Справа № 266/1419/16-ц
Провадженя№ 2/266/71/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2017 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., за участі секретаря Циганкової М.М., позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, зазначивши, що сторони під час перебування в шлюбі, який зареєстрований 15.10.2010 р., 06.04.2013 р. за спільні кошти придбали автомобіль VOLKSWAGЕN, вартістю 8 635 доларів США, та який був зареєстрований на імя відповідача. Відповідач добровільно поділити вказане майно не бажає, тому просила визнати за відповідачем право власності на автомобіль, припинивши її право власності на нього, та стягнути на її користь з відповідача грошові кошти у якості компенсації за половину автомобіля в сумі 110 656,87 гривень.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов, з підстав, зазначених в заяві, підтримали, просили його задовольнити, пояснивши у відповідності із заявою.

Відповідач ОСОБА_3 в суді позов не визнав, пояснивши, що автомобіль хоча і оформлювався на його імя, але гроші на його купівлю були надані його батьками.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову на підставі наступних правових норм та встановлених обставин справи.

У відповідності із ст.ст. 60 ч. 1, 61 ч. 1 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Обєктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Згідно ч. 1 ст. 70, ч.ч. 1, 4 ст. 71 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Судом встановлено, що сторони позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 15.10.2010 р. і на час подання позову перебували у шлюбі (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

З договору купівлі-продажу транспортного засобу № 010658 від 6 квітня 2013 р. вбачається, що ОСОБА_5 продала, а відповідач ОСОБА_3 купив автомобіль VOLKSWAGЕN ТRANSPORTER, 1998 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WV1ZZZ70ZWX139149, білий. Ціна договору 69 020,00 гривень. При цьому, саме ОСОБА_3 зазначений у договорі, як покупець, який сплати грошові кошти за придбане майно. П. 7 вказаного договору передбачено: «Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цього договору і не відображені у його тексті, після підписання цього договору не матимуть правового значення» (а.с. 25, 26).

На імя ОСОБА_3 було оформлено також і довідку-рахунок від 06.04.2013 р. (а.с. 4).

Тобто, вказаними доказами не підтверджується, що фактичним власником спірного автомобіля після укладення договору став батько відповідача - ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_6, в суді пояснив, що спірний автомобіль був придбаний за його гроші, а оформлений документально був на сина відповідача у справі, оскільки син більше їздить, і в 2015 р. автомобіль було переоформлено на імя вказаного свідка у звязку з необхідністю виїзду за кордон.

Однак, суд відкидає, як необєктивні, наведені показання свідка, оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами. Крім того, відповідно до п. 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388, у редакції, що діяла на момент купівлі автомобіля, за заявою власника транспортного засобу орган реєстрації видає особі, якій власник надав право користування транспортним засобам, тимчасовий реєстраційний талон. Від цього, в разі необхідності користування автомобілем відповідачем, отримання ним тимчасового реєстраційного талону надавало йому таке право, і перешкод у цьому у відповідача не було.

Таким чином, не зважаючи на те, що спірний автомобіль був у наступному переоформлений на ОСОБА_6, судом достовірно встановлено, що спірний автомобіль був і є обєктом права спільної сумісної власності сторін, і іншого відповідачем в суді не доведено, як це передбачено ст. 60 ЦПК України.

Оскільки спільне майно подружжя підлягає поділу між сторонами, то його слід поділити в рівних частках.

Приймаючи до уваги те, що позивачка просить грошову компенсацію за її частку у спільному майні, то у цій частині позов підлягає задоволенню, оскільки її вимоги відповідають закону, а за відповідачем має бути визнано право власності на предмет спору з припиненням права власності на нього позивачки.

Вирішуючи питання про розмір грошової компенсації, суд приймає до уваги Звіт про вартість автомобіля від 09.08.2016 р., за яким вартість обєкта оцінки складає 132 150,00 гривень (а.с. 58), то компенсації підлягає половина вказаної суми, а саме 66 075,00 гривень, а позов підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позов задовольняється частково, то, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивачки її судові витрати пропорційно до суми задоволених вимог. Задоволені вимоги складають 59,7% від заявлених. Судові витрати позивачки складають 1 051,21 гривень. Тому їй слід відшкодувати 59,7% судових витрат, що складає 627,57 гривень.

Керуючись ст.ст. 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, 60, 61, 70, 71 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1), право власності на автомобіль VOLKSWAGЕN ТRANSPORTER, 1998 року випуску, номер шасі (кузова, рами)

WV1ZZZ70ZWX139149, білий, реєстраційний номер НОМЕР_2, припинивши право власності на вказаний автомобіль ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3) грошову компенсацію за поділ майна подружжя в розмірі 66 075,00 (шістдесят шість тисяч сімдесят пять грн. 00 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 627,57 (шістсот двадцять сім грн. 57 коп.) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після спливу строку подачі апеляційної скарги. В разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.