Справа № 186/919/17
Провадження номер № 2/0186/425/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демиденко С.М.

секретар - Фадєєва Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла її мати ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 06 січня 2017 року, виданим Першотравенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

З метою успадкування належної їй після смерті квартири АДРЕСА_1, вона звернулась до приватного нотаріуса Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Баден А.Є. з заявою про прийняття спадщини, а після шестимісячного терміну з моменту відкриття спадщини - з заявою про видачу свідоцтва про права на спадщину.

Проте, постановою нотаріуса від 14 липня 2017 року їй в цьому було відмовлено з тих підстав, що у її свідоцтві про народження ім'я матері вказано, як «ОСОБА_3», у свідоцтві про укладення шлюбу матір'ю - «ОСОБА_3», у свідоцтві про смерть - «ОСОБА_3».

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 14 лютого 1959 року, виданим Заставновським районом сільської ради с.Юрковуш, підтверджується, що при народженні мати мала прізвище ОСОБА_5, та її ім'я російською мовою було записано, як «ОСОБА_3».

Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 25 червня 1970 року, виданим Першотравенським міським бюро ЗАГС Дніпропетровської області, підтверджується, що після укладення шлюбу з ОСОБА_6, матері присвоєно прізвище «ОСОБА_3» її ім'я російською мовою було записано, як «ОСОБА_3».

Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 03 листопада 1993 року, виданим міським бюро ЗАГС м. Першотравенська Дніпропетровської області, підтверджується, що після укладення шлюбу з ОСОБА_3, матері присвоєно прізвище «Риженкова», її ім'я українською мовою було записано, як «ОСОБА_3».

Її споріднення з матір'ю підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 25 червня 1970 року, виданим Першотравенським міським бюро ЗАГС Дніпропетровської області, в якому зазначено, що матір'ю є (російською мовою) «ОСОБА_3», а також свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 від 22 листопада 1997 року, виданим відділом РАГС виконкому Першотравенської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, з якого вбачається, що після одруження позивачці присвоєно прізвище ОСОБА_1.

Таким чином, вбачається, що в паспорті та у свідоцтві про смерть матері її ім'я зазначено, як ОСОБА_3, в той час, як у свідоцтві про укладення шлюбу з ОСОБА_3, - як ОСОБА_3, що для нотаріуса це виявилося однією з підстав для відмови у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом після смерті матері.

Однак, позивач вважає, цей факт повністю підтвердженим наданими вище доказами, тому вважає за необхідне просити суд встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який полягає у тому, що вони між собою є рідними донькою та матір'ю, оскільки це необхідно для прийняття спадщини.

Що стосується прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_7, який був у зареєстрованому шлюбі з її матір'ю, слід зазначити наступне.

Зазначеним вище свідоцтвом про укладення шлюбу підтверджується, що мати та ОСОБА_7 з 03 листопада 1993 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який до смерті останнього розірвано не було.

Свідоцтвом про право власності на житло НОМЕР_11 від 28 лютого 2000 року, виданим Першотравенським УЖКГ, підтверджується, що спірна квартира належала на праві приватної власності по 1/2 частині кожному-Риженковій Є.І. та ОСОБА_8

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 19 березня 2002 року, виданим відділом РАГС Першотравенського МУЮ в Дніпропетровській області, підтверджується, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Мати ОСОБА_3 проживала в спірній квартирі, була там зареєстрована, мала 1/2 частку власності на неї, фактично вступила в управління майном (1/2 іншої частки) після смерті спадкодавця, а тому безумовна прийняла спадщину, і про недоведеність цього факту нотаріусом не зазначається.

Інформації про те, що попередня дружина ОСОБА_7 - ОСОБА_2 прийняла спадщину за заповітом, нотаріус не вказав, тобто вважає, що вона не має права на спадкування спірної квартири.

Просить суд встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який полягає у тому, що між собою є рідними донькою та матір'ю, визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на квартиру АДРЕСА_2, яка належала на праві власності ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, в позові просила розглядати справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надала суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить винести рішення на розсуд суду, але врахувати що вона заперечує проти позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_8 виданого 25 червня 1970 року її матір'ю зазначено ОСОБА_9.

