Номер провадження: 22-ц/785/6838/17
Номер справи місцевого суду: 491/1600/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 20 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чубівське зерно» про розірвання договору оренди земельної ділянки, за позовною заявою ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чубівське зерно» про розірвання договору оренди земельної ділянки, за позовною заявою ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чубівське зерно» про розірвання договору оренди земельної ділянки, за позовною заявою ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чубівське зерно» про розірвання договору оренди земельної ділянки, та за позовною заявою ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чубівське зерно» про розірвання договору оренди земельної ділянки,

встановила:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказував, що йому належить земельна ділянка, площею 4,5697 га, розташована на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена державним актом на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ОД №001500, виданим 24 серпня 2002 року Долинською сільською радою Ананьївського району Одеської області, на підставі рішення 1 сесії ХХIV скликання Долинської сільської ради народних депутатів Ананьївського району Одеської області від 26 квітня 2002 року №8.

ОСОБА_3 також зазначив, що ним було укладено договір оренди землі без номера і дати складання з ТОВ «Чубівське зерно» терміном на 10 років.

Крім того вказав, що відповідно до умов договору, а саме в п.5 вказано, що нормативна грошова оцінка землі становить 11501,33 грн.; п.8 передбачено, що договір укладено на 10 років. Після закінчення строку орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за (відсутній запис) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжувати його дію; в п.9 зазначено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі сількогосподарською продукцією та послугами 1,5 % від грошової оцінки земельної ділянки; згідно п.13 розмір орендної плати переглядається щорічно, у разі: змін умов господарювання, передбачених договором, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, погіршення стану орендної земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документами та в інших випадках, передбачених законом; п.20 передбачено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 7-денний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі; п.31 передбачені обовязки орендаря приступити до використання цього договору.

У звязку з наведеним, позивач вказував, що акт приймання-передачі земельної ділянки складений без дати складання, а саме в акті не визначені дата, місяць та рік. Крім того у вказаному акті приймання-передачі не зазначена дата передання орендарю належної позивачу земельної ділянки.

Крім того, позивач посилався на те, що договір оренди зареєстрований в Ананьївському відділі реєстрації, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 24 жовтня 2008 року за №16, тому вважає, що договір оренди хоча і був зареєстрований з порушенням, за відсутності заповнення істотних умов, однак почав діяти з 28 жовтня 2008 року.

Окрім вказаного, вважав, що договір оренди землі складений з порушенням ст.15 Закону України «Про оренду землі», оскільки в договорі взагалі не заповнені пункти: 4, 6, 7, 26, а пункти договору, де потрібно визначити дію певних пунктів, а саме підлягають вони виконанню чи ні (непотрібне закреслити) взагалі не визначено, це такі: 18, 23,32, 33,34, 39,40,43.

Крім цих порушень, з невідомих позивачу причин, які йому стали відомі з листа відділу Держгеокадастру Ананьївського району Одеської області Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 12 червня 2016 року, отриманого на ім'я інших орендодавців, нормативна грошова оцінка земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до сертифікату на право на земельну ділянку, розташовану на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, з урахуванням індексації, станом на день реєстрації: на 24 жовтня 2008 року, починаючи з 01 січня 2008 року складала 30096,24 грн., а в договорі, станом на цей час оцінка внесена ТОВ «Чубівське зерно»: 11501,33 грн. На день реєстрації мала б бути внесена оцінка в сумі 30096,24 грн., з якої йому і мали б нараховувати орендну плату, яка складала 6 451,04 грн. Виходячи із вказаної суми, ОСОБА_3 вказував, що відповідачем також недоплачувалась сума податку на доходи фізичних осіб.

Крім порушень договору, на які позивач посилався, ТОВ «Чубівське зерно» мало б відповідно до п.13 договору оренди переглядати його та складати додаткові угоди щорічно, однак даний пункт взагалі орендарем не виконувався.

У 2016 році грошова нормативна оцінка землі по Долинській сільській раді Ананьївського району Одеської області складала, станом на 01 січня 2016 року: 96658,35 грн., про що свідчить відповідь відділу Держгеокадастру в Ананьївському районі Одеської області, однак невідомо з якої оцінки виходив та які відсотки застосовував орендар при виплаті йому суми орендної плати в розмірі 2334 грн. у 2016 році.

