АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/145/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючої судді Пєнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар Коростелкіна Ю.І.

за участю: представника апелянта ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ НАСК «Оранта», ОСОБА_4 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ПАТ НАСК «Оранта», ОСОБА_4 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 02.02.2015 року близько 11 год. ОСОБА_4, керуючи автомобілем МАN, номерний знак НОМЕР_1, в м. Хмельницькому по вул. Курчатова, перед початком руху не впевнився, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, та здійснив наїзд на її автомобіль «Шкода», номерний знак НОМЕР_2, що був припаркований праворуч від нього, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказувала, що цивільна відповідальність відповідача була застрахована в НАСК «Оранта», яка відшкодувала їй збитки в розмірі 5977,61 грн., відповідно, невідшкодована сума становить 9307,39 грн. Крім того, позивач вказувала, що затягування відповідачем процесу виплати відшкодування на ремонт транспортного засобу, спричинило їй душевні хвилювання, а тому просила стягнути з відповідачів в солідарному порядку матеріальні збитки в розмірі 9307 грн. 39 к. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2016 року позов ОСОБА_5 до ПАТ НАСК «Оранта», ОСОБА_4 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок ДТП задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальні збитки, завдані внаслідок ДТП в сумі 9302,39 грн., 200 грн. моральної шкоди та 224,57 грн. судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині стягнення з відповідача ОСОБА_4 матеріальних збитків скасувати. Вказує, що судом не враховано, що обовязок по відшкодування матеріальної шкоди несе страхова компанія, а не ОСОБА_4 Крім того, судом при визначенні розміру відшкодування не досліджено вартості ремонтних робіт та запчастин, які замінюються, не встановлено, які запчастини використовувались для ремонту автомобіля.

В судовому засіданні представники відповідачів апеляційну скаргу підтримали.

Представник позивача в судовому засіданні просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 23 лютого 2015 року об 11 год. ОСОБА_4, керуючи автомобілем МАN, номерний знак НОМЕР_3, по вул. Курчатова у м. Хмельницькому, перед початком руху не впевнившись, що це буде безпечно для інших учасників руху, здійснив наїзд на автомобіль Skoda Fabia, номерний знак НОМЕР_2, що був припаркований праворуч від належного йому автомобіля.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 березня 2015 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 11).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля МАN, номерний знак НОМЕР_3, була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта» на підставі договору від 30.11.2014 року (а.с. 24).

На підставі страхового акта № ОЦВ-15-1401/1 від 21.04.2015 року ПАТ НАСК «Оранта» здійснило виплату ОСОБА_5 страхового відшкодування в сумі 5977 грн. 61 коп. (а.с. 5, 43-44).

Встановлено, що позивачем було проведено відновлювальний ремонт належного їй автомобіля, та загальна сума витрат, понесених позивачем на ремонт автомобіля, склала 15280 грн., відповідно сума невідшкодованих витрат, понесених позивачем на ремонт автомобіля, становить 9302 грн. 39 коп. (а.с. 7, 49, 95).

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За загальним правилом та з огляду на положення ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі ст. 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов'язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно з статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, що викладений у постанові № 6-691цс15 від 02 грудня 2015 року, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов'язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, та стягуючи з відповідача ОСОБА_4 різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнту фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, врахував висновки Верховного Суду України та принцип повного відшкодування шкоди потерпілому, належним чином оцінив докази по справі, якими позивач підтверджував вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_4, не погоджуючись з розміром матеріального збитку, належними та допустимими доказами, у порядку ст. ст. 10, 60 ЦПК України, його не спростовував.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На сторони покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (стаття 60 ЦПК України).

З метою повного та всебічного зясування усіх обставин справи, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, апеляційним судом розяснювалось учасникам процесу право на подання доказів в підтвердження своїх вимог та заперечень, право на заявлення клопотання щодо призначення по справі судової експертизи, проте сторона відповідача таким правом не скористалась.

Безпідставним є посилання в апеляційній сказі на те, що судом не встановлено та не досліджено, що входить в суму вартості ремонтних робіт. Оскільки згідно з накладною № 32 від 17.02.2015 року та квитанції № 069902 від 17.03.2015 року позивачем було сплачено за автозапчастини 9355 грн. За довідкою автоцентру «Юнас» від 30.01.2017 року для ремонту автомобіля Skoda Fabia, номерний знак НОМЕР_2, були використані запчастини не оригінальні. Згідно з актом виконаних робіт від 12.08.2015 року та квитанції № 069950 від 12.08.2015 року вартість робіт (послуг) з ремонту автомобіля становить 5930 грн. Загальна вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 15285 грн. (а.с. 7, 49, 95, 99).

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що в протоколі огляду транспортного засобу зазначено про пошкодження лише обшивки бампера, а в накладній зазначено про придбання бампера, вартість якого є значно більшою. Оскільки за довідкою ВДАІ м. Хмельницького ХМ № 006198 від 23.05.2015 року встановлено, що автомобіль Skoda Fabia, номерний знак НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження переднього бампера та переднього лівого крила (а.с. 94).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

Рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча І.В. Пєнта

Судді: А.П. Корніюк

ОСОБА_6

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7 Провадження № 22-ц/792/145/17

Доповідач Пєнта І.В. Категорія № 30, 34