У Х В А Л А

06.09.2017 Справа №607/13346/16-ц

Тернопільський мІськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: В.М. Братасюка

за участю секретаря: О.І. Чичкевич

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі заяву про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2017 року у справі №607/13346/16, задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу в сумі 25 000 доларів США, що еквівалентно 647 250 гривень за договором позики від 20.07.2014 року, та 26 067, 00 гривень - 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, з стягнення суми судового збору в розмірі 6733, 18 гривень.

Дана справа розглянута судом в порядку глави 8 розділу III ЦПК України «Заочний розгляд справи».

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, посилаючись на те, що він не був своєчасно повідомлений судом про час і місце судового розгляду, оскільки жодних повідомлень про виклик до суду він не отримував, в період з 27.01.2017 року по 18.07.2017 року перебував за межами України, й ту обставину, що ніяких договорів позики з позивачем він не підписував, коштів у ОСОБА_2 не позичав в матеріалах справи відсутній оригінал спірного договору, або хоча б засвідчена підписом головуючого судді копія договору. Наявна у справі копія договору позики є підробкою, оскільки навіть оглядом копії вбачається, що половина копії є «затіненою», інша половина сторінки є світла. А підпис в графі «позичальник» не належить відповідачу.

Відповідач на розгляд заяви про перегляд заочного рішення зявився, доводи підтримав.

Позивач ОСОБА_2 в судовий розгляд заяви про перегляд заочного рішення не зявився, хоча своєчасно повідомлялися про час і місце судового розгляду, направив заяву про відкладання судового розгляду, проте, відповідно до ч.1 ст.231 ЦПК України, неявка осіб не перешкоджає суду розглядати справу про перегляд заочного рішення.

Отже, за правилами частини другої ст. 228 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано в десятиденний строк з дня отримання його копії.

Із матеріалів справи слідує, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2017 року у справі №607/13346/16, задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу в сумі 25 000 доларів США, що еквівалентно 647 250 гривень за договором позики від 20.07.2014 року, та 26 067, 00 гривень - 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, з стягнення суми судового збору в розмірі 6733, 18 гривень.

В матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем копії заочного рішення, й зважаючи на цю обставину, суд вважає поважною причину пропуску ОСОБА_1 процесуального строку на перегляд заочного рішення, який підлягає до поновлення.

З приводу розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, суд зазначає наступне.

Згідно ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Необхідною умовою перегляду заочного рішення є сукупність двох чинників - відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд констатує, що спірне рішення було ухвалене 16.05.2017 року (день тижня вівторок) , при цьому з матеріалів справи вбачається, що відповідач викликався в судове засідання на 15.05.2017 року день тижня понеділок (арк.. справи 28, 29, 31). Окрім цього згідно витягу з закордонного паспорта відповідача вбачається, що останній дійсно перебував поза межами України з 27.01.2017 року по 18.07.2017 року.

А тому на підставі наведеного суд вважає, що не можна вважати ОСОБА_1 таким, що був належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду 16.05.2017 року.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Христов проти України» від 19.02.2009 року заява №24465/04, зазначає таке: «33. Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania) [GC], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

34. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу

res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. ……Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), N 52854/39, п. 52, ECHR 2003-IX).

Оскільки у вітчизняному процесуальному законі відсутнє визначення розумного сумніву чи доведеності вини поза розумним сумнівом, то для належного розуміння сутності поняття поза розумним сумнівом в Україні насамперед керуватися практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), в якій Суд ілюструє європейський стандарт розуміння аналізованого принципу.

Правова позиція ЄСПЛ щодо цього, відображена, зокрема, у п. 43 Рішення від 14 лютого 2008 р. у справі Кобець проти України. Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Суд погоджується з доводами заявника, що ухвалюючи рішення про задоволення позову з метою дотримання критерію доказування «поза розумним сумнівом, суд мав би дослідити оригінал правочину - спірного договору позики від 20.07.2014 року, долучивши до матеріалів справи оригінал договору до набрання рішенням законної сили, а після набрання рішенням законної сили копію, засвідчену підписом головуючого судді. Оглядом матеріалів справи слід констатувати відсутність доказів наявності у справі оригіналу договору позики, оскільки будь - яких супровідних листів про повернення оригіналу документа позивачу, після набрання рішенням законної сили, в матеріалах немає.

Окремо суд наголошує, що дійсно наявна у справі копія договору позики візуально складається з двох частин затемненої та висвітленої, і враховуючи пояснення відповідача ОСОБА_1, що ніякого договору позики грошей у ОСОБА_2 він не підписував, та підпис на копії візуально відрізняється від підпису відповідача ну його паспорті громадянина України, суд вважає, що докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи та підлягають до дослідження в судовому засіданні при розгляді справи в загальному порядку.

Керуючись ст.ст.224,228, 231, 232 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2017 року у справі №607/13346/16, про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу в сумі 25 000 доларів США, що еквівалентно 647 250 гривень за договором позики від 20.07.2014 року, та 26 067, 00 гривень - 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, з стягнення суми судового збору в розмірі 6733, 18 гривень скасувати, справу призначити до розгляду в загальному порядку на 16 годину 00 хвилин 06 жовтня 2017 року.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяОСОБА_3