Справа №442/4842/17
Провадження №2/442/1863/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря - Лютик Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за ОСОБА_1 до Унятицької сільської ради Дрогобицького району про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно - житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 28,7 м.кв., житловою - 17,8 м.кв., кухня (підсобка) - 10,9 м.кв.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вищевказаний житловий будинок належав його бабці ОСОБА_2. 12.12.1985 року остання склала заповіт, яким все своє майно заповіла йому. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла. В силу об'єктивних причин, він не оформив спадщину.

19.06.2017 року він звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте отримав відмову через відсутність у ОСОБА_2 правовстановлюючого документу на вищевказаний будинок. Відтак, для захисту своїх прав змушений звертатись до суду.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає.

Відтак, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Статтею 11 ЦПК України, визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень ч. 1 ст.15 та ст.392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності

У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини.

За змістом ст. 534 ЦК УРСР 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

За життя, 12.12.1995 року ОСОБА_2 зробила розпорядження заповітом щодо належного їй майна, а саме: «на випадок своєї смерті роблю таке заповітне розпорядження: все моє маємо, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право заповідаю ОСОБА_1».

Згідно даних по господарського обліку Унятицької сільської ради будинковолодіння в с.Унятичі Дрогобицького району Львівської області до січня 2002 року рахувалося за ОСОБА_2. Будинок побудований в 1930 році. ОСОБА_2 до дня смерті проживала в АДРЕСА_1, що стверджується довідками Унятицької сільської ради №435 від 13.06.2017 року та №433 від 13.06.2017 року.

З січня 2002 року ОСОБА_1 проводив поточний ремонт вказаного вище будинку, обробляв земельну ділянку, сплачував земельний податок. (а.с.14)

З огляду на те, що покійна ОСОБА_2 при житті належно не оформила право власності на спірне будинковолодіння, позивач на підставі заповіту є її спадкоємцем, який прийняв спадщину та після смерті ОСОБА_2. вчинив усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від нього причин у видачі такого йому було відмовлено, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 197, 209, 212, 214 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно - житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 28,7 м.кв., житловою - 17,8 м.кв., кухня (підсобка) - 10,9 м.кв.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Крамар