Ухвала

іменем україни

06 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа - друга Кременчуцька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, за касаційною скаргою Кременчуцької міської ради Полтавської області на рішення апеляційного суду Полтавської області від 25 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони є спадкоємцями першої черги після ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. До складу спадщини входить, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1. Вказаний будинок збудовано власними силами та коштами спадкодавця на підставі дозволу виконавчого комітету Кременчуцької районної ради депутатів трудящих. Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_6 не залишив. Позивачі звернулися до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок з господарськими будівлями, однак державний нотаріус відмовила в оформлені свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4, ОСОБА_5 просили визнати за ними в рівних частках - по Ѕ частці за кожною, право власності на вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 25 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_5 у рівних частках - по Ѕ частці за кожною, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1, який у цілому складається із житлового будинку літ. «А», «А1», «а1», «а3», «а4», погребу під частиною будівлі літ. «Бп», сараю літ. «Б», сараю літ «Д», сараю літ. «Ж», убиральні літ. «З», вимощення «І», вигрібної ями «ІІ», колодязя питної води літ. «к», воріт № 1, огорожі № 2 у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6

У касаційній скарзі Кременчуцька міська рада Полтавської області, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з усього належного йому рухомого та нерухомого майна, а саме з житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1, який у цілому складається із житлового будинку літ. «А», «А1», «а1», «а3», «а4», погребу під частиною будівлі літ. «Бп», сараю літ. «Б», сараю літ «Д», сараю літ. «Ж», убиральні літ. «З», вимощення «І», вигрібної ями «ІІ», колодязя питної води літ. «к», воріт № 1, огорожі № 2.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Сороколат І.М. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 25 вересня 2015 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкоємцями не надано правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями.

Судами також встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями збудовано ОСОБА_6 у період з 1958 року по 1986 рік.

04 листопада 1958 року ОСОБА_6 отримав від виконавчого комітету Кременчуцького районного Ради депутатів працюючих Полтавської області дозвіл на будівництво даного будинку на ділянці с. Садки.

Згідно довідки від 21 березня 2016 року, виданої Кам'янопотоцькою сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, згідно запису погосподарської книги сільської ради за 1977-1979 роки спірний житловий будинок 1964 року забудови, який знаходився по АДРЕСА_2, лічився за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, земельна ділянка, площею 0,08 га, не приватизована. В 1975 році господарство передано у м. Кременчук. Даних про те, чи отримувалися документи на даний будинок в сільській раді немає.

Відповідно до технічних паспортів від 2007 року та від 1977 років спірний житловий будинок не відноситься до категорії самовільного будівництва.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є його дружина - ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5

По об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності, одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли, за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності.

За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

За змістом статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходи із того, що померлий ОСОБА_6 набув право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є позивачі про справі, які звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, однак спадщину не отримали у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на спірний будинок.

Апеляційним судом повно і всебічно з'ясовано обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, надані сторонами докази, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, були досліджені в судовому засіданні.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, а при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Кременчуцької міської ради Полтавської області відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 25 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

О.С.Ткачук