Справа № 202/7246/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 січня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Шклярука Д.С.,

при секретарі - Шишляннікові О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із даним позовом у якому просить суд розірвати шлюб в якому вона перебуває з відповідачем ОСОБА_2. Також позивачка просить відновити за нею дошлюбне прізвище «Жежела».

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 26.01.2001 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі під час якого у них народилася дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сімені відносини між нею та відповідачем припинені через відсутність взаєморозуміння, ріні погляди на життя, втрату почуттів любові та поваги. В 2014 році вони припинили подружні відносини та з грудня 2014 року проживають окремо.

Сторони в судове засідання не з'явилися, але завчасно сповістили суд про неявку та можливість розгляду справи за їхньої відсутності.

Позивач надала письмову заяву в якій просить позов задовольнити та шлюб розірвати, а справу розглянути без її участі.

Відповідно до заяви та письмових пояснень відповідача, він визнає позовні вимоги позивачки та не заперечує проти розірвання шлюбу і розгляду справи без його присутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, 26 січня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Індустріального району міста Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис за № 30.

Під час шлюбу у сторін народилася дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сімейне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату почуттів любові та поваги, різні погляди на життя, свари та конфлікти. Сторони припинили подружні відносини у 2014 році, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, проживають окремо, що не дозволяє зберегти відносини притаманні подружжю, у звязку з чим подальше примирення поміж ними неможливе.

Спір про поділ майна між сторонами відсутній.

Між сторонами також досягнуто згоду, що після розірвання шлюбу неповнолітня дитина й надалі залишатиметься проживати із матір'ю (позивачкою).

Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливо, їхній шлюб існує формально.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати.

Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивачка заявила вимогу про заміну прізвища після розірвання шлюбу, а саме з прізвища «Тихонова» на її дошлюбне прізвище «Жежела».

Стаття 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Отже, зважаючи на викладене, вимога про відновлення прізвища є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 174, 208, 215, 218 ЦПК України і на підставі ст.ст.104-105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 26 січня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Індустріального району міста Дніпропетровська, актовий запис за № 30 розірвати.

Після розірвання шлюбу відновити за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, її дошлюбне прізвище Жежела.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 551,20 гривень удового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.С. Шклярук