Провадження №2-к/219/1/2017
УХВАЛА

3 лютого 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючої судді Чопик О.П.,

при секретарі Чубикало О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмуті Донецької області клопотання Інспекції Міністерства з податків та зборів Республіки Білорусь про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення білоруського суду в частині стягнення державного мита,

в с т а н о в и в :

заявник звернувся через органи юстиції України до компетентного суду України, визначеного у відповідності до розпорядження Вищого спеціального суду України з розгляду цивільних справ від 2 вересня 2014 року за № 2710/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ», з клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду міста Жодино Мінської області Республіки Білорусь від 11 липня 2016 року в частині стягнення державного мита.

Представник заявника в судове засідання не зявився.

Боржник в судове засідання не зявилась, хоча була належним чином повідомлена, усіма можливими способами, які є в розпорядженні суду, про час та місце розгляду клопотання; заперечення на клопотання не подала.

З урахуванням ч.5 ст.395 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе проводити розгляд клопотання за відсутності осіб, які беруть участь у розгляді клопотання. На підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом установлено, що рішенням суду міста Жодино Мінської області Республіки Білорусь від 11 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів позов задоволено. Вирішено, зокрема, стягнути зі ОСОБА_2 державне мито в дохід держави у розмірі 107 рублів 74 копійок.

За законодавством держави, на території якої воно постановлено, - Республіки Білорусь рішення набрало законної сили 22 липня 2016 року.

Відповідач у справі ОСОБА_2 в судове засідання у справі про стягнення аліментів не зявилась, була повідомлена про таке у відповідності до вимог міжнародного законодавства.

Згідно з п.п.1, 2 ст.32 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, яка ратифікована Україною та Республікою Білорусь, правовідносини батьків і дітей визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої постійно проживають діти. По справах про стягнення аліментів з повнолітніх дітей застосовується законодавство Договірної Сторони, на території якої має місце проживання особа, що претендує на одержання аліментів.

Відповідно до ст.390 Цивільного процесуального кодексу України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки (ст.391 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних справах у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Пленум Верховного Суду України у п.1 своєї Постанови від 24 грудня 1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» визначив, що розгляд судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами учасницями відповідних міжнародних договорів.

Подані суду разом з клопотанням Інспекцією Міністерства з податків та зборів Республіки Білорусь документи підтверджують наявність підстав для визнання та виконання рішення суду міста Жодино Мінської області Республіки Білорусь від 11 липня 2016 року в частині стягнення державного мита. Не прибувши у судове засідання, боржник ОСОБА_2 не побажала реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів клопотання, а отже не оспорює встановлених судом обставин.

Крім того, у відповідності до п. 8 ст. 395 Цивільного процесуального кодексу України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Рішенням суду міста Жодино Мінської області Республіки Білорусь від 11 липня 2016 року вирішено стягнути зі ОСОБА_2 державне мито в дохід держави у розмірі 107 рублів 74 копійок.

На день постановлення цієї ухвали, 3 лютого 2017 року, курс білоруського рубля по відношенню до гривні України встановлений Національним банком України у розмірі 139,51 гривень за 10 білоруських рублів. Таким чином, 107, 74 білоруських рублів складає 1 502,97 гривень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.390, 391, 395 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

клопотання Інспекції Міністерства з податків та зборів Республіки Білорусь про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення білоруського суду в частині стягнення державного мита задовольнити.

Надати дозвіл на примусове виконання рішення суду міста Жодино Мінської області Республіки Білорусь від 11 липня 2016 року в частині стягнення зі ОСОБА_2 (Донецька область, м.Єнакієве, вул.Маріупольська, 89) державного мита в дохід держави Республіка Білорусь у розмірі 107 рублів 74 копійок, що складає 1 502 (одну тисячу пятсот дві) гривні 97 копійок за курсом Національного банку України на день постановлення цієї ухвали, які слід перерахувати на розрахунковий рахунок №005 Головного управління Міністерства фінансів Республіки Білорусь по Мінській області, Відкритого акціонерного товариства «АСБ Беларусбанк» міста Мінська, код 153001795, призначення платежу 03002, УНП 600537220.

На підставі цієї ухвали видати виконавчий лист.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.П. Чопик