08.09.2017 Єдиний унікальний номер 205/5224/16-ц
Провадження № 2/205/578/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Шавули В.С.

за участю секретаря Романової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 06 липня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.3-5).

13 липня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади з реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб Новокодацької районної у місті Дніпропетровську ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, зняття з реєстраційного обліку.

Ухвалою суду від 02 березня 2017 року обєднано в одне провадження позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України».

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 04 серпня 2010 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №1092/2, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 199 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування у розмірі 18 % річних, строком користування до 03.08.2020 року.

Вказаний кредитний договір забезпечено договором поруки №12/1092/2 укладеним 04 серпня 2010 року між банком та ОСОБА_1.

Того ж дня, між позивачем та ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартира №5, яка розташована за адресою: м. Дніпро по вул. Вахрушева, буд. №7.

Позивач свої зобовязання виконав, - кредит надав, але позичальник належним чином свої зобовязання не виконав, допустив прострочення кредитних зобовязань, внаслідок чого, станом на 23.02.2017 року має заборгованість в сумі 204 143,10 грн., з якої:

-строкова заборгованість по кредиту 83 861,94 грн.;

-прострочена заборгованість по кредиту 35 393,05 грн.;

-строкова заборгованість по процентам 1 858,42 грн.;

-прострочена заборгованість за процентами 0,00 грн.;

-пеня за несвоєчасне повернення кредиту 6 162,60 грн.;

-пеня за несвоєчасну сплату процентів 1 227,15грн.;

-3% річних за несвоєчасну сплату процентів (ст. 625 ЦК України) 131,50 грн.;

-3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (ст. 625 ЦК України) 1 163,67 грн.;

-втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів (ст.. 625 ЦК України) 28 690,90 грн.

Позивач уточнивши свої позовні вимоги просив суд стягнути солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь банка заборгованість за кредитним договором №1092/2 від 04.08.2010 року в сумі 204 143,10 грн., а також в рівних частках судові витрати в сумі 3 069,15 грн.

Ухвалою суду від 28 липня 2017 року на підставі заяви позивача, позовні вимоги до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади з реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб Новокодацької (Ленінської) районної у м. Дніпропетровську ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, зняття з реєстраційного обліку, залишено без розгляду (а.с.154).

Позивач в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_4, в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду представник надав письмову заяву, в якій просив розглядати справу без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.158).

Відповідачі в судове засідання не з'явились. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. До суду надали письмові заяви, в яких просили справу розглядати без своєї присутності. Проти позовних вимог про стягнення заборгованості не заперечували (а.с.156,157).

У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання.

За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду справи встановлено, що 04 серпня 2010 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №1092/2, відповідно до умов якого банк зобовязався надати ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 199 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування у розмірі 18% річних, строком повернення не пізніше 03 серпня 2020 року (а.с.11-15).

04 серпня 2010 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено договір поруки №12/1092/2, відповідно до умов якого останній зобовязався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором, а також за додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені (а.с.18-19).

За змістом ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Позивач умови кредитного договору виконав - кредит надав, але ОСОБА_2 в порушення умов кредитного договору допустила прострочення повернення кредитних коштів, у звязку із чим, станом на 23.02.2017 року має заборгованість в сумі 204 143,10 грн., з якої:

-строкова заборгованість по кредиту 83 861,94 грн.;

-прострочена заборгованість по кредиту 35 393,05 грн.;

-строкова заборгованість по процентам 1 858,42 грн.;

-прострочена заборгованість за процентами 0,00 грн.;

-пеня за несвоєчасне повернення кредиту 6 162,60 грн.;

-пеня за несвоєчасну сплату процентів 1 227,15грн.;

-3% річних за несвоєчасну сплату процентів (ст. 625 ЦК України) 131,50 грн.;

-3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (ст. 625 ЦК України) 1 163,67 грн.;

втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів (ст.. 625 ЦК України) 28 690,90 грн. (а.с.61).

Про наявність заборгованості за кредитним договором відповідачі повідомлялись шляхом направлення поштою вимоги про повернення коштів від 22.02.2016 року (а.с.20,21).

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

У відповідності до вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобовязання.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимог позивача про розстрочення виконання рішення суду, виходить із наступного.

Процесуальні питання повязані із виконанням судових рішень у цивільних справах розглядається в порядку передбаченому Розділом 6 ЦПК України «ПРОЦЕСУАЛЬНІ ПИТАННЯ, ПОВ'ЯЗАНІ З ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ У ЦИВІЛЬНИХ СПРАВАХ ТА РІШЕНЬ ІНШИХ ОРГАНІВ (ПОСАДОВИХ ОСІБ)».

Згідно із вимогами ст. 373 ЦПК України, - за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони виконавчого провадження суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання.

Тобто, порядок розгляду питання щодо розстрочення виконання рішення суду розглядається судом на підставі відповідної заяви сторони виконавчого провадження із зазначенням та обґрунтуванням обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що дані вимоги є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Вирішуючи щодо судових витрат, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд враховує, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, його вимоги задоволено, тому із співвідповідачів у рівних частках належать до стягнення документально підтверджені судові витрати у сумі 3 069,15 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 615, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 209,197,209,212,213-215, 222, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_1, ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 1092/2 від 04.08.2010 року в сумі 204 143,10 грн. (двісті чотири тисячі сто сорок три грн.. 10 коп.), з якої: строкова заборгованість по кредиту 83 861,94 грн.; прострочена заборгованість по кредиту 35 393,05 грн.; строкова заборгованість по процентам 1 858,42 грн.; прострочена заборгованість за процентами 0,00 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 6 162,60 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів 1 227,15грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату процентів (ст. 625 ЦК України) 131,50 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (ст. 625 ЦК України) 1 163,67 грн.; втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів (ст.. 625 ЦК України) 28 690,90 грн.

Стягнути в рівних частках із ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_1, ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати в сумі 3 069,15 грн. (три тисячі шістдесят девять грн.. 15 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С. Шавула