Вважав, що всі зазначені порушення, які були допущені відповідачем при укладенні договору оренди земельної ділянки та складанні акту приймання-передачі земельної ділянки, слугують підставою для розірвання договору оренди землі між позивачем та ТОВ «Чубівське зерно» відповідно до п.39 договору оренди землі від 24 жовтня 2008 року, у звязку з чим ОСОБА_3 звернувся до суду та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою, в якій вказувала, що їй належить земельна ділянка, площею 4,51 га, розташована на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена державним актом на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ОД №001080, виданим 24 серпня 2002 року Долинською сільською радою Ананьївського району Одеської області, на підставі рішення 1 сесії ХХIV скликання Долинської сільської ради народних депутатів Ананьївського району Одеської області від 26 квітня 2002 року №8.

ОСОБА_4 вказувала, що нею у 2007 році було укладено договір оренди землі з ТОВ «Чубівське зерно» терміном на 10 років, при цьому дата та місяць складання в договорі відсутні.

Відповідно до умов договору, а саме в п.5 вказано, що нормативна грошова оцінка землі становить 11501,33 грн.; в п.9 зазначено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі сількогосподарською продукцією та послугами 1,5 % від грошової оцінки земельної ділянки; згідно п.13 розмір орендної плати переглядається щорічно; п.20 передбачено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 7-денний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі; п.31 перебачені обовязки орендаря приступити до використання цього договору.

У звязку з наведеним, позивач вказувала, що акт приймання-передачі земельної ділянки складений без дати складання, а саме в акті не визначені дата, місяць та рік. Крім того у вказаному акті приймання-передачі не зазначена дата передання орендарю належної позивачу земельної ділянки.

Крім того, позивач ОСОБА_4 вказувала, що договір оренди зареєстрований в Ананьївському відділі реєстрації, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14 серпня 2008 року за №54. Враховуючи наведене, оскільки в договорі оренди землі проставлений 2007 рік, як дата, то вона змушена вважати, що він зареєстрований орендарем тільки через рік, а можливо і більше, з дня підпису договору оренди та передачі в користування земельної ділянки.

Окрім вказаного, вважала, що договір оренди землі складений з порушенням ст.15 Закону України «Про оренду землі», оскільки в договорі взагалі не заповнені пункти: 4, 6, 7, 26, 43, а пункти договору де потрібно визначити дію певних пунктів, а саме підлягають вони виконанню чи ні (непотрібне закреслити) взагалі не визначено, це такі: 18, 23, 32, 33, 34, 40.

Крім цих порушень, з невідомих позивачу причин, які їй стали відомі з листа відділу Держгеокадастру Ананьївського району Одеської області Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 12 вересня 2016 року, отриманого на ім'я інших орендодавців, нормативна грошова оцінка земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно сертифікату на право на земельну ділянку розташованої на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, з урахуванням індексації, станом на день реєстрації: на 05 вересня 2007 року, починаючи з 01 січня 2007 року складала 29265,86 грн., а в договорі, станом на цей час оцінка внесена ТОВ «Чубівське зерно»: 11501,33 грн. Договір зареєстрований відповідно до чинного законодавства 14 серпня 2008 року, тому в договорі оцінка земельної ділянки мала бути змінена та вказана та, яка діяла саме на момент реєстрації договору, а саме станом на 01 січня 2008 року: 30096,24 грн., з якої їй би і мали нараховувати орендну плату, яка складала 6 451,04 грн. Виходячи із вказаної суми, ОСОБА_4 зазначала, що відповідачем також недоплачувалась сума податку на доходи фізичних осіб.

Станом на 01 січня 2016 року грошова нормативна оцінка землі по Долинській сільській раді Ананьївського району Одеської області складала: 96658,35 грн., про що свідчить відповідь відділу Держгеокадастру в Ананіївському районі Одеської області, однак невідомо з якої оцінки виходив та які відсотки застосовував орендар при виплаті їй суми орендної плати в розмірі 2334 грн. у 2016 році.

Крім порушень договору, на які посилалась позивач, ТОВ «Чубівське зерно» мало б відповідно до п.13 переглядати договір оренди та складати додаткові угоди щорічно, однак даний пункт взагалі орендарем не виконувався.

Позивач ОСОБА_4 вважає, що всі зазначені порушення, які були допущені відповідачем при укладенні договору оренди земельної ділянки та складанні акту приймання-передачі земельної ділянки, слугують підставою для розірвання договору оренди землі між позивачем та ТОВ «Чубівське зерно» відповідно до п.39 договору оренди землі від 2007 року, у звязку з чим і звернулася до суду та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказував, що йому належить земельна ділянка, площею 4,02 га, розташована на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №049445, виданим 27 лютого 2003 року Долинською сільською радою Ананьївського району Одеської області, на підставі рішення 2 сесії ХХIV скликання Долинської сільської ради народних депутатів Ананьївського району Одеської області від 14 червня 2002 року №8.

