06 вересня 2017 року
Справа № 489/2487/17
Номер провадження 2/489/1636/17
РІШЕННЯ

Іменем України

06 вересня 2017 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Недавньої А.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору міни дійсним,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 р. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання договору міни дійсним. Свої вимоги мотивували тим, що 06.08.1999 р. сторони уклали договір міни з метою обміну нерухомим майном, а саме: квартири АДРЕСА_1, та квартири АДРЕСА_2. Вказаний договір міни житла був оформлений на Універсальній товарній біржі «Віконт Т». На теперішній час позивачі не мають можливості реалізувати своє право власності та розпоряджатися належним їм майном, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально.Всі умови договору кожна із сторін виконала, претензії один до одного не мали, проте від нотаріального посвідчення договору міни відповідач ухиляється.

Посилаючись на вищевикладене, позивачі просять суд визнати договір міни №1746 від 06.08.1999 р., укладений між сторонами на Універсальній товарній біржі «Віконт Т» дійсним.

Відповідно до заяви позивачі просили про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи Універсальної товарної біржі «Віконт Т» в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Квартира АДРЕСА_1, належала ОСОБА_4, ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 18.02.1994 р., зареєстрованого в Миколаївському Бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 17163 від 07.06.1994 р.

Квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 21.04.1998 р., зареєстрованого в Миколаївському Бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 16594 від 06.06.1998 р.

06.08.1999 р. на Універсальній товарній біржі «Віконт Т» за № 1746 був укладений Договір міни, відповідно до якого ОСОБА_4, ОСОБА_5 передали квартиру АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано в Миколаївському міському бюро технічної інвентаризації за позивачами, за реєстровим № 17163 від 20.08.1999 р.

Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору міни дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе.

Відповідно до ст. 242 ЦК УРСР до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає зі змісту відносин сторін.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір міни укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору міни житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного

Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною.

На час укладання договору міни сторони ухилились від його нотаріального посвідчення.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що права позивачів порушено, іншим шляхом поновити їх неможливо, отже заявлені вимоги щодо визнання договору міни квартирами дійсним є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі статей 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та керуючись ст.12, 30, 60, 88, 214, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору міни дійсним - задовольнити.

Визнати Договір міни, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_5, - з однієї сторони, та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - з іншої сторони, зареєстрований 06.08.1999 р. на Універсальній товарній біржі «Віконт Т» за № 1746 - дійсним.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.С. Тихонова