АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №758/9882/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Проскурякова Назара Володимировича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_3, Національний банк України, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/1178/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Шаховніна М.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року відмовлено в задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі по тексту - ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_2, треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_3, Національний банк України, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись із таким рішенням суду Проскуряков Н.В. в інтересах ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що надані ОСОБА_2 платіжні документи підтверджують факт своєчасного та повного виконано позичальником взятих на себе зобов'язань, оскільки сума прийнятих судом до уваги платіжних документів набагато менша суми заборгованості за договором кредиту.

В суді апеляційної інстанції Проскуряков Н.В. в інтересах ПАТ «Дельта Банк» апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

В судове засідання ОСОБА_2, фізична особа-підприємець ОСОБА_3, представник Національного банку України не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 просив розглядати справу за їх відсутності, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23 листопада 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ФОП ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №101/КВ-07 на відкриття відновлюваної кредитної лінії (в національній валюті), за яким банк надав позичальнику кредит з лімітом кредитування в розмірі 750 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,00% річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 22 листопада 2017 року (а.с.8-14).

Також, 23 листопада 2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №101Zпор-07, відповідно до умов якого останній поручився відповідати за належне виконання ФОП ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором та нести солідарну відповідальність у разі невиконання зобов'язань (а.с.29).

В подальшому до кредитного договору та договору поруки вносились зміни шляхом укладення додаткових угод, якими умови зобов'язань викладались в новій редакції.

Так, 19 травня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ФОП ОСОБА_3 було укладено додатковий договір №1 (а.с.20), 23 травня 2008 року додатковий договір №2 (а.с.21), 10 жовтня 2008 року додатковий договір №3 (а.с.22).

23 травня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 було укладено додатковий договір №1 до договору поруки №101Zпор-07 (а.с.30).

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до п. 4.1. якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Український промисловий банк» передало (відступало) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінило ТОВ «Український промисловий банк», як кредитора (стало новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2. внаслідок передачі ТОВ «Український промисловий банк» ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» перейшло (відступилось) право вимагати (замість ТОВ «Український промисловий банк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

20 листопада 2012 року між ФОП ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено додатковий договір №4 до кредитного договору №101/КВ-07 від 23 листопада 2007 року (а.с.23).

27 лютого 2015 року між ФОП ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено додатковий договір №5 до кредитного договору №101/КВ-07 від 23 листопада 2007 року, відповідно до умов якого, сторони виклали умови кредитного договору в новій редакції, а саме: сторони змінили валюту виконання зобов'язання за кредитним договором з відповідним переведенням заборгованості з повернення кредиту за кредитним договором, розмір якої станом на дату укладення додаткового договору №5 складала 13 312,87 Євро, з Євро на гривні за курсом 1 Євро = 15 грн. та встановленням цієї заборгованості в розмірі 199 693,05 грн. (а.с.24-27).

Відповідно до п. 1.1.1 додаткового договору №5 від 27 лютого 2015 року надання кредиту здійснюється окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо «транш», а у сукупності - «транші», в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості в сумі 199 693,05 грн. зі сплатою плати за користування кредитом в розмірі 11% процентів річних, в порядку визначеному цим договором, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом не пізніше 22 листопада 2017 року включно.

Повернення кредиту здійснюється у валюті наданого кредиту у відповідності до зменшення максимального ліміту заборгованості згідно графіку, який викладений в додатку № 1 та є невід'ємною частиною цього договору, але в будь-якому разі не пізніше кінцевого терміну погашення заборгованості за кредитом вказаного в п.п.1.1.1. цього договору (п. 1.1.2. додаткового договору).

У разі прострочення кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом, визначеного в п. 1.1. цього договору, діюча на такий момент прострочення річна процентна ставка за цим договором встановлюється в розмірі 21,5% річних, та починає застосовуватися до взаємовідносин сторін за цим договором, починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) повернення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення заборгованості за цим договором. При цьому, сторони погодили, що встановлення зазначеного розміру річної процентної ставки є заздалегідь погодженим (п. 1.1.3 додаткового договору).

У випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту/траншу, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від простроченої суми за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити в повному обсязі проценти і комісії, передбачені цим договором (п. 4.1 додаткового договору).

За умовами п. 4.2. додаткового договору, у випадку порушення позичальником вимог п.п.3.3.1., 3.3.6. - 3.3.14. цього договору, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 2% від максимального ліміту заборгованості, визначеного п.1.1.1. цього договору, за кожний випадок порушення.

02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» прийнято рішення №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» (а.с.49-50, 51).

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ФОП ОСОБА_3, Національний банк України, про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що позичальник взяті на себе зобов'язання не виконав, ПАТ «Дельта Банк» просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору в сумі 15 078, 76 Євро та 35 298,48 грн., в тому числі: 344 912,62 грн. - сума заборгованості за строковим кредитом; 2 213,01 грн. - заборгованість за строковими відсотками; 19 370,99 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 3 042,33 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 201,20 грн. - заборгованість за строковою комісією; 1 413,99 грн. - заборгованість за простроченою комісією; 4 446,69 грн. - пеня за несвоєчасне повернення комісії; 26 194,27 грн. - штраф за порушення п. 6.1.14.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст. 527 ЦК України).

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

За приписами ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно доположень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №101/КВ-07 від 23 листопада 2007 року у зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язань за вказаним договором.

Разом з тим, як було встановлено судом, з метою виконання умов кредитного договору №101/КВ-07 від 23 листопада 2007 року ФОП ОСОБА_3 звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. із заявою, в якій просив надати реквізити для сплати заборгованості за спірним кредитним договором (а.с.119).

Проте, звернення ФОП ОСОБА_3 про надання реквізитів було залишено позивачем без відповіді та належного реагування.

