Cправа № 127/2-1285/2007
Провадження № 4-с/127/99/17
У Х В А Л А

Іменем України

13 вересня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гриневича В.С.,

при секретарі: Марценюк А.М.

за участю:

скаржника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 щодо виконання виконавчого листа виданого 24 березня 2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці у справі №2-1285-2007 про зобовязання ДВС м. Києва в примусовому порядку виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.10.2006р. та від 13.11.2006р.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 щодо виконання виконавчого листа виданого 24 березня 2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці у справі №2-1285-2007.

05.07.2017 року ОСОБА_1 подав уточнену скаргу на бездіяльність в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2, зацікавлена особа: державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3, в якій скаржник просив:

- визнати протиправною бездіяльність в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 у відсутності контролю за законністю, повнотою і своєчасністю дій державного виконавця Онопрієнко Інни Віталіївни при виконанні виконавчого листа №2-1285-07 виданого 18.06.2009р. Замостянським районним судом м. Вінниці та виконавчого провадження з його виконання ВП №13689527 від 15.07.2009р., де ОСОБА_1 є стягувачем;

- зобовязати в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 негайно здійснити дієвий належний контроль за діями державного виконавця відділу ОСОБА_3 за вжиттям останнім заходів у виконавчому провадженні згідно Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, направлення вимоги до боржника ГТУЮ у м. Києві та запитів до ДАК «Укрресурси» і до Печерського районного ВДВС м. Києва і отримати відповіді про наявність залишку суми боргу повного розрахунку перед ОСОБА_1 та видачі наказу про звільнення і заповненої трудової книжки, згідно законодавства, для завершення виконавчого провадження ВП №13689527 відкритого 15.07.2009р. і про їх виконання повідомити суд і скаржника в місячний строк, згідно статті 389 ЦПК України.

Вказана скарга мотивована тим, що у відділі примусового виконання рішень у державних виконавців перебував і перебуває на виконанні з 2009 року і до цього часу виконавчий лист №2-1285-07 виданий 18.06.2009р. Замостянським районним судом м. Вінниці та виконавче провадження з його виконання, де ОСОБА_1 є стягувачем. Скаржник неодноразово звертався до керівництва відділу про бездіяльність і відсутність контролю за діями державних виконавців при виконанні виконавчого провадження ВП №13689527, але дієвих мір по контролю не прийнято. ОСОБА_1 оскаржував до суду за нормами ЦПК бездіяльність державних виконавців у цих провадженнях, яка визнавалась судом протиправною. Виконавчі провадження передавалися від одного виконавця до іншого, але ефективних і своєчасних мір та належного контролю для виконання судових рішень не вживалось.

На думку скаржника, виконання цих проваджень тепер уже стосується виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014р. у справі «ОСОБА_1 та інші проти України» і потрібен посилений та дієвий з його боку контроль та для завершення виконання зазначених проваджень необхідно виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004р., яке з 2004 року перебуває на виконанні у Печерському районному ДВС м. Києва і на даний час не виконано

Як зазначає ОСОБА_1 рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004р. стосовно повного розрахунку не виконано і продовжується виконання, але оскаржувана особа стверджує, що виконано, оскільки не проконтролювала стан його виконання та не витребувала для огляду виконавче провадження.

Таким чином, з посиланням на положення статті 83 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною скаргою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав та додаткового пояснив, що ним оскаржується бездіяльність саме в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2, яка полягає у відсутності контролю за повним і своєчасним виконання виконавчого листа №2-1285-07 виданого 24.03.2009р. Замостянським районним судом м. Вінниці про зобовязання ДВС м. Києва негайно і в примусовому порядку виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.10.2006р. і від 13.11.2006р., в частині зобовязань ДАК «Укрресурси» видати наказ про звільнення ОСОБА_1 і проведення з ним повного розрахунку, відповідно до норм ст. 47 КЗпП України і ухвал цього суду від 08.06.2006р., 21.09.2006р., 10.10.2006р., 13.11.2006р., 23.11.2006р. На думку скаржника рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004р., так як і виконавчий лист у справі №2-1285-07, а також рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014р. у справі «ОСОБА_1 та інші проти України» на даний час в повному обсязі не виконані, у звязку з чим ОСОБА_1 просив вимоги скарги задовольнити.

В.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 та державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, хоч були повідомлені належним чином про час та місце розгляду скарги. При цьому, клопотанням від 18.07.2017р. ОСОБА_2 повідомила суд про неможливість прибуття в судове засідання, у тому числі з врахуванням відсутності фінансування на оплату відряджень, та просила розглянути справу за участі уповноваженого представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у Вінницькій області. (а.с. 59)

В той же час, представник Міністерства юстиції України ОСОБА_4, який довіреністю від 29.12.2016р. №1085/20.3-03 уповноважений представляти інтереси відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України та державних виконавців зазначеного відділу, в судове засідання не зявився, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду скарги, що підтверджується його підписом у відповідній розписці. (а.с. 110)

При цьому, у запереченнях на скаргу від 29.06.2017р., поданих представником ОСОБА_4 та у запереченнях на скаргу від 18.07.2017р.. поданих представником ОСОБА_5 (а.с. 24-27, 62-64) вказані особи заперечували щодо задоволення скарги посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Відповідно до частини першої статті 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відкладення чи оголошення перерви в розгляді скарги здійснюється в межах визначеного законом строку розгляду скарги.

Таким чином, оскільки особа дії якої оскаржуються в судові засідання не зявляється та повноважного представника не направила, а матеріали скарги містять відповідні матеріали виконавчого провадження та висловлену у запереченнях на скаргу правову позицію щодо скарги, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду скарги та вважає за можливе провести розгляд скарги без участі начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України.

Заслухавши пояснення скаржника та дослідивши матеріали справи, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_6 України, - і за її межами.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII)

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 цього Закону виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом першим частини другої статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, а згідно з пунктом третім частини другої цієї норми виконавець зобовязаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24 березня 2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці видано виконавчий лист №2-1285-07, відповідно до якого зобовязано ДВС м. Києва негайно і в примусовому порядку виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.10.2006р. і від 13.11.2006р., в частині зобовязань ДАК «Укрресурси» видати наказ про звільнення ОСОБА_1 і проведення з ним повного розрахунку, відповідно до норм ст. 47 КЗпП України і ухвал цього суду від 08.06.2006р., 21.09.2006р., 10.10.2006р., 13.11.2006р., 23.11.2006р. (а.с. 16, 101)

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_6 ВП №13689527 від 15.07.2009р. відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа. (а.с. 96)

З наданих матеріалів виконавчого провадження не вбачається відомостей про стан здійснення виконавчих дій щодо виконання виконавчого листа №2-1285-07 на даний час. (а.с. 67-107)

Однак, аналізуючи зміст виконавчого листа №2-1285-07 від 24.03.2009р., судом встановлено, що вказаним виконавчим листом зобовязано ДВС м. Києва негайно і в примусовому порядку виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.10.2006р. і від 13.11.2006р., в частині:

1) зобовязань ДАК «Укрресурси» видати наказ про звільнення ОСОБА_1;

2) і проведення з ним повного розрахунку, відповідно до норм ст. 47 КЗпП України і ухвал цього суду від 08.06.2006р., 21.09.2006р., 10.10.2006р., 13.11.2006р., 23.11.2006р.

Що стосується виконання вищевказаного виконавчого листа в частині зобовязань ДАК «Укрресурси» видати наказ про звільнення ОСОБА_1 суд звертає увагу на те, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2017 року у справі №127/25888/16-ц, яке набуло законної сили згідно ухвали апеляційного суду Вінницької області від 20.02.2017р., задоволено позов ОСОБА_1 до Акціонерної компанії "Укрресурси" про зміну дати звільнення та зобовязано АК "Укрресурси" видати наказ про звільнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 26.12.2015 року, про що внести відповідний запис в трудову книжку.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що «Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 (запис 10) наказом №1 ДАК «Укрресурси» від 01.12.2015 року змінено дату звільнення з 08.05.2012 року на дату 01.12.2015 року».

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що дата звільнення ОСОБА_1 з ДАК «Укрресурси» була змінена з 08.05.2012 року на дату 01.12.2015 року відповідно до наказу №1 ДАК «Укрресурси» від 01.12.2015 року, а відтак слідує висновок, що станом на 01.12.2015р. виконавчий лист Замостянського районного суду м. Вінниці №2-1285-07 від 24.03.2009р., в частині зобовязань ДАК «Укрресурси» видати наказ про звільнення ОСОБА_1, було виконано.

Посилання скаржника на те, що в подальшому рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2017 року, зобовязано АК "Укрресурси" видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з 26.12.2015 року, про що внести відповідний запис в трудову книжку, суд вважає безпідставним, оскільки вказане рішення не перебувало на примусовому виконанні у відділі ДВС, та може бути окремим обєктом примусового виконання.

Крім того, як пояснив скаржник в судовому засіданні рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2017 року ним не предявлялося до відділу ДВС, оскільки арбітражний керуючий АК "Укрресурси" зобовязався в добровільному порядку внести відповідні зміни до трутової книжки ОСОБА_1

Що стосується виконання вищевказаного виконавчого листа в частині проведення з ОСОБА_1 повного розрахунку, відповідно до норм ст. 47 КЗпП України і ухвал цього суду від 08.06.2006р., 21.09.2006р., 10.10.2006р., 13.11.2006р., 23.11.2006р., суд звертає увагу на наступне.

Як зазначає у скарзі ОСОБА_1 та пояснив останній в судовому засіданні, виконання усіх наявних виконавчих проваджень тепер уже стосується виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014р. у справі «ОСОБА_1 та інші проти України» та для завершення виконання зазначених проваджень необхідно виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004р., яке з 2004 року перебуває на виконанні у Печерському районному ДВС м. Києва і на даний час не виконано.

Однак, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року у справі №802/82/16-а, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року:

- визнано протиправною бездіяльність Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року у справі "ОСОБА_1 та інші проти України" в частині виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року у справі №2-200/2004 щодо проведення з ОСОБА_1 повного розрахунку при звільненні з роботи в ДАК "Укрресурси" та

- зобов'язано Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в порядку виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року у справі "ОСОБА_1 та інші проти України" (виконавче провадження ВП № 44360795) вчинити дії, спрямовані на виплату ОСОБА_1 невиплаченої йому станом на жовтень 2015 року заборгованості ДАК "Укрресурси" за рішеннями національних судів, які набрали законної сили, однак залишаються невиконаними, в сумі 1 188 937 (один мільйон сто вісімдесят вісім тисяч дев'ятсот тридцять сім) грн. 30 коп.

В подальшому, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року у справі №802/1462/16-а, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_7 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про:

- визнання неправомірною бездіяльності та тяганини щодо своєчасного виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.14р. у справі №25663/02, в частині виконання рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 року, стосовно стягнення частини коштів невиплаченого боргу;

- скасування, як незаконної постанови старшого державного виконавця Департаменту ДВС ВП№44360795 про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення ЄСПЛ №25663/02;

- зобовязання усунути порушення прав шляхом негайного і в примусовому порядку виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.14р. у справі №25663/02, в частині перерахування коштів в сумі 1. 441. 074,23 грн., як складову повного розрахунку, що не виплачена станом на 01.09.2016 року, встановлену рішеннями місцевих судів м. Вінниці, що набули законної сили.

Зокрема, при розгляді вказаної справи судом встановлено наступне:

«17.07.2014 р. Європейським судом з прав людини прийнято рішення у справі №25663/02 "ОСОБА_7 та інші проти України" (далі - РЄСПЛ), яким передбачено додаткові заходи індивідуального характеру та зобов'язано державу Україну упродовж трьох місяців виконати рішення національних органів, ухвалені на користь заявників, які підлягають виконанню, та виплатити по 2000 євро кожному із заявників (або його правонаступникам), наведених у Додатку, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди та компенсації судових та інших витрат плюс будь-які податки, що можуть нараховуватись заявникам на вищезазначені суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу.

Згідно з Додатком до вищезазначеного рішення Європейського суду з прав людини за заявою ОСОБА_1 підлягають виконанню:

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 р.;

- рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.03.2006 р.;

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 16.10.2006 р.;

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 06.04.2007 р.;

- рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.11.2006 р.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби від 13.08.2014 р. відкрито виконавче провадження №44360795 з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_1 та інші проти України" та зобов'язано боржника державу Украйна добровільно виконати таке рішення у строк, встановлений Законом України "Про виконавче провадження" та Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (том 1, а.с.80).

В свою чергу, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.04.2016р. у справі №802/82/16-а, що набрала законної сили, встановлено, що Департаментом ДВС виконано рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 р. у справі "ОСОБА_1 та інші проти України" в частині, яка стосується виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.03.2006 р., рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 16.10.2006 р. та рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 06.04.2007 р. Крім того, судом в даній постанові також зазначено, що заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.11.2006 р. у справі № 2-4319/06, яким стягнуто з ДАК "Укрресурси" на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за сумісництво посад за період з 01.03.2002 р. по 01.01.2003 р. з врахуванням компенсацій при інфляції за затримку розрахунку на суму 7564,50 грн. та зобов'язано відповідача звільнити ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера заводу "Модуль" з 01.12.2006 р. на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України з проведенням повного розрахунку по дату звільнення, було скасоване рішенням апеляційного суду Вінницької області від 11.09.2007 р., залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 24.06.2008 р. А відтак, вказане судове рішення не підлягає виконанню.

Окремо рішенням адміністративного суду встановлено, що сума заборгованості, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 згідно з рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 р. та на виконання РЄСПЛ, є визначеною (станом на жовтень 2015 року) і становить 1900147,03 грн. При цьому, беручи до уваги факт виплати ОСОБА_1 коштів на загальну суму 711 209,73 грн., які входять в суму повного розрахунку при звільненні з ДАК "Укрресурси" станом на жовтень 2015 року, тобто в суму 1 900 147,03 грн., останньому необхідно виплатити заборгованість в сумі 1 188 937, 30 грн.

В подальшому, із урахуванням вищевказаної постанови Департаментом перераховано ОСОБА_1 кошти в сумі 1188937, 30 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2994 від 03.08.2016р. та подано до суду звіт про виконання постанови від 18.04.2016р. у справі №802/82/16-а, який прийнято ухвалою від 29.08.2016р.

13.09.2016р. у звязку із фактичним виконанням рішення ЄСПЛ від 17.07.14р. у справі №25663/02 та виплати суми 1188937, 30 грн. виконавче провадження №44360795 закінчено, про що винесено відповідну постанову.»

Таким чином, відмовляючи у задоволенні вищевказаного позову суд виходив з того, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.04.2016р. у справі №802/82/16а, в порядку виконання рішення ЄСПЛ, встановлено суму, яка підлягає сплаті ОСОБА_1 згідно з рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 р., а саме 1188937,30 грн. (станом на жовтень 2015 р.). та Департаментом перераховано ОСОБА_1 згідно платіжного доручення №2994 від 03.08.2016р. кошти в сумі 1188937, 30 грн. та подано звіт про виконання рішення суду від 18.04.2016 р. у справі №802/82/16-а, який прийнято ухвалою від 29.08.2016р.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, вищевказаними судовими рішення у справах №127/25888/16-ц, №802/82/16а, №802/1462/16-а встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 р. у справі №25663/02 "ОСОБА_1 та інші проти України" та рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 р. виконано, оскільки дата звільнення ОСОБА_1 з ДАК «Укрресурси» була змінена з 08.05.2012 року на дату 01.12.2015 року, а встановлена судом заборгованість в повному обсязі погашена згідно платіжного доручення №2994 від 03.08.2016р.

З огляду на наведене слідує висновок, що й виконавчий лист №2-1285-07 виданий 24.03.2009р. Замостянським районним судом м. Вінниці про зобовязання ДВС м. Києва негайно і в примусовому порядку виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.10.2006р. і від 13.11.2006р., в частині зобовязань ДАК «Укрресурси» видати наказ про звільнення ОСОБА_1 і проведення з ним повного розрахунку, відповідно до норм ст. 47 КЗпП України і ухвал цього суду від 08.06.2006р., 21.09.2006р., 10.10.2006р., 13.11.2006р., 23.11.2006р., також виконано в повному обсязі 03 серпня 2016 року.

Отже, оскільки виконавчий документ, з приводу невиконання якого подана скарга, виконано в повному обсязі відсутні правові підстави для визнання бездіяльності начальника відділу щодо відсутності контролю за законністю, повнотою і своєчасністю дій державного виконавця.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме наказу Міністерства юстиції України №1035/к від 13.03.2017р. «Про призначення ОСОБА_2І.» ОСОБА_2 призначено на посаду начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби лише з 15 березня 2017 року. (а.с. 60)

Як пояснив ОСОБА_1 в судовому засіданні з січня 2017 року вказана особа виконувала обовязки начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби.

При цьому, в судовому засіданні скаржник неодноразово пояснював, що ним оскаржується бездіяльність саме виконуючого обовязки начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби, а на даний час начальника відділу ОСОБА_2, а не будь-якої іншої особи.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, оскільки, як встановлено судом, виконавчий лист №2-1285-07 виданий 24.03.2009р. Замостянським районним судом м. Вінниці виконано в повному обсязі 03 серпня 2016 року, а як стверджує скаржник ОСОБА_2 розпочала виконувати обовязки начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби з січня 2017 року, тобто після фактичного виконання виконавчого листа, відсутні будь-які підстави для висновку про її бездіяльність щодо виконання вказаного виконавчого листа.

Відповідно до статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 14, 378, 383 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 щодо виконання виконавчого листа виданого 24 березня 2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці у справі №2-1285-2007, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: