезазначеним поданням, в якому просив обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу.

В обґрунтування свого подання державний виконавець зазначав, що на виконанні у Олександрівського ВДВС м Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 370 від 15.01.2016року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (надалі - Банк) заборгованості за кредитним договором в розмірі 85300,00 грн.

01 вересня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Боржник ОСОБА_2 виконавчий напис та законні вимоги державного виконавця не виконує, у зв'язку з чим загальна заборгованість не погашена.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2016 року (а.с.21-23) подання задоволено.

Обмежено у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, боржник ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 36-38) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову про відмову в задоволенні подання.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області (а.с. 55) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 57).

У судове засідання 07 вересня 2017 року повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи належним чином (а.с. 59-59а, 76) всі особи, які беруть участь у цій справі, окрім представника боржника ОСОБА_2 за довіреністю (а.с.77) ОСОБА_4, не з'явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених об ставниках, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажними причини неявки всіх вищезазначених нез'явившихся осіб, які беруть участь у справі, та на підставі ст. 305 ч. 2 ЦПК України ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника боржника ОСОБА_2 за довіреністю (а.с.77) ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника боржника ОСОБА_2 за довіреністю (а.с.77) ОСОБА_4, яка у тому числі на запитання колегії суддів апеляційного суду зазначала, що ОСОБА_2 ніколи не мешкав у м. Запоріжжя, він зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 з 1998 року, що підтверджується відміткою в його паспорті, копія якого додана до апеляційної скарги, він не отримував копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, йому було невідоме про наявність цього виконавчого провадження до 17 червня 2017 року, коли йому було відмовлено прикордонною службою у перетинанні державного кордону України ППр «Бориспіль», постанова про відкриття виконавчого провадження саме Олександрівським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ним ще не оскаржувалась, борг перед Банком є, але ОСОБА_2 не ухилявся від виконання своїх зобов'язань за вищезазначеним рішенням суду, йому просто не було відомо про ці зобов'язання; крім того, на сьогодні встановлено, що Банк відкликав свій виконавчий лист із цього виконавчого провадження, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга боржника ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи подання про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України у цій справі, керувався ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну», ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та виходив із законності та обґрунтованості подання державного виконавця у цій справі.

Проте з таким висновкам суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Порядок розгляду подання встановлений ст. 377-1 ч. 2 ЦПК України, за змістом якої суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Проте, із матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглянув вищезазначене подання державного виконавця за відсутністю останнього і без дослідження матеріалів виконавчого провадження, що є порушенням порядку, встановленого для вирішення вищезазначеного питання.

При вищевикладених обставинах вбачається, що суд першої інстанції у належний спосіб у цій справі не перевірив наявності ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду першої інстанції, зокрема умисного та з суб'єктивних причин.

Оскільки, за змістом ст. 11 ч. 3 п. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги боржника в особі його представника, частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_2 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги понесені судові витрати у вигляді судового збору 320,0 грн. (а.с.35).

Згідно із ст. 37 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2016 року у цій справі скасувати.

Питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала рішення набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.