Справа № 530/357/17
Номер провадження 2-п/530/5/17
УХВАЛА

іменем України

12 вересня 2017 р. Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Должко С.Р., секретаря Бедюх Н.І., за участю позивача, ОСОБА_1, та представника позивача, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків заяву представника відповідача ОСОБА_3 підприємства "Агроекологія", ОСОБА_4, про перегляд заочного рішення від 18.08.2017 року у справі №530/357/17 та призначення справи до розгляду у загальному порядку, -

В С Т А Н О В И В :

В провадження судді надійшла заява представника відповідача ОСОБА_3 підприємства "Агроекологія", ОСОБА_4, про перегляд заочного рішення від 04.05.2017 року у справі №530/357/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 підприємства "Агроекологія" про визнання правочину недійсним. В даній заяві представник відповідача ОСОБА_3 підприємства "Агроекологія" прохав переглянути та скасувати заочне рішення від 18.08.2017 року у справі №530/357/17 та призначити справу до розгляду у загальному порядку.

В судове засідання з"явився позивачОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2. Представник відповідача ОСОБА_3 підприємства "Агроекологія", ОСОБА_4, ознайомившись із матеріалами справи №530/357/17 - 06.09.2017 року, був належним чином повідомлений про те, що судове засідання відбудеться о 16 год. 00 хвилин 12.09.2017 року (а.с.128) в судове засідання не зявився.

Відповідно до ч.1 ст.231 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається у судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, заслухавши думку позивача, представника позивача, вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, дослідивши мотиви викладені в заяві про перегляд заочного рішення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 228 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Водночас, для вирішення питання щодо прийнятності наданих заявником обставин та визнання їх доказами в розумінні ч.1 ст.232 ЦПК України, суд застосовує наступне законодавство.

Україна є демократичною, правовою державою; людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (стаття 1, частини перша, друга статті 3 Конституції України).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Основного Закону України). Конституційний Суд України в абзаці другому підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004 зазначив, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Згідно ст.129-1 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується принципом верховенством права.

Суд ухвалює рішення іменем України, судові рішення є обов'язковими до виконання.

Згідно з ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.1ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейській Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див.: п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Українське національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для оскарження заочного рішення до вищестоящого суду у разі відмови суду першої інстанції у задоволенні заяви про його перегляд.

Однак така свобода розсуду не може бути необмежена.

У кожному випадку суду слід встановити чи виправдовують причини втручання у принцип res judicata стосовно часу або підстав для такого втручання.

У Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Праведная проти Росії» суд нагадав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити з огляду на преамбулу до Конвенції, в якій задекларовано, зокрема, верховенство права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним із аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який зокрема, передбачає, що коли суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, воно не може підлягати перегляду (див. рішення Суду у справі «Брумареску проти Румунії»).

Повноваження суду апеляційної інстанції щодо перегляду рішення суду першої інстанції має використовуватися для виправлення судових помилок. Перегляд судового рішення не повинен бути замасковано апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише у разі виявлення виняткових обставин у справі (див. рішення суду у справі «Рябух проти Росії»).

Обгрунтування заяви про перегляд заочного рішення підпадає під вимоги щодо змісту апеляційної скарги, встановлені п.п.5,6 ч.2ст.295 ЦПК України, тому суд першої інстанції не повноважний давати їм правову оцінку.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Згідно статті 231 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою :

1)залишити заяву без задоволення;

2)скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку. Таким чином, домагання представника відповідача ОСОБА_3 підприємства "Агроекологія", ОСОБА_4, щодо скасування рішення суду лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення буде порушувати фундаментальний принцип правової визначеності та право на справедливий судовий розгляд за пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішенням Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Судом встановлено, що справа перебувала у провадженні Зіньківського районного суду Полтавської області з 16.03.2017 р. з постановленням остаточного рішення 18.08.2017 р..

Відповідно до ч.4 ст.231 ЦПК України, у разі залишення зави про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 підприємства "Агроекологія", ОСОБА_4, про перегляд заочного рішення від 18.08.2017 року у справі №530/357/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 підприємства "Агроекологія" про визнання правочину недійсним. Оскільки відповідач в судове засідання до суду не зявлявся, хоча отримав на судове засідання 18.08.2017 року судову повістку - 01.06.2017 року (а.с.81). Позовну заяву, відповідач отримав разом із додатком 23.03.2017 року. Також до заяви про перегляд заочного рішення не надано докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.197, 231, 232, 293 ЦПК України, суд , -

У Х В А Л И В :

Заяву представника відповідача ОСОБА_3 підприємства "Агроекологія", ОСОБА_4, про перегляд заочного рішення від 18.08.2017 року у справі №530/357/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 підприємства "Агроекологія" про визнання правочину недійсним - залишити без задоволення.

Розяснити, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області ОСОБА_5