У Х В А Л А

4 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,Романюка Я.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Обухівського районного суду Київської області від 21 грудня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 23 лютого 2017 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Обухівського районного суду Київської області від 2 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чигрін Андрій Олегович, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна та визнання права власності на майно,

в с т а н о в и л а:

Обухівський районний суд Київської області рішенням від 2 грудня 2015 року позов задовольнив: визнав недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 22 травня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. та зареєстрований в реєстрі за № 11030; визнав недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 22 травня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. та зареєстрований в реєстрі за № 11029; визнав за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 право спільної сумісної власності на наступне нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 767,7 кв. м; басейн загальною площею 479,9 кв. м; будинок для персоналу загальною площею 211,8 кв. м, які розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,75 га, кадастровий номер НОМЕР_1, за адресою: Київська обл., Обухівський район, АДРЕСА_1; визнав за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 право власності по Ѕ частини земельної ділянки загальною площею 0,75 га, кадастровий номер НОМЕР_1, за адресою: Київська обл., Обухівський район, АДРЕСА_1; у порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнав за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 право власності по Ѕ частини нерухомого майна, а саме: житлового будинку, загальною площею 767,7 кв. м, басейну, загальною площею 479,9 кв. м, будинку для персоналу, загальною площею 211,8 кв. м, що розташоване на земельній ділянці, загальною площею 0,75 га, кадастровий номер НОМЕР_1, за адресою: Київська обл., Обухівський район, АДРЕСА_1.

Апеляційний суд Київської області рішенням від 15 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнив частково, рішення Обухівського районного суду Київської області від 2 грудня 2015 року в частині визначення часток у праві спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на нерухоме майно змінив: визнав за ОСОБА_6 право власності на 3/5 частин земельної ділянки загальною площею 0,75 га, кадастровий номер НОМЕР_1, за адресою: Київська обл., Обухівський район, АДРЕСА_1; визнав за ОСОБА_5 право власності на 2/5 частин земельної ділянки загальною площею 0,75 га, кадастровий номер НОМЕР_1, за адресою: Київська обл., Обухівський район, АДРЕСА_1; визнав за ОСОБА_6 право власності на 3/5 частин житлового будинку загальною площею 767,7 кв.м, право власності на 3/5 частин басейну загальною площею 479,9 кв.м, право власності на 3/5 частин будинку для персоналу загальною площею 211,8 кв.м, що розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,75 га, кадастровий номер НОМЕР_1, за адресою: Київська обл., Обухівський район, АДРЕСА_1; визнав за ОСОБА_5 право власності на 2/5 частин житлового будинку загальною площею 767,7 кв.м, право власності на 2/5 частин басейну загальною площею 479,9 кв.м, право власності на 2/5 частин будинку для персоналу загальною площею 211,8 кв.м, що розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,75 га, кадастровий номер НОМЕР_1, за адресою: Київська обл., Обухівський район, АДРЕСА_1.

7 грудня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Обухівського районного суду Київської області від 2 грудня 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Обухівський районний суд Київської області ухвалою від 21 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23 лютого 2017 року, заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Обухівського районного суду Київської області від 2 грудня 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами залишив без задоволення.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 22 травня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилила, рішення Апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2016 року залишила без змін; касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 21 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 23 лютого 2017 року залишила без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування ухвали Обухівського районного суду Київської області від 21 грудня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 23 лютого 2017 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2017 року в частині відхилення його касаційної скарги й передачу справи за заявою ОСОБА_4 про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами до суду першої інстанції з підстав, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України):

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема статей 57, 60 Сімейного кодексу України;

неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, а саме статті 213, пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України.

Для прикладу наявності зазначеної в пункті 1 частини першої статті 355 підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року (справа № 390/1378/15-ц), 1 та 22 березня 2017 року; на підтвердження наявності передбаченої в пункті 2 частини першої статті 355 підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року (касаційні провадження № 6-19845ск14 та № 6-30346ск15), 21 вересня 2016 року, 6 квітня 2017 року.

Перевіривши доводи заявника, викладені в заяві про перегляд судових рішень, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу про залишення заяви ОСОБА_4 про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами без задоволення, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що посилання на договір дарування коштів від 23 липня 2012 року як на нововиявлену обставину свідчать про те, що вказаний договір є новим доказом, а не нововиявленою обставиною. При цьому, вимоги заяви ОСОБА_4 ґрунтувалися на додаткових обґрунтуваннях існування тих самих обставин, які вже враховувались судом, були відомі всім сторонам спору, їм була надана правова оцінка в судових рішеннях.

Отже, суд касаційної інстанції при постановленні ухвали від 22 травня 2017 року, в частині про перегляд якої просить заявник, застосував лише норми процесуального права та відповідно не застосовував норми матеріального права.

У наданих для порівняння ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року (справа № 390/1378/15-ц), 1 та 22 березня 2017 року суд касаційної інстанції вирішував спори про поділ майна подружжя по суті.

Таким чином, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

За положеннями пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

У заяві ОСОБА_4 просить переглянути ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2017 року з підстав того, що судом касаційної інстанції неоднаково застосовано, зокрема статтю 213 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості рішення суду, посилаючись як на приклад на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року (касаційне провадження № 6-30346ск15).

Зазначена підстава перегляду ухвали суду касаційної інстанції не пов'язана ні з перешкоджанням подальшому розгляду справи, ні з порушенням правил підсудності чи встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

У наданій для порівняння неоднакового застосування пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року (касаційне провадження № 6-19845ск14) на відміну від даної справи встановлено, що відповідач на час розгляду справи не міг знати про існування протоколу засідання Наглядової ради приватного акціонерного товариства, так як не був присутній на засіданні.

В ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року та 6 квітня 2017 року, що надані для порівняння неоднакового застосування пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України, як і в даній справі заяви про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами було залишено без задоволення.

Таким чином, порівняння змісту вказаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції неоднаково застосував одні і ті самі норми процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Таким чином, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, передбачена пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, також відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судових рішень також містилося клопотання про зупинення виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 2 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2016 року.

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного суду України вважає, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити, у зв'язку з чим зазначене клопотання підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Обухівського районного суду Київської області від 2 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чигрін Андрій Олегович, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна та визнання права власності на майно,за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Обухівського районного суду Київської області від 21 грудня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 23 лютого 2017 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2017 року відмовити.

Клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 2 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2016 року залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк
Н.П. Лященко Я.М. Романюк