14 квітня 2015 року ФОП ОСОБА_3 звернувся до відділення ПАТ «Дельта Банк» та спробував здійснити оплату чергового щомісячного платежу, проте у банківському відділені повідомили, що зазначеного в кредитному договорі рахунку НОМЕР_1 не існує. З метою врегулювання ситуації, що склалася, ФОП ОСОБА_3 повторно подав звернення за вхідним реєстровим №2947608 та вдруге просив надати реквізити для своєчасної сплати належних за кредитним договором платежів (а.с.121). Звернення ФОП ОСОБА_3 від 14 квітня 2015 року також залишилось без відповіді та виконання.

20 квітня 2015 року ФОП ОСОБА_3 втретє звернувся зі зверненням до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. із заявою про надання реквізитів для належного виконання зобов'язань за кредитним договором (а.с.120).

30 квітня 2015 року за вих. №05-1389 на адресу ФОП ОСОБА_3 від заступника директора департаменту з питань кредитування департаменту процедур на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» надійшла відповідь на звернення, в якій було повідомлено, що наразі проходить перевірка правочинів, в тому числі тих, що укладені до запровадження тимчасової адміністрації. Одночасно вказано, що у випадку будь-яких змін щодо умов кредитування, в тому числі стосовно зміни реквізитів погашення заборгованості за кредитним договором, відповідача буде повідомлено додатково (а.с.125).

21 травня 2015 року за вих. №2291 на адресу ФОП ОСОБА_3 надійшов лист, в якому зазначено, що перевірка правочинів, в тому числі й того, що був укладений з відповідачем 27 лютого 2015 року, триває, але виконання зобов'язань за кредитним договором в редакції слід проводити в порядку, що діяв до моменту укладення додаткового договору №5 від 27 лютого 2015 року (а.с.127).

Відповідно до ст. 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Так, зобов'язання за кредитним договором позивачем належним чином виконані не були, зазначені в кредитному договорі рахунки для погашення заборгованості не відкриті, що об'єктивно позбавило ФОП ОСОБА_3 можливості виконання взятих на себе зобов'язань, а численні звернення до позивача з вимогами щодо виконання умов кредитного договору не дали жодних результатів.

Статтею 537 ЦК України передбачено, що боржник має право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріусу, нотаріальної контори в разі, зокрема, ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку.

З метою належного виконання зобов'язань щодо внесення періодичних платежів за кредитним договором та з огляду на ухиленням кредитора від прийняття належного виконання зобов'язань, ФОП ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С. із вимогою (заявою) про прийняття грошових сум у депозит для їх передавання кредитору.

28 квітня 2015 року ОСОБА_3 у депозит нотаріусу було перераховано грошові кошти в розмірі 16 000,00 грн. (платіж за березень та квітень 2015 року), що підтверджується квитанцією №0.0.379474083.1. В подальшому, кожного місяця відповідачем вносились платежі у депозит нотаріуса Войтовського В.С. в розмірі 8 000,00 грн. (а.с.130-134).

Про факт внесення коштів у депозит нотаріусу ФОП ОСОБА_3 повідомив ПАТ «Дельта Банк» заявою, зареєстрованою відділенням ПАТ «Дельта Банк» за вхідним №2990654 (а.с.122-123).

На виконання вимог ч.2 ст. 537 ЦК України, 27 травня 2015 року за вих. №272/02-23 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. направлено лист на адресу ПАТ «Дельта Банк» та повідомлено, що ним вчинено нотаріальну дію - прийняття коштів у депозит та про право позивача на отримання зазначених коштів (а.с.128).

03 червня 2015 року за вих. №2751 ПАТ «Дельта Банк» було надано відповідь «стосовно надання відомостей про наявність грошових вкладів на ім'я померлого ОСОБА_3.», у якій зазначено, що фахівцями ПАТ «Дельта Банк» було проведено детальний аналіз бази даних банку та встановлено про відкриття поточного рахунку (а.с.129).

Враховуючи викладене, умови кредитного договору були порушені саме ПАТ «Дельта Банк», який не відкрив рахунки для обліку заборгованості та відмовився прийняти виконання зобов'язання, а позичальник, в свою чергу, був позбавлений можливості здійснювати оплату безпосередньо позивачу та був змушений вносити належні до сплати за кредитним договором кошти у депозит нотаріусу, оскільки іншого способу для своєчасно виконання обов'язків за кредитним договором в частині сплати відповідачем грошових коштів законодавством не передбачено.

Крім того, рішенням Господарського суду м. Києва від 25 листопада 2015 року було встановлено, що зобов'язання за кредитним договором №101/КВ-07 від 23 листопада 2007 року виконуються позичальником у повному обсязі та належним чином, між тим внаслідок неприйняття ПАТ «Дельта Банк» належного виконання обов'язку позичальника, погашення заборгованості за кредитним договором здійснюються останнім щомісяця на депозит нотаріусу (а.с.135-144).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, враховуючи, що ФОП ОСОБА_3 належним чином виконує умови кредитного договору, на момент пред'явлення позову прострочена заборгованість позичальника перед банком відсутня, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку, що позов ПАТ «Дельта Банк» до поручителя ОСОБА_2 є безпідставним, банк не має права на дострокове стягнення заборгованості з поручителя, оскільки умови кредитного договору не були порушені та на даний час не порушуються як позичальником так і поручителем.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що надані ОСОБА_2 платіжні документи не підтверджують факт своєчасного та повного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, як такі, що спростовуються встановленими обставинами у рішенні Господарського суду м. Києва від 25 листопада 2015 року, які відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України є обов'язковими для суду апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Всі викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Проскурякова НазараВолодимировича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль