233 Справа № 233/5742/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Малінова О.С.;

за участі секретаря Поварніциної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» про визнання неправомірними дій державного виконавця Краснолиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, зобовязання вчинити певні дії, заінтересовані особи: Краснолиманський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2016 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» звернувся до суду із скаргою, в якій зазначив, що 18 грудня 2015 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчий лист по справі № 233/5273/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» заборгованості в розмірі 3485,87 грн. Постановою державного виконавця Краснолиманського міського ВДВС ОСОБА_1 від 26 серпня 2016 року зазначений виконавчий документ повернуто стягувачу на тій підставі, що боржник мешкає на тимчасово непідконтрольній території України. Заявник просить визнати дії державного виконавця Краснолиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у провадженні № 51088573 від 26 серпня 2016 року неправомірними; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у провадженні № 51088573 від 26 серпня 2016 року; зобовязати державного виконавця Краснолиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 233/5273/15-ц від 18 грудня 2015 року, виданого Костянтинівсьим міськрайонним судом Донецької області.

В судове засідання представник заявника не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.17).

Заінтересована особа, державний виконавець не зявилися, при цьому від начальника Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до суду надійшла заява про розгляд скарги у відсутність представника та письмові заперечення (а.с.13-14, 30), згідно яких просив відмовити у задоволенні скарги та вважав постанову державного виконавця обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам діючого законодавства.

Зясувавши позицію учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Постановою державного виконавця Краснолиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 від 26 серпня 2016 року на підставі п.5 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» було повернуто стягувачу виконавчий лист № 233/5273/15-ц, виданий 18 грудня 2015 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» заборгованості в розмірі 13485,87 грн., у звязку з тим, що боржник не працює, пенсійного віку не досяг, відсутні майно та розрахункові рахунки, на які може бути звернуто стягнення; згідно виконавчого документа боржник мешкає не тимчасово непідконтрольній території України (а.с.3).

З поданого заперечення на скаргу (а.с.13-14) вбачається, що державним виконавцем в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу № 233/5273/15-ц від 18 грудня 2015 року були зроблені запити до ПФУ та ДФС України про наявність доходів, згідно відповідей встановлено, що боржник не працює, пенсію не отримує, інших доходів не має. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що відомості щодо реєстрації будь-якого майна відсутні. Згідно виконавчого листа боржник мешкає на тимчасово непідконтрольній території України тому перевірити майновий стан боржника за місцем мешкання не має можливості. При цьому, письмових доказів у підтвердження наведених відомостей суду державним виконавцем не надано.

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.1) ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», на яку послався державний виконавець в оскаржуваній постанові, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо в результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Згідно ч.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

Отже, зі змісту п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що однією з підстав повернення виконавчого документу стягувачу є відсутність майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, однак доказів у підтвердження поданих заперечень державним виконавцем суду надано не було, що унеможливлює перевірку судом дотримання з боку державного виконавця вимог вищевказаних норм закону. Акт державного виконавця, складений у відповідності до ч.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», суду не надано.

Статтею 383 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до вимог ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження суди мають керуватися положеннями ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року,Закону України «Про державну виконавчу службу»,Закону України «Про виконавче провадження», іншого законодавства, яким врегульовано ці питання.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що скарга ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.383-389 Цивільного процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» про визнання неправомірними дій державного виконавця Краснолиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, зобовязання вчинити певні дії, заінтересовані особи: Краснолиманський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Краснолиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу у провадженні № 51088573 від 26.08.2016 року неправомірними.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у провадженні № 51088573 від 26.08.2016 року.

Зобовязати державного виконавця Краснолиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 233/5273/15-ц від 18.12.2015 року, виданого Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області.

Вступна та резолютивна частина ухвали проголошені 25 січня 2017 року, у повному обсязі ухвала буде виготовлена до 30 січня 2017 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя