Справа №303/4463/17
Провадження № 2/303/2214/17
номер рядка стат. звіту 45
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
05 вересня 2017 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді Куропятник О.М.,
секретар судового засідання Годьмаш О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Мукачівської РДА, органу опіки та піклування Мукачівської РДА, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -
08 серпня 2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Мукачівської РДА, органу опіки та піклування Мукачівської РДА, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком по вулиці Кирила Мефодія, 3 в с. Нове Давидково.
Свої вимоги мотивує тим, що вона являється власником вищевказаного будинку, що підтверджується Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 її племінниці, а ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 діти племінниці. Однак з 2014 року вони в даному будинку не проживають. Вона самостійно дбає про житловий будинок, вчасно сплачує комунальні платежі. Реєстрація відповідачів сприяє сплаті надмірних комунальних послуг, вона не може скористатися правом на отримання субсидії, спричиняє перешкоди в користуванні приміщенням.
Позивач в судове засідання не з»явилася,подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позовні вимоги.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому, враховуючи положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та те, що в справі є достатні матеріали про права і правовідносини сторін, відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України суд, за згоди позивача, розглянув справу на підставі наявних у ній доказів.
Представник Новодавидківської сільської ради в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задоволити.
Представник органу опіки та піклування Мукачівської РДА в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не підтримує, просить розглянути справу за наявними у справі матеріалами та доказами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме до п. 1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дана Конвенція гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, що охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner vs. the U.K. 21.02.1990). Такий захист поширюється як на власника квартири ( рішення у справі Gillow vs. the U.K. 24.11.1986) , так і на наймача (рішення у справі Larkos vs. Cyprus 18.02.1999).
Пункт 2 статті 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання з боку держави у використання особою прав, зазначених у п.1 цієї ж статті, є виправданим. Таке втручання повинно бути передбачене законом і необхідне у демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров'я чи моралі, або для захисту прав і свобод інших осіб. Зазначений перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.
Ст.ст.47, 48 Конституції України гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла.
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 23.03.2016 року №55716651 житловий будинок №3по вул. Кирила Мефодія в с. Нове Давидково Мукачівського району Закарпатської області належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину №449, виданого 18.03.2016 року.
Згідно Довідки № 284 від 04.2017 року, виданої виконавчим комітетом Новодавидківської сільської ради до складу сім»ї ОСОБА_1., яка проживає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 входять: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 племінниця; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 племінниця; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 інший родич; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 інший родич; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 інший родич.
Відповідно до Акту обстеження домогосподарства по вул. Кирила Мефодія (бувша Радянська), 3 с. Н. Давидково від 28 липня 2017 року за №276/02-20, засвідченого підписами членів комісії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11, не проживають за вказаною адресою понад три роки, ОСОБА_7 проживає сама понад три роки.
Статтею 1 Протоколу 1 до Європейської Конвенції про захист прав людини й основних свобод, що є частиною національного законодавства України, визначено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законами або загальним принципами міжнародного права.
Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіння, користування та розпорядження його власністю.
Стаття 319 Цивільного кодексу України передбачає, що власник за своїм розсудом користується, володіє і розпоряджається своїм майном.
Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, поміж іншого, й такі питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Оскільки відповідачі є членами сім»ї позивач, то правовідносин, що виникли підлягають застосуванню норми ст. 405 ЦК України.
У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачі у спірному житловому будинку не проживає більше року, а їхня реєстрація чинить власнику перешкоди у користуванні власним майном, суд вважає можливим задовольнити даний позов та визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком №3 по вул. Кирила Мефодія, 3 у с. Нове Давидково Мукачівського району Закарпатської області, у звязку з відсутністю без поважних причин понад один рік.
Судові витрати підлягають розподілу згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 317,319, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 такими, що втратили право користування жилим приміщенням будинком №3 по вулиці Кирила Мефодія в с. Нове Давидково Мукачівського району Закарпатської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали учать у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.М. Куропятник