АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22ц/796/5312/17 Головуючий у суді1 інстанції - Шевчук О.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» звернулося з позовом до ОСОБА_3, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №6451964 від 04.06.2008 року у розмірі 2.000 доларів США, заборгованість за Додатковою угодою №7673913 від 28.05.2009 року до Кредитного договору №6451964 від 04.06.2008 року у розмірі 25.000 грн. та заборгованість за Додатковою угодою №7716402 від 12.06.2009 року до Кредитного договору №5650383 від 12.09.2007 року в розмірі 25.000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_3 укладено зазначені вище кредитні договори та додаткові угоди, за умовами яких Банк надав позичальнику кредитні кошти, а останній, в свою чергу, зобов'язувався зазначені кошти повернути в порядку та строки, передбачені кредитними договорами. Банк зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, в той час як позичальник власні обов'язки належним чином не виконав, у зв'язку з чим утворилася заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2.000 доларів США та 50.000 грн.

Також позивач зазначав, що 16.07.2013 року між ПАТ «ПУМБ» та ТОВ «АНСУ» укладено Договір відступлення прав вимоги за № 1034/44, за яким відбулося відступлення на користь ТОВ «АНСУ» права вимоги до ОСОБА_3 за вищезазначеними угодами.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «АНСУ» заборгованість за Кредитним договором №6451964 від 04.06.2008 року у розмірі 2.000 доларів США, заборгованість за Додатковою угодою №7673913 від 28.05.2009 року до Кредитного договору №6451964 від 04.06.2008 року у розмірі 25.000 грн. та заборгованість за Додатковою угодою №7716402 від 12.06.2009 року до Кредитного договору №5650383 від 12.09.2007 року в розмірі 25.000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року у задоволенні заяви представника відповідача про перегляд заочного рішення відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник відповідача просить заочне рішення суду скасувати, а справу призначити до розгляду в загальному порядку. Скаржник посилається на те, що судом порушено норми процесуального права в частині неналежного повідомлення відповідача про розгляд справи. Також посилається на те, що відповідача, як боржника, не було повідомлено про зміну кредитора в зобов'язанні. Крім того, скаржник зазначає, що судом не перевірено чи мав ПАТ «ПУМБ» відповідну ліцензію на надання кредитів в іноземній валюті, а суд в порушення ст. 533 ЦК України, стягуючи кредитну заборгованість в доларах США, не зазначив в резолютивній частині рішення її гривневий еквівалент.

Відповідачу та його представнику, яким підписано апеляційну скаргу, в установленому порядку чотири рази надсилались повістки про виклик у судове засідання за адресами, указаними ними в апеляційній скарзі, однак, виявляючи неповагу до суду, в судове засідання вони жодного разу не з'явились. Оскільки терміни розгляду справи судом обмежені процесуальним законом, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь по справі, вивчивши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу в межах заявлених доводів, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції з таких підстав.

04.06.2008 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 6451964, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 31 136 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути грошові кошти та сплатити відсотки за користування ними в обумовлений угодою строк.

Кредит надавався на умовах сплати 13,49 % річних строком до 04.06.2015 року /а.с. 11 - 19/.

28.05.2009 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду № 7673913 до зазначеного вище Договору /а.с. 23-25/.

За умов зазначеної угоди сторони дійшли згоди про додаткове надання позичальнику другого траншу кредиту в розмірі 65 396,10 грн., що еквівалентно 8 493 дол. США.

Відсоткова ставка за користування грошовими коштами за додатковою угодою складала 19 % річних, строк надання кредиту становив до 28.05.2015 року.

01.09.2007 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір за № 5650383, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в розмірі 19 445 дол. США на умовах сплати 11,90 % річних строком до 12.09.2014 року /а.с. 41 - 45/.

12.06.2009 року між Банком та відповідачем укладено Додаткову угоду № 7716402 до Кредитного договору № 5650383 від 12.09.2007 року, за умовами якої Банк надав позичальнику додатково другий транш кредиту у розмірі 120 395,05 грн.. що еквівалентно 15 717,37 дол. США /а.с. 48 - 50/.

Крім того, судом встановлено, що 16.07.2013 року між ПАТ «ПУМБ» та ТОВ «АНСУ» укладено Договір відступлення прав вимоги за № 1034/44, за яким відбулося відступлення права вимоги до ОСОБА_3 за вищезазначеними угодами /а.с. 63 - 70, 71 - 74/.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «АНСУ», суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що банк свої зобов'язання за укладеними угодами виконав, надавши грошові кошти в повному обсязі відповідно до умов договорів, в той час, як позичальник прийняті на себе зобов'язання щодо повернення коштів та сплати відсотків за користування ними належним чином не виконав.

Так, за змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України, За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне зобов'язання).

ПАТ «ПУМБ», правонаступником якого в межах вимог до ОСОБА_3 є ТОВ «АНСУ», свої зобов'язання як позикодавця виконало належним чином, що підтверджується копіями меморіальних ордерів /а.с. 37 - 40, 55/.

Між тим, позичальник прийняті на себе зобов'язання щодо повернення грошових коштів та сплати відсотків за користування ними належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість, розмір якої станом на 16.07.2013 року становив:

-за договором № 6451964 від 04.06.2008 року - по кредиту 13 715,51 дол. США, несплачені відсотки - 2 546,95 дол. США;

-за Додатковою угодою № 7673913 від 28.05.2009 року до Кредитного договору № 6451964 від 04.06.2008 року - по кредиту 64 866,81 грн., по відсотках - 44 894,38 грн.;

-за Додатковою угодою № 7716402 від 12.06.2009 року по Кредитному договору № 5650383 від 12.09.2007 року - по кредиту 47021,88 грн., по відсотках - 28677.12 грн.

При цьому, позивач в межах даного провадження просить стягнути з відповідача виключно заборгованість за тілом кредиту без нарахованих відсотків та штрафних санкцій.

Зазначений вище розрахунок заборгованості виконаний позивачем правильно, а суду не надано доказів на його спростування.

Не заперечуючи наявність заборгованості перед ПАТ «ПУМБ» та, відповідно, ТОВ «АНСУ», позивач зазначає, що судом в порушення ст. 533 ЦК України стягнуто заборгованість в іноземній валюті.

Так, за змістом ч. 1, ч. 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Разом з тим, згідно ч. 3 зазначеної статті, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Верховний суд України, переглядаючи цивільну справу №6-190цс15 дійшов правового висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Посилання відповідача на відсутність у ПАТ «ПУМБ» ліцензії на надання фінансових послуг, зокрема в іноземній валюті, спростовується наявною в матеріалах справи копією ліцензії НБУ №8 від 06.10.2011 року /а.с. 85/

Колегія суддів не може прийняти посилання скаржника на ч. 2 ст. 517 ЦК України, як на підставу невиконання боржником кредитних зобов'язань, з огляду на наступне.

Так, зазначеною нормою права встановлено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Разом з тим, боржником не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідач належним чином виконував зобов'язання перед первісним кредитором до відступлення останнім права вимоги ТОВ «АНСУ». Крім того, відповідач не звертався до ПАТ «ПУМБ» або ТОВ «АНСУ» з вимогою про надання йому доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, як того вимагає ч. 2 ст. 517 ЦК України.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права в частині неналежного повідомлення відповідача про розгляд справи, то такі не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема аркушами справи №105-106 та №113.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судом першої інстанції ухвалене на повно з'ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити, а заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді