АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Чумаченко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Судова незалежна експертиза України» про визнання недійсним договору, відшкодування збитків та моральної шкоди,

Унікальний №755/17729/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2731/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
встановила:

у грудні 2016р. позивач звернулась до суду з позовом про визнання недійсним договору, укладеного з відповідачем 6 грудня 2013 року, стягнення з відповідача збитків у сумі 842672грн. та моральної шкоди в розмірі 198 432грн.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2016 року позовну заяву повернуто позивачу для подачі до належного суду.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить ухвалу судді скасувати, справу направити до Дніпровського районного суду міста Києва для вирішення питання про відкриття провадження по справі з розглядом її іншим складом суду.

Позивач посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, оскільки позов подано за місцем її проживання, так як правовідносини сторін регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Також позичав зазначає, що по цивільній справі між тими ж самими сторонами, з тим самим предметом позову, але з інших підстав, той самий суддя Дніпровського районного суду міста Києва відкрив провадження у справі, що підтверджує відсутність підстав для повернення позовної заяви.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.48, 49), у судове засідання не з'явилися, клопотання про перенесення судового розгляду не подали, тому колегія суддів відповідно до ст. 305 ЦПК України провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву позивачу для подання до належного суду, суддя виходив з того, що позивачем не наведено підстав для звернення з цим позовом до суду в порядку ст. 110 ЦПК України за місцем свого проживання, відповідач не знаходиться на території Дніпровського району м. Києва, тому дана справа Дніпровському районному суду міста Києва не підсудна.

Колегія суддів вважає, що такий висновок судді відповідає матеріалам справи та

- 2 -

ґрунтується на нормах процесуального права.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила визнати недійсним укладений з відповідачем договір, стягнути з відповідача збитки та моральну шкоду на підставі ст.22, 23 та 230 ЦК України.

Відповідно ч.2 ст.109 Цивільного процесуального кодексу України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

У позовній заяві позивач зазначила, що місцезнаходження відповідача пр. Перемоги, 123 у м. Києві, що не відноситься до території Дніпровського району м. Києва, тому суддя першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що даний спір не підсудний Дніпровському районному суду м. Києва.

Доводи апеляційної скарги про те, що позов подано в суд за місцем проживання позивача, так як правовідносини сторін регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить мотивувальній частині позовної заяви, в якій позивач не посилається на порушення відповідачем норм вказаного закону та обґрунтовує свої вимоги нормами Цивільного Кодексу України.

Посилання у апеляційній скарзі на наявність у Дніпровському районному суді м. Києва відкритих проваджень у цивільних справах між тими ж самими сторонами, з тим самим предметом позову, але з інших підстав, не можуть бути підставами для прийняття ще однієї позовної заяви, так як це не передбачено нормами процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суддею при постановленні ухвали про повернення позовної заяви ОСОБА_1 не було допущено порушень норм процесуального права, тому ухвала судді скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, ухвалу судді Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: