ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1716/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Даниленко В.В.,

секретаря Пасько І.В.

розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання 1/2 частини квартири та поділ спільного майна, визнання недійсним договору дарування квартири.

Представником позивачки до суду була подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони на відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 82,2 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

В обґрунтування вказаної заяви вказувала на те, що є ризик відчуження спірного майна, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь в справі, може вжити заходи забезпечення позову. Частина 3 цієї ж статті наголошує, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до п.1, ч.1, ст.152 ЦПК України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або у інших осіб.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову з наступних підстав.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.п.4, 7, 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Крім цього, у вказаному вище пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006р. з наступними змінами і доповненнями роз`яснити про те, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Оскільки представник позивача зазначила осіб яким на праві власності належить майно на яке вона просить накласти арешт, які не є стороною в даному цивільному провадженні, а також уникаючи наслідків які можуть привести до порушення прав та інтересів інших осіб, тому клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно відповідача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-152 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяву представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Роз"яснити позивачу та його представнику, що ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання не перешкоджає повторному його зверненню з інших підстав.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя : Даниленко В.В.