Справа № 263/8681/17
Провадження № 2-зз/263/18/2017
УХВАЛА

14 вересня 2017 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Музики О.М., при секретарі Рудь Ю.О., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «ЛІА» ЛТД, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про зобовязання виконати умови попереднього договору,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «ЛІА» ЛТД (далі ТОВ ВКФ «ЛІА» ЛТД), третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про зобовязання виконати умови попереднього договору.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 липня 2017 року з метою забезпечення позову накладено арешт на нежитлове приміщення, нерухоме майно - комплекс: будівлю супермаркету «Абсолют» з прибудовами, загальною площею 4316,8 кв. м, який знаходиться за адресою: проспект Будівельників, 86 А, м. Маріуполь, Донецька область, шляхом: заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо виникнення, переходу, припинення речових прав на указане нерухоме майно; заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо виникнення речових прав у результаті перепланування та переобладнання нерухомого майна; заборони використовування нерухомого майна, у звязку з чим таке може призвести до втрати його цільового призначення або зниження його вартості, з урахуванням амортизаційних властивостей приміщення.

До суду надійшло клопотання ТОВ ВКФ «ЛІА» ЛТД про скасування арешту, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 липня 2017 року у звязку з тим, що майно не належить указаному товариству.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 клопотання про скасування арешту підтримав, наполягав на його задоволенні, посилаючись на те, що майно, на яке накладено арешт, ні на момент звернення до суду з позовом, ні на теперішній час не належить відповідачу.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні проти вимог клопотання заперечила, вказала, що до матеріалів справи не долучено доказів, які б указували на те, що саме на теперішній час майно не є власністю відповідача.

Вирішуючи питання про заявлене клопотання, суд виходить з наступного.

Судом установлено, що відповідно до фотокопії договору купівлі-продажу нежитлового комплексу від 24 березня 2017 року ТОВ ВКФ «ЛІА» ЛТД продало ОСОБА_5 та ОСОБА_6 нежитлове приміщення, нерухоме майно - комплекс: будівлю супермаркету «Абсолют» з прибудовами, загальною площею 4316,8 кв. м, яке знаходиться за адресою: проспект Будівельників, 86 А, м. Маріуполь, Донецька область.

Згідно з Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 березня 2017 року власниками указаного нежитлового приміщення є: ОСОБА_7 4/5 частини; ОСОБА_5 1/5 частини.

З огляду на положення ст. ст. 15, 16 ЦК України, а також ст. ст. 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обовязковий елемент конкретного субєктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою субєктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

У статті 124 Конституції України визначений принцип обовязковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (ст. 154 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

У справі судом встановлено, що на теперішній час ТОВ ВКФ «ЛІА» ЛТД не є власником указаного нерухомого майна, як і не було ним на момент застосування заходів забезпечення позову, вимоги заявлені про зобовязання укладення саме договору купівлі-продажу щодо нерухомого майна, яке не належить відповідачу у справі, слід дійти висновку, що на теперішній час відсутні підстави арешту на майно, яке належить третім особам, які участі у справі не приймають, при цьому договір купівлі-продажу, на підставі якого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 набули право власності на указане нежитлове приміщення у встановленому порядку не оспорений.

З огляду на викладене слід дійти висновку про наявність достатніх підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151, 153, 154 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «ЛІА» ЛТД про скасування арешту задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову (арешт), накладені ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 липня 2017 року у справі № 263/8681/17 за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «ЛІА» ЛТД, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про зобовязання виконати умови попереднього договору, а саме: арешт на нежитлове приміщення, нерухоме майно - комплекс: будівлю супермаркету «Абсолют» з прибудовами, загальною площею 4316,8 кв. м, яке знаходиться за адресою: проспект Будівельників, 86 А, м. Маріуполь, Донецька область, шляхом: заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо виникнення, переходу, припинення речових прав на указане нерухоме майно; заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо виникнення речових прав у результаті перепланування та переобладнання нерухомого майна; заборони використовування нерухомого майна, у звязку з чим таке може призвести до втрати його цільового призначення або зниження його вартості, з урахуванням амортизаційних властивостей приміщення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя О.М. Музика