Справа №585/1675/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1402/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах якої діє ОСОБА_4

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 липня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах якої діє ОСОБА_4 до Малобубнівської сільської ради Роменського району Сумської області, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5

про встановлення факту родинних відносин та поновлення строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а :

11 травня 2017 року ОСОБА_3 в інтересах якої діє ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який мотивувала тим, що 17 серпня 2006 року помер її рідний брат ОСОБА_6 Після смерті брата відкрилася спадщина. ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса для оформлення спадщини, але йому було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій через відсутність факту прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_6 та відсутність підтверджуючих документів які би підтверджували факт родинних відносин між ОСОБА_3 та її братом. Тому просив суд встановити факт, що ОСОБА_6 померлий 17.08.2006 року є рідним братом ОСОБА_3 та визначити ОСОБА_3 додатковий строк два місяці з дня вступу рішення суду в законну силу, для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її брата ОСОБА_6

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 липня 2017 року позов ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3 задоволено частково.

Встановлено факт, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, померлий 1708.2006 року був рідним братом ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_4 зазначає, що єдиним спадкоємцев після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_3, яка заяву про прийняття спадщини до нотаріуса в установленому законом порядку до закінчення 6 місяців не подала у звязку з поважними причинами, так як з 15 лютого 2007 року по 23 лютого 2007 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в Роменській ЦРЛ.

Таким чином, рішення місцевого суду оскаржується позивачем лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про надання додаткового строку на прийняття спадщини, в частині задоволення позовних вимог про встановлення факту родинних відносин рішення суду сторонами не оскаржується, а тому відповідно до ч.3 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішення вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача надано достатньо доказів на підтвердження встановлення факту родинних відносин. Відмовляючи у задоволені позову в частині надання додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини без поважної причини, не надавши з її представником допустимих та належних доказів щодо їх поважності.

У відповідності до приписів ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 17 серпня 2006 року в с. Бацмани Роменського району, Сумської області помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП №036037, виданим 21.08.2006 року Малобубнівською сільською радою Сумської області (а.с.10).

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,494 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Малобубнівської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №018412 (а.с.11).

З довідки-характеристики Малобубнівської сільської ради Роменського району №02 від 02.02.2017 року вбачається, що спадкодавець ОСОБА_6 до дня смерті був зареєстрований і проживав в ІНФОРМАЦІЯ_5. Спадкоємцем на все його майно є ОСОБА_3 Заповіт від імені ОСОБА_6 виконкомом Малобубнівської сільської ради не посвідчувався. На час смерті спадкодавця, 17.08.2006 року, разом з ОСОБА_6 за адресою с. Бацмани, вул. Гагаріна, 21 була зареєстрована мачуха ОСОБА_7 (а.с.12).

26 квітня 2017 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_5 з проханням видати на імя його довірителя свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6, але йому було відмовлено у звязку з відсутністю факту прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_6 та через відсутність документів, які б належним чином підтверджували факт родинних відносин спадкодавця і спадкоємця (а.с.13).

За загальними положеннями щодо спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1221, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій (Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року).

Колегія суддів вважає, що відмовляючи в задоволенні позову щодо надання додаткового строку на прийняття спадщини, суд першої інстанції правильно та обґрунтовано виходив з того, що позивач не надала суду належних доказів того що вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин. При цьому судом правильно враховано і розяснення Пленуму Верховного Суду України з даного питання, викладені в Постанові від 30.05.2008 року №7, де зазначено, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємців на вчинення відповідних дій.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 4 листопада 2015 року (справа 6-1486цс15), які є обовязковими для всіх судів.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що знаходження ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні в Роменській ЦРЛ у період з 15 лютого по 23 лютого 2007 року є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вказані позивачем причини пропуску даного строку були перевірені судом першої інстанції. Суд вірно виходив з того, що позивач та її представник не надали суду належних доказів того що вона пропустила строк для прийняття спадщини саме з поважних причин які заслуговують на увагу.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах якої діє ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 липня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -