Справа № 265/539/17
Провадження № 6/265/33/17
У Х В А Л А

30 січня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т.С.,

при секретарі Федоровій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі подання державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

02.08.2016До суду звернувся державний виконавець Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області з поданням про тимчасове обмеження боржника, ОСОБА_1, у праві виїзду за межі України. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що на виконанні у Лівобережному відділі державної виконавчої служби міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області перебуває виконавче провадження з примусового виконання наказу № 10433 від 25.08.2015р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1, що зареєстрований за адресою: м Старобешеве, пр. Донецький, 7-6 на користь ПАЇ «Альфа-банк» заборгованості у розмірі 473401,77 грн.

02.08.2017р. у відношенні боржника ОСОБА_1, на підставі ст. 17, 19, 20, 25 ЗУ «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису.

Державним виконавцем було зроблено запити до ДПС України з метою виявлення місця отримання доходів боржника. Згідно відповіді ДПС України боржник, ОСОБА_1, на обліку в органах ДПС не перебуває та поточних рахунків у банках не має.

Державним виконавцем було зроблено запити до ПФУ щодо осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-трудовими договорами та щодо осіб-боржників, які отримують пенсії. Згідно відповіді боржник на обліку не перебуває, пенсію не отримує.

17.08.2016р. державним виконавцем на підставі ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Згідно відповіді з Регіонального сервісного центру МВС у Донецькій області,за боржником зареєстровано транспортний засіб MITSUBISHI COLT 3.3 НЗ АН56560С,

Згідно акту державного виконавця від 05.09.2016 року встановлено: згідно розпорядження КМУ затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких виконавчі дії не проводяться, У зв'язку з чим, здійснення виконавчих дій за адресою, вказаною у виконавчому документі неможливе. Ураховуючи викладене, перевірити майновий стан боржника за адресою: пров. Донецький, 7-6, смт. Старобешево, Старобешівський р-н не має можливості. Встановити фактичне перебування транспортного засобу за адресою: пров. Донецький, 15-2, смт.Старобешево, Старобешівський р-н, Донецька область також не має можливості.

06.09.16р. державним виконавцем згідно ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: транспортного засобу MITSUBISHI COLT 1.3, НЗ АН56560С

17.09.16р., згідно постанови про розшук майна боржника від 06.09.2016 p., керуючись п.4 ч.1 СТ.38, СТ.39 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

Згідно даних Управління Держгеокадастру у місті Маріуполі від 20.10.16р., відомості щодо наявності у боржника земельних ділянок відсутні.

19.01.17 до відділу ДВС звернувся представник ПАТ «Альфа-банк», ОСОБА_3, та надав клопотання, щодо звернення до суду щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

Станом на 26.01.2017 р. боржником не вчинено дій направлених на виконання виконавчого напису, що свідчить про умисне його невиконання.

Державний виконавець, ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності, до судового засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно до п.19 ч.1 ст.18 Закону України Про виконавче провадження у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням державний виконавець має право у процесі здійснення виконавчого провадження звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Згідно ст.6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ (зі змінами та доповненнями) громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у разі, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання ним зобовязань.

Крім того, право на свободу пересування та право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, визначається Протоколом №4 до Конвенції про захист прав та основних свобод людини від 04 листопада 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року), який гарантує деякі права і свободи, що не включені до Конвенції та першого Протоколу до неї (відкритий для підписання 16 вересня 1963 року). Зокрема, стаття 33 Конституції України від 28 червня 1996 року №254к/96-ВР (зі змінами та доповненнями) без суттєвих змін відтворює це конвенційне положення.

Свобода пересування не є абсолютним правом. Вона може бути правомірно обмежена державою, але лише за певних умов: такі обмеження мають бути передбачені національним законом, відповідати критерію необхідності у демократичному суспільстві та слугувати правомірній меті (інтереси національної або громадської безпеки, забезпечення громадського порядку, запобігання злочинам, охорона здоровя або моралі, захист прав і свобод інших осіб). Крім того, п.4 ст.2 Протоколу №4 встановлює, що право на свободу пересування можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдовуються суспільними інтересами.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, підлягають доведенню державним виконавцем. Задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання". Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Всупереч викладеним нормам, в матеріалах подання не має жодних відомостей щодо вручення повісток боржнику, у звязку із чим відсутні дані про належне повідомлення ОСОБА_1 про виклик до виконавчої служби та ухилення останнього від явки до виконавчої служби, відсутні доказі на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

За таких підстав, суд вважає, що подання Лівобережного ВДВС ММУЮ про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань є не обґрунтованим та в його задоволенні слід відмовити, оскільки свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, гарантується Конституцією України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368, 377-1 ЦПК України, Законом України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, Законом України Про виконавче провадження, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Лівобережного відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга, що подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя________________ ОСОБА_5