Провадження №2/193/387/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
07 вересня 2017 року сел.Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
судді Шумської О.В.
при секретарі Мельниковій Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел.Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по договору позики,-
В судове засідання позивач не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим судом ухвалено проводити заочний розгляд справи в порядку ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Вивченням наданих позивачем матеріалів встановлено, що 29 серпня 2015 року між ОСОБА_1 (надалі- Позивачем) та ОСОБА_2 (надалі- Відповідачем) був укладений письмовий договір позики, предметом якого було передання у власність боржнику грошових коштів в розмірі 1500,00 доларів США. Згідно з положеннями ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони, та підписаний його стороною (а.с.5).
Вимогами частини 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Крім того, згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.
За змістом ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання. У цьому разі відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України .
Укладений договір позики грошових коштів між Позивачем та Відповідачем, є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченої ст. ст. 207, 1047 ЦК України, оскільки боржником 29 серпня 2015 року було надано розписку складену та підписану нею власноручно, із встановленим строком звернення позики до 30 червня 2016 року (а.с. 6).
Тобто, 29 серпня 2015 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошову суму коштів у розмірі 1500 (одна тисяча) доларів США, про що і свідчить вказана вище розписка, яка була надана в рахунок укладання договору позики для власних потреб.
Відповідно до договору позики, позичальник мав повернути отриману суму до 30 червня 2016 року, проте як свідчать надані матеріали та відсутність заперечень з боку відповідача зобов'язання не виконані.
У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики від 29 серпня 2015 року вважається укладеним між позивачем - позикодавцем та боржником - позичальником, оскільки згідно ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, на підставі чого, відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, було надано розписку.
У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
При таких обставинах, відповідач зобов'язаний на підставі ст. 1049 ЦК України, повернути грошові кошти в розмірі 1500 (одна тисяча) доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара США на момент звернення з цим позовом складає 38 895 (тридцять вісім тисяч вісімсот девяносто пять ) гривень 23 копійки (100 доларів США складає 2593,0157 грн.).
Оскільки відповідач на момент пред'явлення цього позову не виконав своє грошове зобов'язання за договором та не повернув відповідачу грошову суму позики в розмірі 1500,00 доларів США на користь Позивача необхідно стягнути суму заборгованості за договором позики в розмірі 38 895 (тридцять вісім тисяч вісімсот девяносто пять ) гривень 23 копійки.
Крім того, у відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Отже, якщо позика була надана 29 серпня 2015 року та не повернута до 19 липня 2017 року, то термін стягнення процентів становить -690 календарних днів, а сума заборгованості по процентам в розмірі облікової ставки НБУ становить 12 814,89 грн., що підлягає стягненню з Відповідача.
З огляду на те, що обставини на які посилався позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, вони підлягають задоволенню, судові витрати - відшкодуванню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 610, 625, 1046 - 1050 ЦК України, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215,224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору 640,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Софіївського районного
суду Дніпропетровської області ОСОБА_3