На підставі свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 виданого 22 листопада 1997 року позивачка - ОСОБА_10 змінила прізвище на ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 25 червня 1970 року встановлено, що дівоче прізвище матері позивачки було ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_9 від 03 листопада 1993 року встановлено, що мати позивачки одружилась та змінила прізвище на ОСОБА_11, а згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 від 06 січня 2017 року встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в місті Першотравенську Дніпропетровської області померла матір позивачки ОСОБА_3.

Перед цим ІНФОРМАЦІЯ_4 року у м. Першотравенську помер ОСОБА_7 - чоловік ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_7.

Згідно виписки з фінансово-особового рахунку ПП «Комунальщик-3» від 11 квітня 2017 року вбачається, матір позивачки - ОСОБА_3 та її чоловік - ОСОБА_7 на час їхньої смерті мешкали разом (вдвох) за адресою квартира АДРЕСА_3.

Згідно свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_11 від 28 лютого 2000 року та довідки КП Павлоградскього міжміського бюро технічної інвентаризації від 21 квітня 2017 року та довідки БТІ від 21 квітня 2017 року встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_3 ? частина та ОСОБА_7 ? частина.

Після смерті матері позивачко своєчасно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а саме квартири АДРЕСА_3, ? частка якої належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_11, а ? частку зазначеної квартири вона фактично прийняла як спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_7.

14 липня 2017 року приватний нотаріус Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області відмовив ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що нотаріус не зміг встановити родинні стосунки між матір'ю позивачки та позивачкою, другою підставою відмови нотаріус зазначив наявність ще одного спадкоємця за законом, а саме відповідачки - ОСОБА_2, яку нотаріус визначив начебто, як дружину померлого ОСОБА_7.

Насправді з матеріалів цивільної справи та спадкових справ досліджених судом вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 є колишньою дружиною спадкодавця - ОСОБА_7, останньою його дружиною була матір позивачки - ОСОБА_3, а тому нотаріус помилково допустив її до спадкування за законом як дружину спадкодавця- ОСОБА_12 / постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 липня 2017 року/.

Вирішуючи позовні вимоги в частині встановлення факту, суд виходить з наступного.

Згідно ст. ст. 256, 257 ЦПК України справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, розглядаються в судовому порядку, а також встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються судовим порядком, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, а також при неможливості одержання заінтересованими особами відповідних документів, чи при неможливості відновлення загублених або знищених документів, що посвідчують ці факти. Ці справи розглядаються судами по заявах громадян за місцем їх проживання.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Таким чином, суд вважає, що факт родинних відносин між ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_3 підтверджений дослідженими судом доказами, отже ОСОБА_3 є рідною матір'ю позивачки.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права власності на спадкове майно суд виходить з наступного.

Згідно ст. 548 ЦК Української РСР /чинного на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7/ для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Отже з матеріалів справи вбачається, що матір позивачки ОСОБА_3, після смерті свого чоловіка ОСОБА_7 фактично вступила в управління та володіння квартирою АДРЕСА_1, ? частка якої належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_11, а ? частка померлому її чоловіку.

Отже померла матір позивачки фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 від 06 січня 2017 року встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в місті Першотравенську Дніпропетровської області померла матір позивачки ОСОБА_3.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, для прийняття якої встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 цього Кодексу).

Судом встановлено, що позивачка своєчасно 18 квітня 2017 року подала заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері, інші спадкоємці за законом першої черги, які прийняли спадщину окрім неї відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи №62/2017.

Відповідчка ОСОБА_2 є колишньою дружиною спадкодавця - ОСОБА_7, останньою його дружиною була матір позивачки - ОСОБА_3, а тому нотаріус помилково допустив її до спадкування за законом як дружину спадкодавця - ОСОБА_7.

Частиною п'ятою статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким згідно із частиною другою статті 1220 цього Кодексу є день смерті особи.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України ), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною.

Відповідно до пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції від 3 березня 2004 року № 20/5 право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди може бути підтверджено, зокрема, свідоцтвом про право на спадщину.

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК УКраїни). Враховуючи вище викладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати слід розподілити відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 року в місті Першотравенськ Дніпропетровської області ОСОБА_3, встановивши що померла є матір'ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, а саме на квартиру АДРЕСА_4.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Демиденко С.М.