ОСОБА_5 вказував, що ним було укладено договір оренди землі з ТОВ «Чубівське зерно» терміном на 10 років, при цьому дата складання договору в договорі відсутня повністю, а реквізити орендодавця взагалі не заповнені..

Відповідно до умов договору, а саме в п.5 вказано, що нормативна грошова оцінка землі становить 11501,33 грн.; в п.9 зазначено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі сільськогосподарською продукцією та послугами 1,5 % від грошової оцінки земельної ділянки; згідно п.13 розмір орендної плати переглядається щорічно; п.20 передбачено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 7-денний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі; п.31 передбачені обовязки орендаря приступити до використання цього договору.

У звязку з наведеним, позивач ОСОБА_5 вказав, що акт приймання-передачі земельної ділянки складений без дати складання.

Позивач вказував, що договір оренди зареєстрований в Ананьївському відділі реєстрації, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 24 жовтня 2008 року за №25, тому вважає, що договір оренди хоча і був зареєстрований з порушенням, за відсутності заповнення істотних умов, однак почав діяти з 28 жовтня 2008 року.

Окрім вказаного, вважає, що договір оренди землі складений з порушенням ст.15 Закону України «Про оренду землі», оскільки в договорі взагалі не заповнені пункти: 4, 6, 7, 26, 43, а пункти договору де потрібно визначити дію певних пунктів, а саме підлягають вони виконанню чи ні (непотрібне закреслити) взагалі не визначено, це такі: 18, 23,32, 33, 34, 40.

Крім цих порушень, з невідомих позивачу причин, які йому стали відомі з листа відділу Держгеокадастру Ананьївського району Одеської області Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 12 вересня 2016 року, отриманого на ім'я інших орендодавців, нормативна грошова оцінка земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до сертифікату на право на земельну ділянку, розташовану на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, з урахуванням індексації, станом на день реєстрації: на 24 жовтня 2008 року починаючи з 01 січня 2008 року складала 30096,24 грн., а в договорі, станом на цей час оцінка внесена ТОВ «Чубівське зерно»: 11501,33 грн. На день реєстрації мала б бути внесена оцінка в сумі 30096,24 грн., з якої б йому і мали нараховувати орендну плату, яка складала 6 451,04 грн. Виходячи із вказаної суми, ОСОБА_5 вказував, що відповідачем також недоплачувалась сума податку на доходи фізичних осіб.

Крім порушень договору, на які посилався позивач, ТОВ «Чубівське зерно» мало б відповідно до п.13 переглядати договір оренди та складати додаткові угоди щорічно, однак даний пункт взагалі орендарем не виконувався.

Станом на 01 січня 2016 року грошова нормативна оцінка землі по Долинській сільській раді Ананьївського району Одеської області складала: 96658,35 грн., про що свідчить відповідь відділу Держгеокадастру в Ананьївському районі Одеської області, однак невідомо з якої оцінки виходив та які відсотки застосовував орендар при виплаті йому суми орендної плати в розмірі 2334 грн. у 2016 році.

Позивач ОСОБА_5 вважав, що всі зазначені порушення, які були допущені відповідачем при укладенні договору оренди земельної ділянки та складанні акту приймання-передачі земельної ділянки, слугують підставою для розірвання договору оренди землі між позивачем та ТОВ «Чубівське зерно», відповідно до п.39 договору оренди землі від 24 жовтня 2008 року, у звязку з чим звернувся до суду та просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_6 звернулася до суду з позовною заявою, в якій вказувала, що їй належить земельна ділянка, площею 4,74 га, розташована на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №923202, виданим 01 листопада 2006 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області, на підставі розпорядження райдержадміністрації Ананьївського району Одеської області від 03 квітня 2006 року №141.

ОСОБА_6 вказувала, що нею було укладено договір оренди землі з ТОВ «Чубівське зерно» терміном на 10 років.

Відповідно до умов договору, а саме в п.5 вказано, що нормативна грошова оцінка землі становить 11501,33 грн.; в п.9 зазначено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі сільськогосподарською продукцією та послугами 1,5 % від грошової оцінки земельної ділянки; згідно п.13 розмір орендної плати переглядається щорічно; п.20 передбачено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 7-денний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі; п.31 передбачені обовязки орендаря приступити до використання цього договору.

У звязку з наведеним, позивач вказував, що акт приймання-передачі земельної ділянки складений в день підписання договору оренди земельної ділянки, а саме 05 вересня 2007 року.

Позивач ОСОБА_6 вказувала, що договір оренди зареєстрований в Ананьївському відділі реєстрації, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 06 листопада 2008 року за №75, що свідчить про те, що він зареєстрований більше, ніж через рік з дня підписання договору оренди земельної ділянки, а тому земельна ділянка передана з порушенням, а саме в день підписання договору оренди земельної ділянки, а не через 7 днів після реєстрації вказаного договору.

Окрім вказаного, вважала, що договір оренди землі складений з порушенням ст.15 Закону України «Про оренду землі», оскільки в договорі взагалі не заповнені пункти: 4, 6, 7, 26, 43, а пункти договору де потрібно визначити дію певних пунктів, а саме підлягають вони виконанню чи ні (непотрібне закреслити) взагалі не визначено, це такі: 18, 23,32, 33, 34, 40.

Крім цих порушень, з невідомих позивачу причин, які їй стали відомі з листа відділу Держгеокадастру Ананьївського району Одеської області Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 12 вересня 2016 року, отриманого на ім'я інших орендодавців, нормативна грошова оцінка земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до сертифікату на право на земельну ділянку розташовану на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, з урахуванням індексації, станом на день підписання договору: на 05 вересня 2007 року складала 29265,86 грн., а в договорі, станом на цей час оцінка внесена ТОВ «Чубівське зерно»: 11501,33 грн. На день реєстрації: 06 листопада 2008 рік мала б бути внесена оцінка в сумі 30096,24 грн., з якої б їй і мали нараховувати орендну плату, яка складала 6 451,04 грн. Виходячи з вказаної суми, ОСОБА_6 вказувала, що відповідачем також недоплачувалась сума податку на доходи фізичних осіб.

Крім порушень договору, на які посилалась позивач, ТОВ «Чубівське зерно» мало б відповідно до п.13 переглядати договір оренди та складати додаткові угоди щорічно, однак даний пункт взагалі орендарем не виконувався.

Станом на 01 січня 2016 року грошова нормативна оцінка землі по Долинській сільській раді Ананьївського району Одеської області складала: 96658,35 грн., про що свідчить відповідь відділу Держгеокадастру в Ананьївському районі Одеської області, однак невідомо з якої оцінки виходив та які відсотки застосовував орендар при виплаті їй суми орендної плати в розмірі 2334 гривні у 2016 році.

Позивач ОСОБА_6 вважала, що всі зазначені порушення, які були допущені відповідачем при укладенні договору оренди земельної ділянки та складанні акту приймання-передачі земельної ділянки, слугують підставою для розірвання договору оренди землі між позивачем та ТОВ «Чубівське зерно» відповідно до п.39 договору оренди землі від 05 вересня 2007 року, у звязку з чим звернулася до суду та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_7 звернулася до суду з позовною заявою, в якій вказувала, що їй належить земельна ділянка, площею 4,61 га, розташована на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена державним актом на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ОД №001083, виданим 24 серпня 2002 року Долинською сільською радою Ананьївського району Одеської області, на підставі рішення 1 сесії ХХIV скликання Долинської сільської ради народних депутатів Ананьївського району Одеської області від 26 квітня 2002 року №8.

ОСОБА_7 вказувала, що нею було укладено договір оренди землі з ТОВ «Чубівське зерно» терміном на 10 років.

Відповідно до умов договору, а саме в п.5 вказано, що нормативна грошова оцінка землі становить 11501,33 грн.; в п.9 зазначено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі сільськогосподарською продукцією та послугами 1,5 % від грошової оцінки земельної ділянки; згідно п.13 розмір орендної плати переглядається щорічно; п.20 передбачено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 7-денний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі; п.31 передбачені обовязки орендаря приступити до використання цього договору.

У звязку з наведеним, позивач вказувала, що акт приймання-передачі земельної ділянки складений в день підписання договору оренди земельної ділянки, а саме 14 вересня 2007 року.

Позивач вказувала, що договір оренди зареєстрований в Ананьївському відділі реєстрації, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 24 жовтня 2008 року за №42, що свідчить про те, що він зареєстрований більше, ніж через рік з дня підписання договору оренди земельної ділянки, а тому земельна ділянка передана з порушенням, а саме в день підписання договору оренди земельної ділянки, а не через 7 днів після реєстрації вказаного договору, як передбачено самим договором оренди земельної ділянки.

Окрім вказаного, ОСОБА_7 вважала, що договір оренди землі складений з порушенням ст.15 Закону України «Про оренду землі», оскільки в договорі взагалі не заповнені пункти: 4, 6, 7, 26, 43, а пункти договору, де потрібно визначити дію певних пунктів, а саме підлягають вони виконанню чи ні (непотрібне закреслити), взагалі не визначено, це такі: 18, 23,32, 33, 34, 40.

Крім цих порушень, з невідомих позивачу причин, які їй стали відомі з листа відділу Держгеокадастру Ананьївського району Одеської області Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 12 вересня 2016 року, отриманого на ім'я інших орендодавців, нормативна грошова оцінка земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до сертифікату на право на земельну ділянку, розташовану на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, з урахуванням індексації, станом на день підписання договору: на 05 вересня 2007 року складала 29265,86 грн., а в договорі, станом на цей час оцінка внесена ТОВ «Чубівське зерно»: 11501,33 грн. На день реєстрації: 06 листопада 2008 рік мала б бути внесена оцінка в сумі 30096,24 грн., з якої б їй і мали нараховувати орендну плату, яка складала 6 451,04 грн. Виходячи із вказаної суми, ОСОБА_7 вказувала, що відповідачем також недоплачувалась сума податку на доходи фізичних осіб.

Крім порушень договору, на які позивач посилалась, ТОВ «Чубівське зерно» мало б відповідно до п.13 переглядати договір оренди та складати додаткові угоди щорічно, однак даний пункт взагалі орендарем не виконувався.

Станом на 01 січня 2016 року грошова нормативна оцінка землі по Долинській сільській раді Ананьївського району Одеської області складала: 96658,35 грн., про що свідчить відповідь відділу Держгеокадастру в Ананьївському районі Одеської області, однак невідомо з якої оцінки виходив та які відсотки застосовував орендар при виплаті їй суми орендної плати в розмірі 2334 грн. у 2016 році.

Позивач ОСОБА_7 вважала, що всі зазначені порушення, які були допущені відповідачем при укладенні договору оренди земельної ділянки та складанні акту приймання-передачі земельної ділянки, слугують підставою для розірвання договору оренди землі між позивачем та ТОВ «Чубівське зерно» відповідно до п.39 договору оренди землі від 14 вересня 2007 року, у звязку з чим звернулася до суду та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області вказані цивільні справи були обєднані в одне провадження (т.1, а.с.235).

Представник позивачів ОСОБА_8, діюча на підставі ордерів та договорів про надання правової допомоги (т.1, а.с.31-34, 76-79,122-125,170-173,217-220), в судовому засіданні під час розгляду справи позовні вимоги всіх позивачів підтримала.

Крім того, пояснила, що доводи представника ТОВ «Чубівське зерно» не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки укладена у 2016 році додаткова угода між відповідачем та ОСОБА_3 зареєстрована під тиском представників ТОВ «Чубівське зерно» та з порушенням реєстрації в м.Подільську Одеської області. Також вказана угода укладена не на термін, а до 2021 року в м. Подільськ Одеської області державним реєстратором виконавчого комітету Подільської міської ради ОСОБА_9, яка не має ніякого відношення до Ананьївського району, тобто з порушенням Закону України «Про оренду землі» та з прошенням Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю) затвердженого ПКМ України від 24.01.2000 року за № 119, де чітко прописано, що: п.2.реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки. Разом з цим вважає, що даний договір укладено з порушенням ст.15 Закону України «Про оренду землі», оскільки в ньому не всі пункти заповнені.

Також, як зазначено представником позивача ОСОБА_3, останній отримав суму оренди по додатковій угоді, укладеній у 2016 році, ще у 2015 році, втім довідкою головного бухгалтера ТОВ «Чубівське зерно» від 30 січня 2017 року за №11 повідомляється, що орендну плату в розмірі 6000 грн. ОСОБА_3 отримав у 2016 році.

Стосовно позивача ОСОБА_10, представник позивачів ОСОБА_8 пояснила, що позивачка отримала лише частину орендної плати у сумі 2334,3 грн., а решту орендної плати 883,85 грн. не отримала до теперішнього часу. При цьому зазначила, що представник відповідача вводить суд в оману, посилаючись на те що нібито не був зібраний врожай, тому виникла заборгованість, однак збір врожаю пшениці у вересні не збирають. Разом з цим від вересня місяця до дня отримання листа від ТОВ «Чубівське зерно» пройшло не мало часу і тільки по пошті, коли справа знаходилась в суді, ОСОБА_4 отримала листа 13 лютого 2017 року, на якому стоїть дата реєстрації вих. № 19 від 01 лютого 2017 року, яким їй повідомили, що вона не отримала 1556,20 грн., однак в матеріалах справи присутні довідки, в яких містяться відомості щодо недоотриманої орендної плати в розмірі 883,85 грн. У звязку з тим, що позивачка не має наміру з таким орендарем більше мати справ та має намір сама обробляти свою земельну ділянку, вона звернулась до суду.

Що стосується позивача ОСОБА_5, то представник ОСОБА_8 пояснила, що він отримав тільки частину орендної плати у сумі 2334,3 грн, а решту 1113,34 грн. не отримано до цього часу через те, що нібито він не звернувся до орендаря щодо отримання залишку, а ТОВ «Чубівське зерно» не може самостійно вчинити спосіб виплати, однак до цього часу відповідач самостійно вчиняв спосіб виплати. В звязку з тим, що позивач не має наміру з таким орендарем більше мати справ та має намір сам обробляти свою земельну ділянку, просив задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Стосовно позивача ОСОБА_6, представник позивачів ОСОБА_8 також пояснила, що позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки матеріалами справи підтверджується той факт, що відповідач виплатив ОСОБА_6 тільки частину орендної плати у сумі 2334,3 грн., а решту заборгованості по орендній платі в розмірі 883,85 грн. позивачка не отримала до цього часу. у звязку з чим позивачка не має наміру з таким орендарем більше мати справ та має намір сама обробляти земельну ділянку.

Позовні вимоги позивача ОСОБА_7 представник ОСОБА_8 також підтвердила та пояснила, що матеріалами справи ці позовні вимоги підтверджуються та підлягають задоволенню, оскільки відповідач підтверджує, що позивачка отримала лише частину орендної плати у сумі 2334,3 грн., а решту орендної плати у сумі 883,85 грн. не отримала до теперішнього часу, при цьому відповідач посилався на те, що не був зібраний врожай та лише тоді зявилися кошти на оплату оренди, коли позивачка звернулася до суду.

Крім того ОСОБА_8 пояснила, що своїми діями відповідач, ще у 2007 році використав необізнаність позивачів щодо законодавства та лишив їх прав на використання Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2000 року № 119, де в п. 3 чітко вказано, що реєстрація договору оренди орендодавець подає особисто або надсилає поштою до відповідного виконавчого комітету органу місцевого самоврядування. Виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради перевіряє у дводенний термін подані документи, реєструє або готує обґрунтований висновок про відмову в реєстрації.

Звертаючись до суду, позивачі стверджували, що довіреності на вказані дії щодо реєстрації їх договорів оренди землі орендарю вони не надавали, а орендар використав їх необізнаність законів у власних інтересах та зареєстрував договір оренди землі більше ніж через рік, чим безпідставно продовжив договір оренди на цей термін. Втім при укладанні договорів оренди землі, а саме п.39 було передбачено, що розірвання договорів допускається в односторонньому порядку тільки після повного завершення врожаю орендарем, однак представник відповідача безпідставно не погоджується з трактуванням вказаного п. 39.

Натомість представник відповідача погодився з п.38 договору оренди, де чітко зазначено, що дія договору припиняється за взаємною згодою сторін або за рішенням суду, порядок одностороннього розірвання договору чітко не прописаний, у звязку з чим необхідно користуватись нормами Закону України «Про оренду землі».

Таким чином, позивачі звернулись до суду, посилаючись на п.39 договору оренди землі, відповідно до якого розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається, не порушуючи права орендаря, а відповідно до умов договору землі, укладеного між орендодавцями та орендарем, згідно якого розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається тільки в судовому порядку, чи після збору врожаю.

Позивачі просили звернути увагу суду на те, що в позовних заявах зазначається, що врожай був орендарем зібраний.

Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 20 червня 2017 рокупозовні вимоги позивачів до ТОВ «Чубівське зерно» були залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі позивачі ставлять питання про скасування зазначеного судового рішення із ухваленням нового про задоволення їх позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Стаття 25 вказаного Закону покладає на орендаря земельної ділянки наступні обов'язки: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим у встановленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

Статтею 96 ЗК України передбачені обов'язки землекористувачів, а саме:

а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки;

б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля;

в) своєчасно сплачувати земельний податок або оренди) плату;

г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів;

г) підвищувати родючість грунтів та зберігати інші корисні властивості землі;

д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом;

е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних із встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Однак, позивачі не надали суду жодних обгрунтованих даних, які б давали визначені законом підстави для розірвання договорів оренди земельних ділянок.

Згідно ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції, яка діяла на момент укладення оскаржуваних договорів істотними умовами договору оренди землі були:

об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату;

умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду;

умови збереження стану об'єкта оренди;

умови і строки передачі земельної ділянки орендарю;

умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;

існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки;

визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини;

відповідальність сторін.

Проте, позивачами та їх представником не надано доказів порушення відповідачем жодної із зазначених істотних умов оренди землі.

Так, у тексті договорів оренди землі вказано, що орендна плата переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках передбачених законом.

