Справа №487/4953/16-ц 05.01.2017 05.01.2017 05.01.2017
Справа №487/4953/16-ц Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження №22-ц/784/276/17 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

05 січня 2017 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Лисенка П.П., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі: позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва від 14 грудня 2016 року, постановлену у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Садівничого товариства «Голубой купол», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Миколаївської міської ради, про визнання незаконними рішень загальних зборів членів садівничого товариства, визнання недійсним статуту та ліквідацію товариства,

УСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 предявив вищевказаний позов до Садівничого товариства «Голубой купол» (далі - СТ «Голубой купол»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Миколаївської міської ради, в якому просив:

визнати незаконними всі рішення СТ «Голубой купол» прийняті за період з 01 січня 2013 року по час звернення до суду із позовом (зокрема, рішення загальних зборів уповноважених членів СТ «Голубой купол» від 03 лютого 2013 року, оформлене протоколом №56, рішення чергових зборів членів СТ «Голубой купол» від 27 квітня 2013 року, оформлене протоколом №59, рішення загальних зборів членів СТ «Голубой купол» від 17 квітня 2014 року, оформлене протоколом №60, рішення зборів уповноважених членів товариства від 03 серпня 2016 року, оформлене протоколом №64);

визнати недійсним статут СТ «Голубой купол», затверджений загальними зборами членів товариства 17 травня 2014 року (протокол №60) та зареєстрований 02 липня 2014 року номер запису 3021740, а також ліквідувати юридичну особу СТ «Голубой купол».

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 19 жовтня 2016 року відкрито провадження у справі за даним позовом.

11 листопада 2016 року від представника відповідача ОСОБА_4 до суду надійшло клопотання, в якому вона посилаючись на порушення судом правил підсудності, оскільки відповідач зареєстрований та знаходиться в Миколаївському районі Миколаївської області, просила передати справу за підсудністю до Миколаївського районного суду Миколаївської області (а.с.47-48).

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 14 грудня 2016 року цивільну справу передано на розгляд Миколаївському районному суду Миколаївської області на підставі п.2 ч.1 ст.116 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив вказану ухвалу скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду. При цьому, останній зазначав, що натепер місцезнаходженням відповідача (юридичної особи) є Миколаївська область, місто Миколаїв, Заводський район, село Велика Корениха.

Апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржену ухвалу суду першої інстанції скасувати, оскільки вона постановлена районним судом без додержання норм процесуального права.

Вирішуючи питання про передачу цивільної справи на розгляд до іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що після відкриття провадження у справі та до початку судового розгляду виявилося, що позов прийнято з порушенням правил підсудності та вказана справа не повинна розглядатися Заводським районним судом міста Миколаєва, оскільки за правилами ч.2 ст.109 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням, яким, у даному випадку, є Миколаївський район Миколаївської області.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується, вважає висновок районного суду щодо процесуальної долі позовної заяви ОСОБА_3 помилковим та необґрунтованим, виходячи з наступного.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до положень ст.ст.55,124 Конституції України та ст.3 ЦПК України, а також постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В силу ст.107 ЦПК України всі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються судом першої інстанції, якими є районні, районні у містах, міські та міськрайонні суди. Законодавчі акти, які по-іншому визначають суди першої інстанції щодо певних цивільних справ, відповідно до ч.3 ст.2 ЦПК України не можуть бути застосовані.

Питання про підсудність справ визначається ЦПК України, зокрема: розділом II - щодо справ наказного провадження; главою 1 розділу III - щодо справ позовного провадження; розділом IV - щодо справ окремого провадження; розділами VI, VII - щодо заяв (скарг) стягувача, боржника, інших учасників виконавчого провадження, заяв (подання) державного виконавця з питань, пов'язаних з виконанням судових рішень; главами 1 і 2 розділу VIII - щодо клопотань про визнання, звернення до виконання рішення іноземних судів; ст.404 - щодо заяв про відновлення втраченого судового провадження; ст. 414 - щодо справ за участю іноземних осіб.

За правилами ч.2 ст.109 ЦПК України, яка носить загальний характер, позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Визначення місцезнаходження юридичної особи виписано в ст.93 ЦК України.

За нею, таким місцем є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Пунктом 2 ч.1 ст.116 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву прийнято з порушенням правил підсудності.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції на вищевказані вимоги закону уваги не звернув, та фактично не перевірив, що натепер місцезнаходженням відповідача згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, сформованого 15 грудня 2016 року, а також Статуту СТ «Голубой купол» є село Велика Корениха, місто Миколаїв, Миколаївська область, що територіально відноситься до Заводського району міста Миколаєва.

У звязку з цим, позивач мав право предявити позов за місцем знаходження відповідача та він скористався таким правом.

Отже, із врахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було підстав вважати, що позов предявлено з порушенням правил підсудності, передбаченої ч.2 ст.109 ЦПК України, а тому висновок суду про передачу даної справи на розгляд іншому суду також є помилковим.

Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог цивільного процесуального права, то відповідно до п.4 ч.2 ст.307, ч.1 ст.311 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням цивільної справи до Заводського районного суду міста Миколаєва для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст.303,307,311,315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва 14 грудня 2016 року - скасувати, а цивільну справу направити для продовження розгляду до цього ж суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: П.П. Лисенко

ОСОБА_5