Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/2052/16-ц Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 27 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2,

на ухвалу судді Житомирського районного суду Житомирської області від 20 червня 2017 року,

встановила:

Ухвалою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 20 червня 2017 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернуто позивачам у зв'язку із невиконанням ними вимог, визначених ч.5 ст. 119 ЦПК України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати зазначене судове рішення, а зустрічну позовну заяву направити до суду першої інстанції для спільного розгляду з первісним позовом.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначили, що суддя дійшов помилкового висновку про необхідність сплати ними судового збору за подання зустрічної позовної заяви, оскільки вони, як споживачі, відповідно до положень чинного законодавства звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням прав споживачів.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - Банк) про стягнення з них заборгованості за кредитним договором, поданий зустрічний позов, який містить вимоги про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитного договору №CNL-010/037/2007 від 15 травня 2007 року, укладеного між Банком та ОСОБА_1, договору поруки №SR-010/037/2007 від 15 травня 2007 року, укладеного між Банком та ОСОБА_2, додаткових договорів до кредитного договору (а.с. 104-107).

Повертаючи оскаржуваною ухвалою зустрічну позовну заяву, суддя виходив із того, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 не виконано вимоги його ухвали від 13 червня 2017 року про надання до позовної заяви документу, що підтверджує сплату судового збору. Необхідність сплати судового збору суддя мотивував тим, що Законом України «Про судовий збір» не передбачено пільг щодо сплати судового збору споживачами послуг.

Колегія суддів не може повністю погодитись із таким висновком, з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. При цьому частиною другою статті 79 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України «Про судовий збір» зі змінами, внесеними Законом України від 22 травня 2015 року № 483-УШ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору».

Згідно із зазначеними змінами, які набули чинності 01 вересня 2015 року, статтю 5, що встановлює пільги зі сплати судового збору, викладено в новій редакції, якою звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, не передбачено.

Разом із тим, реалізацію споживачем права на судовий захист, складовою якого є наявність пільг щодо сплати судового збору, регулює стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Водночас норма статті 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору. Тому сама по собі відсутність такої категорії осіб у встановленому в зазначеній нормі переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може означати, що споживачі такої пільги не мають, оскільки вона встановлена спеціальним Законом, який гарантує реалізацію та захист їх прав.

Такий висновок узгоджується з пунктом 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати», у якому зазначено: оскільки стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, статтею 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», статтею 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суддя помилково зобов'язав ОСОБА_1, який є позичальником у кредитних правовідносинах і звернувся до суду за захистом своїх прав споживача, сплатити судовий збір та безпідставно повернув йому зустрічний позов, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у цій частині з направленням матеріалів зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а ухвалу судді законною та обґрунтованою, оскільки поручитель не може розглядатись у договорі поруки як споживач послуг банку, а тому у цих правовідносинах на нього не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Даний правовий висновок висловлений в постанові Верховного Суду України від 25 травня 2017 року у справі № 6-580цс17.

Відтак, підстави для скасування оскаржуваної ухвали у частині повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Житомирського районного суду Житомирської області від 20 червня 2017 року у частині повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про захист прав споживачів скасувати, а матеріали даної позовної заяви у цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» () на користь ОСОБА_1 320 грн. судових витрат.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: