УХВАЛА

23 січня 2017 року Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Л.М. Семенова, розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банка «Приват Банк» про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И Л А:

08 грудня 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 25964,83 грн. та судові витрати по справі.

Провадження у справі відкрито 23.01.2017 року.

Для забезпечення цього позову, позивач просить накласти арешт на земельну ділянку, що належить відповідачу та розташована в с.Шевченкове Вітовського району Миколаївської області, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Відповідно до ст. 151 Цивільно-процесуального кодексу України, суд може вжити заходи до забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак, з вказаної заяви не вбачається обґрунтування необхідності застосування забезпечення позову. Суду не надано доказів про те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Посилання Банку на поширені випадки боржників з вжиття заходів щодо відчуження майна для уникнення можливості задоволення вимог банку за рахунок цього майна, не може слугувати підставою обґрунтованості заяви про забезпечення позову, адже такі обставини підлягають встановленню в кожному випадку окремо.

Сам факт звернення до суду із позовом, не є беззаперечним доказом того, що не вжиття заходів забезпечення позову зробить в подальшому неможливим виконання рішення суду.

До того ж, у заяві не обґрунтована співмірність заходів забезпечення позову із заявленими вимогами. Так, зі змісту позову, заборгованість становить 25964,83 грн., тоді як за даними щодо нерухомого майна (вказаної земельної ділянки) її вартість становить 103729,56 грн.

Окрім того, з огляду на приписи п. 15 Прикінцевих та Перехідних положень Земельного кодексу України щодо заборони відчуження земель сільськогосподарського призначення, а також з урахування перебування даного майна нині в оренді іншої особи, заявлений спосіб забезпечення позову не є обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 151-153, 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства комерційного банка «Приват Банк» щодо забезпечення його позову до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М.Семенова