З цих підстав, доводи апелянтів про те, що відповідач незаконно не переглядав щорічно розмір орендної плати, є необгрунтованими.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, розмір орендної плати дійсно переглядався кожний рік через зміну нормативно-грошової оцінки, в якій вже враховано індекс інфляції та збільшення відсотку, що підлягає виплаті.

Так, до 2016 року розмір орендної плати по кожному із спірних договорів оренди земельної ділянки, був встановлений на рівні 3% від грошової оцінки землі, а починаючи з 2016 року на рівні 5%, що підтверджується додатковими угодами, укладеними між позивачами і відповідачем в 2015-2016 роках, про що буде вказано нижче.

Будь-яких інших обставин, які б мали стати підставою для перегляду орендної плати, не було, і позивачами їх наявність суду не доведено.

Також не відповідає дійсності твердження позивача про відсутність інформації про розмір та розрахунок орендної плати, так як жодного письмового звернення щодо надання вказаної інформації, на яку б відповідачем не була надана відповідь, позивачами суду не надано.

Безпідставними є також посилання апелянтів на те, що суд взагалі проігнорував їх доводи стосовно порушень позивачем п. 39 договорів, згідно якого: «розірвання договору в односторонньому порядку допускається».

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні обгрунтував свій висновок з цього приводу і вказав, що у п. 38 договорів чітко зазначено, що дія договору припиняється за взаємною згодою сторін або за рішенням суду, порядок одностороннього розірвання договору чітко не прописаний, у звязку з чим необхідно керуватися нормами Закону України «Про оренду землі».

Щодо вимоги позивачів про невідповідність розміру орендної плати умовам договорів та законодавства, починаючи з 2007 року, слід зазначити наступне.

В апеляційній скарзі позивачі та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції їх представник ОСОБА_8 вказали, що орендна плата не була виплачена у повному обсязі у 2007-2009 роках.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, в своїх запереченнях на позовні заяви, представник ТОВ «Чубівське зерно» заявив про застосування судом строку позовної давності (т.2, а.с.1-4).

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно стос. 256, 261, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обовязку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивачі не знали про порушення своїх цивільних прав і саме з цієї причини не звернулися за їх захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України, про обовязковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6- 2469цс16.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що на даний час претензії позивачів щодо розміру орендної плати та інших питань можливо розглядати за останні три роки, тобто починаючи з 2014 року.

Стосовно посилання позивачів на порушення їх прав, починаючи з 2007 року до 2013 року, то вони задоволенню не підлягають через пропуск строку позовної давності, про застосування якої будо заявлено відповідачем до ухвалення судового рішення.

Також безпідставними є посилання апелянтів та їх представника на юридичну необізнаність позивачів, оскільки вказана обставина не може бути визнана поважною причиною пропуску строку позовної давності.

Що стосується посилання апелянтів на те, що в 2016 році їм була виплачена орендна плата не у повному обсязі, то колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно у серпні 2016 року позивачі, окрім ОСОБА_3, який отримав суму більше ніж 5% від нормативно-грошової оцінки землі, отримали частину орендної плати у розмірі 2334,30 грн., у в'язку з тим, що ще не був закінчений збір врожаю, так як згідно п. 11 договору оренди між позивачами та ТОВ «Чубівське зерно» орендна плата вноситься до 01 січня наступного року. Залишок орендної плати всім позивачам було нараховано, але останні не звернулись щодо отримання залишку суми.

Однак, ТОВ «Чубівське зерно» не може самостійно визначити спосіб виплати коштів (перерахунок на банківський рахунок чи отримання у касі підприємства).

У зв'язку із цим, всім позивачам (окрім ОСОБА_3Т.) ТОВ «Чубівське зерно» направлено листи від 01.02.2017 року, в яких запропоновано повідомити зручний для них спосіб отримання залишку орендної плати. Але, незважаючи на те, що позивачі отримали вказані листи ще 18.02.2017 року, до ТОВ «Чубівське зерно» з приводу отримання зазначеної суми вони звернулися лише у червні 2017 року та 09.06.2017 року отримали у повному обсязі недоплачену суму з урахуванням індексу інфляції.

З приводу ненадання доказів про неналежну сплату податкових платежів до бюджету з нарахованих сум орендної плати, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що питання дотримання ТОВ «Чубівське зерно» податкового законодавства не є предметом судового розгляду у даній цивільній справі, крім того, функції контролю за додержанням суб'єктами господарювання податкового законодавства виконуються спеціально уповноваженими органами. Жодних зауважень з приводу сплати ТОВ «Чубівське зерно» податку з доходів фізичних осіб з боку податкових органів не надходило.

