06 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ЄвграфовоїЄ.П., Ізмайлової Т.Л.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_4 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для предʼявлення виконавчих листів до виконання,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 01 березня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа.
На обґрунтування заяви зазначала, що рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 листопада 2013 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - Кобеляцька міська рада Полтавської області, про усунення загрози майну та зобовʼязано ОСОБА_6 та ОСОБА_9 усунути небезпеку руйнування майна позивачів шляхом знесення ними незаконно побудованих господарських будівель, споруд та стічної ями, у які впирається дорога по АДРЕСА_1
На підставі цього рішення ОСОБА_4 видано виконавчий лист, згідно якого рішення частково виконане, повернуто їй державним виконавцем, однак в подальшому нею було втрачено, а тому ОСОБА_4 просила видати дублікат втраченого виконавчого листа.
У лютому 2017 року ОСОБА_4 уточнила подану заяву, та просила поновити пропущений нею строк для предʼявлення виконавчих листів до виконання, як такий, що пропущений нею з поважних причин, оскільки ОСОБА_6 обіцяв в добровільному порядку виконати рішення суду, але протягом 2 років свої зобовʼязання не виконав.
Ухвалою Кобельцького районного суду Полтавської області від
01 лютого 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.
Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 01 березня
2017 року ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від
01 лютого 2017 року залишено без змін.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 01 березня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою заяву задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтував свої висновки положеннями ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та встановив відсутність поважних причин для поновлення строку для повторного пред'явлення виконавчих листів до виконання.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 листопада 2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від
06 лютого 2014 року, по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - Кобеляцька міська рада Полтавської області, про усунення загрози майну, зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_9 усунути небезпеку руйнування майна ОСОБА_4, ОСОБА_5 шляхом знесення незаконно побудованих ними господарських будівель, споруд та стічної ями, в які впирається дорога по АДРЕСА_1
Постановами державного виконавця ВДВС Кобеляцького РУЮ від

08 травня 2014 року відкрито виконавче провадження.

25 травня 2014 року ОСОБА_4 подано заяву про повернення виконавчого документа в зв'язку з частковим виконанням рішення суду, на підставі чого державним виконавцем було винесено постанову від 23 червня 2014 року про повернення виконавчого документу.

Замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат (ч. 1

ст. 370 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Звертаючись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листата та уточнюючи під час розгляду справи свої вимоги, ОСОБА_4 просила поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів та видати дублікати виконавчих листів на підставі рішення Кобеляцького районного суду від 08 листопада 2013 року. При цьому пропуск річного строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання заявник обґрунтовувала тим, що відповідач обіцяв в добровільному порядку виконати рішення суду, але протягом 2 років свої зобов'язання не виконав.

Згідно ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить 1 рік.

Статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження»визначені підстави повернення стягувачу виконавчого листа, за яким було відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, до яких, зокрема, віднесено наявність письмової заяви стягувача.

Одночасно, пунктом 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право стягувача на повторне пред'явлення виконавчого документу до виконання протягом строків, встановлених ст. 22 цього Закону.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні заяви, встановивши, що причини пропуску строку для предʼявлення виконавчого листа до виконання є неповажними, оскільки після повернення виконавчого листа в червні 2014 року, стягувач мав право повторно пред'явити виконавчий документ до примусового виконання впродовж року, тобто до 23 червня 2015 року, а часткове добровільне виконання боржником судового рішення не є обставиною, яка унеможливила повторне своєчасне звернення стягувача до виконавчої служби, тим паче, що незабаром боржник відмовився від досягнутої з заявником домовленості про добровільне виконання ним судового рішення в повному обсязі.

Між тим, із заявою про видачу дублікату виконавчого листа для його повторного пред'явлення стягувач ОСОБА_4 звернулась до суду в березні 2016 року, тобто за межами, визначеного ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження»строку.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін ухвали Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01 лютого 2017 року та ухвали апеляційного суду Полтавської області від 01 березня 2017 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

За таких обставин, у силу п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України колегія суддів відхиляє касаційну скаргу і залишає ухвалу без змін, оскільки її прийнято з додержанням вимог закону.

Керуючись статтями 332, 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від

01 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від

01 березня 2017 року в справі за заявою ОСОБА_4 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для предʼявлення виконавчих листів до виконання залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Т.Л. Ізмайлова