Провадження № 2/161/201/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Гриня О.М.

при секретарі Муригіній А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів.

Свій позов мотивує тим, що 29.09.2015 року близько 09.00, він керуючи автомобілем марки «ПАЗ 32054» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 на зупинці по вул. Гордіюка в м. Луцьку, рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на припаркований позаду автомобіль марки «Фольксваген Гольф» державний реєстраційний знак НОМЕР_2, який на той час перебував під керуванням відповідача ОСОБА_3 В подальшому ОСОБА_3 змінив своє прізвище та ім'я на ОСОБА_3. Зважаючи на те, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ніхто не постраждав, вони склали європротокол. Того ж дня до нього зателефонував відповідач та повідомив, що на початок ремонту автомобіля йому негайно потрібно кошти та запевнив, що обов'язково поверне ці кошти після того як страхова компанія виплатить йому страхове відшкодування. 29.09.2015 р. в присутності ОСОБА_1 він передав відповідачу кошти на початок ремонту його автомобіля в сумі 350 доларів США та відібрав у нього відповідну розписку. 09.10.2015 р. СК «ТАС» виплатила страхове відшкодування на ремонт автомобіля «Фольксваген Гольф» державний реєстраційний знак НОМЕР_2 в сумі 3077,87 грн., однак всупереч домовленостям відповідач кошти йому не повернув. Вважає, що після виплати страхового відшкодування у відповідача відпала правова підстава володіти переданими йому коштами в сумі 350 доларів США, а відтак, вони є безпідставно набутими і підлягають поверненню.

Враховуючи наведене, просить стягнути з ОСОБА_3 кошти в сумі 350 доларів США, що згідно курсу НБУ до долара США станом на 25.10.2016 року в гривневому еквіваленті дорівнює 8974,17 грн., судові витрати покласти на відповідача.

В судове засідання позивач не з'явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, АТ «Страхової групи «ТАС» про стягнення заборгованості за розпискою, яке набрало законної сили, встановлено, що 29.09.2015 року близько 09.00 на зупинці по вул. Гордіюка в м. Луцьку сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля марки «ПАЗ 32054» державний реєстраційний знак НОМЕР_1, під керуванням позивача ОСОБА_2 та автомобіля марки «Фольксваген Гольф» державний реєстраційний знак НОМЕР_2. Так, автомобіль «ПАЗ 32054» державний реєстраційний знак НОМЕР_1, під керуванням позивача ОСОБА_2, рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на припаркований позаду автомобіль «Фольксваген Гольф» державний реєстраційний знак НОМЕР_2, внаслідок чого завдав вказаному автомобілю механічні ушкодження. Водій ОСОБА_2 свою вину у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди визнав.

Також встановлено, що власником автомобіля «Фольксваген Гольф» державний реєстраційний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_8, а власником автомобіля «ПАЗ 32054» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_1 Відповідачем ОСОБА_3 було змінено прізвище з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3» у зв'язку з чим, 29.10.2015 року отримано новий паспорт на вказане прізвище.

Цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована в СГ "ТАС", яка виплатила власнику автомобіля марки «Фольксваген Гольф» державний реєстраційний знак НОМЕР_2 ОСОБА_8 страхове відшкодування за пошкодження транспортного засобу в сумі 3077,87 грн. (а.с.7).

З дослідженої в судовому засіданні розписки вбачається, що ОСОБА_3 (ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав від ОСОБА_2 350 доларів США для початку ремонту автомобіля «Фольксваген Гольф» державний реєстраційний знак НОМЕР_2, внаслідок ДТП, яка відбулась 29 вересня 2015 року по вул. Гордіюк, 12 (а.с.4).

Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

П. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі визначено однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Оскільки страховик здійснив страхову виплату власнику пошкодженого автомобіля марки «Фольксваген Гольф» державний реєстраційний знак НОМЕР_2 ОСОБА_8, чим повністю відшкодував матеріальну шкоду, завдану з вини ОСОБА_2, у останнього не настає обов'язку щодо відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до положень, передбачених ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути це майно потерпілому. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Статтею 1213 цього ж кодексу передбачено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Крім того, згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 03 червня 2015 року по справі № 6-100цс15: «В разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України вказана вище постанова Верховного Суду України є обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти в розмірі 350 доларів США, що згідно курсу НБУ до долара США станом на 25.10.2016 року в гривневому еквіваленті дорівнює 8974,17 грн., як безпідставно набуті.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі наведеного і ст.ст. 526, 1212-1213 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 57-60, 88, 212, 213, 215, 224, 225 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь ОСОБА_2 8974 (вісім тисяч дев'ятсот сімдесят чотири) гривень 17 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят однієї) гривні 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.