Що стосується доводів апелянтів з приводу несвоєчасної реєстрації договорів оренди земельних ділянок, то з цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до чинної на час укладення договорів ст. 20 Закону України «Про оренду землі», укладений сторонами договір оренди землі підлягав державній реєстрації.

При цьому ст. 202 ЗК України було визначено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1088 повноваження щодо ведення державного реєстру земель були покладені на Центр Державного земельного кадастру.

Ведення Державного реєстру земель було врегульовано наказом Державного комітету України по земельних ресурсах .N»174 від 02.07.2003р. «Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель», дію якого було зупинено з 18.06.2007р. рішенням Держкомпідприємництва України від 18.04.2007р. №35. Наведеним Порядком, зокрема, встановлювалося, що реєстрація договорів оренди (суборенди) землі здійснювалася структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах.

З огляду на наведене вище, на час укладення спірних договорів оренди земельних ділянок, можливість здійснити його реєстрацію була відсутня через брак визначеного законодавством порядку реєстрації та процедури ведення реєстру земель, а законодавство не визначало строків, протягом яких орендодавець повинен забезпечити таку державну реєстрацію.

Процедуру реєстрації договорів оренди землі було нормативно врегульовано лише 09.09.2009р. Постановою Кабінету Міністрів України №1021 «Про затвердження порядку ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі», яка набирала чинності з 01.01.2010.

Таким чином, законодавство не визначало строків, протягом яких орендодавець повинен забезпечити таку державну реєстрацію.

Водночас, договір оренди земельної ділянки та законодавство не покладали на орендаря обовязок здійснювати які-небудь дії, необхідні для державної реєстрації земельної ділянки чи договору оренди.

Враховуючи викладене вище, затримка у державній реєстрації договору оренди земельної ділянки відбулась через обставини, за які орендар не відповідає.

Крім викладеного, слід зазначити, що між ТОВ «Чубівське зерно» і позивачами ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_3 були укладені додаткові угоди до договорів оренди земельних ділянок, відповідно перші дві - 28.08.2015 року, з ОСОБА_3 - 20.10.2016 року, які були зареєстровані у встановленому законом порядку (т.2,а.с.6, 65, 85).

Зазначеними обставинами спростовуються доводи позивачів стосовно порушення їх прав спірними договорами оренди земельних ділянок, а також їх доводи щодо здійснення на них тиску з боку відповідача ТОВ «Чубівське зерно».

Що стосується реєстрації додаткової угоди, укладеної між ТОВ «Чубівське зерно» і позивачем ОСОБА_3 20.10.2016 року, яка була зареєстрована державним реєстратором виконавчого комітету Подільської міської ради 27.10.2016 року, то колегія суддів зазначає, що згідно ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 11.02.2010 року зі змінами та доповненнями, який діє на теперішній час, державній реєстрації прав, окрім інших, підлягає право оренди (суборенди) земельної ділянки. Визначення терміну «державна реєстрація» міститься у ст. 2 вказаного закону та означає офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 5 статті 3 цього ж закону визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна в межах Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

З наведеного слідує, що зареєструвати право оренди земельної ділянки, яка розташована на території Одеської області, може будь-який субєкт державної реєстрації прав, який здійснює свою діяльність в Одеській області.

Також безпідставними є доводи заявників апеляційної скарги стосовно того, що укладені спірні договори оренди землі не мали відповідних дат, оскільки в матеріалах справи маються всі копії спірних договорів із повним зазначенням дат їх укладення і підписів сторін договору (т.2, а.с.261, 263, 265, 267, 269).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що правових підстав для розірвання спірних договорів оренди земельних ділянок матеріали справи не містять, та як жодних порушень чинного законодавства ні при укладенні, ні при реєстрації договорів оренди землі, а також додаткових угод до них, з боку ТОВ «Чубівське зерно» не допущено.

При цьому колегія суддів враховує, що протягом 10 років сторони спірних договорів виконували їх умови і жодних претензій одне до другого не висували. Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що позови предявлені у звязку з тим, що позивачі не бажають більше бути в договірних відносинах з відповідачем, а бажають укласти договори оренди своїх земельних ділянок з іншими орендарями, що також не є підставою для розірвання спірних договорів оренди земельних ділянок.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявники апеляційної скарги не надали суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

У звязку з цим, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні вимог представника позивачів ОСОБА_11 про відшкодування їй витрат на правову допомогу позивачам, оскільки відмова у задоволенні позовних вимог повязана з їх безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7- відхилити.

Рішення Ананьївського районного суду одеської області від 20 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_12

ОСОБА_2