АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/137/К/17 Чайкін І.Б.
Категорія - 27 (І ) Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

Іменем України

05 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.

за участю: представника позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" - Бродька Анатолій Іванович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 07 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк „ПриватБанк"(далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного 09 квітня 2008 року договору б/н позивач надав відповідачу ОСОБА_4 кредитні кошти у розмірі 11800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_4 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на 31 грудня 2015 року має заборгованість за кредитом у розмірі 54287,50 грн., яка складається з наступного: 9797.98 грн.- заборгованість за кредитом; 38834,62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2831,69 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250.00 грн. - штраф (фіксована частина), 2573.21 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 07 вересня 2016 року ПАТ КБ „ПриватБанк" відмовлено в задовленні позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду матеріалам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального законодавства.

Вважає, що суд дійшов помилкового висвноку, про пропуск позивачем строку позовної давності. Судом не досліджено графік руху коштів по рахунку відкритому на ім'я відповідача за яким вона користувалася кредитними коштами протягом 2013 року, що свідчить про перериваня строку позовної давності.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просив рішення суду, як законне та обґрунтоване, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного 09 квітня 2008 року кредитного договору б/н ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_4, кредитні кошти у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується письмовою заявою відповідача від 09.04.2008 року. Відповіч ідентифікований за картою НОМЕР_1. Видано карту кредитка «універсальна» -НОМЕР_2 (а.с.6).

У зяві відповідач погодилася, що заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг ( а.с.12).

Згідно відомостей паспорту відповідач 31 жовтня 2009 року уклала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_4 ( а.с.14).

У зв'язку із невиконанням зобов'язань за договором у відповідача за період із 09.04.2008 року по 31.12.2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 54287,50 грн. ( а.с.3-5).

Відмовляючи в задовленні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущений строк позовної давності, про застосування наслідків якого завлено відповідачем.

Колегія суддів погоджується із висвноком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини, стосовно виконання кредитного договору у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк зазначений в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за договором кредиту банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Нормами ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Для обчислення давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов , тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 06 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13, за змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

В заяві на видачу кредитної картки від 09 квітня 2008 року ОСОБА_4 отримала кредитну карту зазначену працівником банку за № НОМЕР_2 ( а.с.6). Згідно відомостей наданих ПАТ КБ «ПриватБанк» за запитом суду в довідці від 09.06.2016 року термін дії кредитної картки № НОМЕР_2 до 03/12, тобто до березня 2012 року ( а.с.73).

Згідно п.3, п. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В запереченнях на позовну заяву представник відповідача просив суд застосувати до вимог позивача строк позовної давності ( а.с.92-93).

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скраги представника позивача стосовно нібито доказів користування відповідачем кредитними коштами до липня 2013 року, оскільки відповідно виписки з особового рахунку погашення кредитної заборгованості з червня 2010 року відбувалось у примусовому порядку із заробітної карти відповідача НОМЕР_3, про що зазначено у графі « описова частина транзакції) ( а.с.33,34).

Примусове списання грошових кошті з іншого рахунку відкритого на ім'я відповідача у цьому ж банку виключає добровільності погашення існуючої заборгованості.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги представника позивача про переривання строку позовної давності, оскільки дії вчиненні відповідачем на визнання заборгованості та користування карткою після закінчення строку її дії не доведені.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги представника позивача про видачу Банком 16 лютого 2011 року відповідачу нової картки міні НОМЕР_4 зі терміном дії до 11/14 року. Оскільки як видно з виписки по особовому рахунку обидві картки діяли у період проміжку часу з лютого 2011 року по березень 2012 рік, що спростовує доводи апеляційної скарги про заміну картки № НОМЕР_2 на нову.

Строк позовної давності, визначений ст.267 ЦК України сплинув 01 квітня 2015 року. Згідно штампу вхідної кореспонденції суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду лише у січні 2016 року, тобто із пропуском строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду на підставі ст. 308 ЦПК України - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 07 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :