АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/401/17 Головуючий І інстанції -
Справа № 644/998/16-ц Шишкін О.В.
Категорія: спори про право власності . Доповідач - Міненкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Міненкової Н.О.

суддів: Кокоші В.В.

Пономатерко Ю.А.

за участю секретаря: Лашакової Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЬМЕТТА», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності, відшкодування вартості майна, яке було безпідставно набуто, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 року, ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі а саме:

-витребувати у ТОВ «Пальметта» майно, а саме: об'єкт незавершеного будівництва, готовністю 75%, розташований за адресою АДРЕСА_1

-визнати за ОСОБА_3 право власності на об'єкт незавершеного будівництва, готовністю 75%, розташований за адресою АДРЕСА_1

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 року ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному об'єктивному та неупередженому розгляду справи, тому вважає рішення незаконним та необґрунтованим.

Вважає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам які були надані нею на підтвердження позовних вимог. Між тим, суд в судовому рішенні перелічив усі ці докази, які фактично підтверджують незаконність дій відповідачів щодо майна, яке було створене за її кошти. Та зазначила, що на теперішній час є рішення, які набрали законної сили, які також підтверджують правомірність її вимог, але суд безпідставно відмовив їй у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт створення майна, на яке позивач просив визнати право власності, його введення в експлуатацію та державу реєстрацію, питання про визнання права власності на будівельні матеріали позивач не ставила.

Суд зазначив, що визнання права власності на недобудований об'єкт чинним законодавством не передбачено, а оскільки право власності позивача на предмет спору не доведено, позовні вимоги в частині витребування спірного майна у відповідача задоволенню не підлягають.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Судовим розглядом було встановлено і ці обставини зазначені в судовому рішенні, як такі, що підтверджуються доказами, що

- ОСОБА_3 володіла і користувалася земельною ділянкою площею 0,3744 га по АДРЕСА_1 на підставі рішення 19-ї сесії Харківської міської ради 4-го скликання від 25.02.2004 №18/04 та договору оренди землі від 27.10.2004, що зареєстрований у Харківській філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" за №63203/04;

- договір оренди землі від 27.10.2004 на земельну ділянку площею 0,3744 га по АДРЕСА_1 укладено строком до 01.12.2029 для експлуатації об'єкту нерухомості, і на тепер цей договір не розірвано та не визнано недійсним;

- заборгованість з орендної плати за використання земельної ділянки відсутня;

- рішення 19-ї сесії Харківської міської ради 4-го скликання від 25.02.2004 №18/04 в частині надання ОСОБА_3 земельної ділянки загальною площею 0,3744 га по АДРЕСА_1 для будівництва та експлуатації торговельно - розважального комплексу, на підставі якого було укладено договір оренди від 27.10.2004, та рішення 44 сесії Харківської міської ради 4-го скликання від 23.12.2005 №248/05 в частині продовження ОСОБА_3 строку будівництва торговельно-розважального комплексу по АДРЕСА_1 - є дійсними і не скасовані.

- Управлінням містобудування та архітектури 24.04.2008 року погоджено надання поштової адреси торговельно-розважальному комплексу, побудованого ОСОБА_3, - АДРЕСА_1

Крім того в судовому рішенні зазначено і ці документи були досліджені в судовому засіданні що:

Інспекцією Державного-архітектурно-будівельного контролю м. Харкова ОСОБА_3 було надано дозвіл на виконання будівельних робіт за № 779 від 27 грудня 2004 року, який неодноразово було продовжено ( останній раз рішенням 44 сесії Харківської міської ради 4-го скликання до 01.12.2007 року). Вся проектна документація була узгоджена та зареєстрована в Управлінні містобудування та архітектури м. Харкова за №145/04 від 18.03.2004 року.

16 вересня 2005 року ОСОБА_3 уклала з ТОВ РУ НПК «Европроект ЛТД» в особі генерального директора Зайцева А.І. договір № 05107/Е про встановлення авторського нагляду.

У 2006 році ТОВ РУ НПК «Европроект ЛТД» було підготовлено робочий проект торгово-розважального комплексу по АДРЕСА_2 підписано протокол згоди щодо ціни виконання робіт, та складено календарний план робіт в декілька етапів.

У 2006 році позивач уклала договір підряду № 24 з ТОВ «Будівельний центр-21» в особі директора Яковенка М.І. та почалося виконання будівельно - монтажних робіт - будівництво торгово-розважального центру по АДРЕСА_1

29 червня 2006 року між ОСОБА_3 та ВТ «Спецбудмеханізація» було підписано контракт № 39, відповідно до якого останньому було доручено будівельні роботи з торгово-розважального комплексу по АДРЕСА_1

14.07.2006 року ОСОБА_3 було сплачено 4 998,00 гривень за розроблення проектної документації по договору підряду № 04067YE від 10.10.2004 року, про що свідчить рахунок-фактура.

20 вересня 2006 року ТОВ РУ НПК «Европроект ЛТД» склали акт виконаних робіт на проектну продукцію по договору № 06123YE від 15 вересня 2005 року, відповідно до якого науково-технічна продукція задовільна та відповідає вимогам договору.

03 липня 2007 року між КП «Муніципальною компанією поводження з відходами «ТУ ЖКЕ ХМР» в особі директора ОСОБА_10 та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду до договору № 756 від 21 грудня 2004 року щодо дії договору до 31.12.2007 року.

27 березня 2007 року ТОВ РУ НПК «Европроект ЛТД» склали акт виконаних робіт по проектній документації по договору № 06123від 15 вересня 2005 року, відповідно до якого науково-технічна продукція задовільна та відповідає вимогам договору.

20 листопада 2007 року між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ ПКІ «ПівдентрансНІІпроект» було укладено договір підряду № 07232, відповідно до якого останній мав виконати розрахунок фундаменту для забудови 2-3 поверхів і опрацювання фасадів торгово-розважального комплексу по АДРЕСА_1 також було підписано протокол узгодження договірної ціни на виконання проектно-вишукувальних робіт та календарний план робіт.

21 квітня 2008 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» виготовило технічний паспорт на нежитлову будівлю літ. « А-5» по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3.

У 2008 році ПП «Модулор-Сервіс» (державна ліцензія АВ « 358726 від 19.10.2007 року) було виготовлено технічний висновок про стан будівельних конструкцій нежилої будівлі та можливості її експлуатації, відповідно до висновків якого технічний стан конструкцій забезпечує його надійну експлуатацію для життя та здоров'я персоналу та відвідувачів; будівельні конструкції не мають дефектів та пошкоджень, відповідають вимогам ДБН України, санітарним, пожежним нормам та можуть експлуатуватись за визначенням, а саме у якості нежилих.

У 2009 році ТОВ «Харківбудніпроект» (державна ліцензія АВ 208820) було виготовлено технічний висновок про технічний стан будівельних конструкцій нежилого об'єкту літ. (А-5) по АДРЕСА_1 встановлення відсоткової готовності будівництва на момент огляду; відповідно до висновків-відсотковий процент готовності нежилого об'єкту літ. «А-5» в цілому складає-75 %.

Також, у 2009 році, ТОВ «ГРАНІТ ГЕО» виготовило технічний звіт з інженерно - геодезичних робіт по виносу проекту відведення земельної ділянки торговельно - розважального комплексу ОСОБА_3 по АДРЕСА_1

Судом також було встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2010 року було розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до Харківської міської ради, про визнання права власності на нежилове приміщення літ. (А-5) по АДРЕСА_1. Позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено та визнано за нею право власності на самовільно збудовану нежитлову будівлю АДРЕСА_1

ОСОБА_7, від імені якої діяв ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 була засновником ТОВ «ЗЕТ ЛЮДИ».

Як зазначала позивачка, що про дане рішення їй стало відомо в 2014 році, у зв'язку з чим вона його оскаржила в апеляційному порядку.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2010 року було скасовано рішенням Апеляційного суду Харківської області від 05 березня 2014 року та ухвалено нове рішення, яким в позові ОСОБА_7 до Харківської міської ради про визнання права власності на самовільно збудовану нежитлову будівлю в літ «А-5» за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 5131,7 кв.м., де 3685,5 кв.м. - основна площа, 1446.2 кв.м. - допоміжна площа, яка складається з наступних приміщень: цокольний поверх загальною площею 349,5 кв.м, перший поверх загальною площею 555,3 кв.м, другий поверх загальною площею 1094,2 кв.м, третій поверх загальною площею 105,9 кв.м, четвертий поверх загальною площею 867,1 кв.м, п'ятий поверх загальною площею 983,9 кв.м, технічний поверх загальною площею 175,8 кв.м. - відмовлено.

В рішенні було зазначено, що факт будівництва торгово - розважального комплексу на земельній ділянці площею 0,3744 гектари по АДРЕСА_1 , переданій ФОП ОСОБА_3 в оренду для цієї мети строком до 1 грудня 2029 року, надання цієї нежитлової будівлі поштова адреса - АДРЕСА_1 встановлено Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 31 серпня 2010 року, залишеної без змін Постановою Вищого господарського суду України від 4 листопада 2010 року. (а.с.117-120).

24.02.2010 року ОСОБА_3 було припинено право користування земельною ділянкою площею 0,3744 га по АДРЕСА_1

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03 березня 2010 року у справі 15/338-09 були задоволені позовні вимоги СПД ФО ОСОБА_3 до Харківської міської ради про визнання незаконним рішення ХМР рішення 34 сесії ХМР 5 скликання від 24.06.2009 року №-131/09, яким ХМР вирішила вважати такими, що втратили чинність рішень ХМР в частині надання земельних ділянок в оренду у тому числу ОСОБА_3 в розмірі 0,3744 для будівництва торгівельно - розважального комплексу по АДРЕСА_1 Рішення залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04 квітня 2010 року та ухвалою Вищого господарського суду України .

09.03.2011 року ТОВ "ЗЕТ ЛЮДИ" було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗЕТ ЛЮДИ" стало власником земельної ділянки площею 0,3744 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1. Вказана земельна ділянка була передана ТОВ «ЗЕТ ЛЮДИ» в користування на підставі рішення 41 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 29.02.2010 року « Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд»

На підставі рішення 43 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 29.04.2010 року « Про продаж земельних ділянок юридичним та фізичним особам України» земельна ділянка була продана ТОВ «ЗЕТ ЛЮДИ» і на підставі цього рішення видано державний акт «ЗЕТ ЛЮДИ» НОМЕР_2 від 09.03.2011 року.

В листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом в якому просила визнати незаконними дії Управління Держземагенства щодо видачі ТОВ «ЗЕТ ЛЮДИ» державного акту на право власності на земельну ділянку. Визнати незаконним та скасувати рішення сесії ХМР № 41 5 скликання від 24.02.2010 року №- 20/10 в частині припинення СПДФО ОСОБА_3 права користування земельною ділянкою, пл. 0,3744 по АДРЕСА_1 у зв'язку із її добровільною відмовою, припинення договору оренди від 27.10.2004 року. Визнати незаконним та скасувати рішення сесії ХМР від 29.10 2010 року щодо продажу земельної ділянки ТОВ «ЗЕТ ЛЮДИ»

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29 січня 2015 року позовні вимоги задоволені.

Постановою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду постанова від 29 січня 2015 року скасована. В задоволенні позову до Управління Держкомзему щодо підготовки та видачі ТОВ «ЗЕТ ЛЮДИ» державного акту на право власності на спірну земельну ділянку відмовлено. Закрито провадження у справі за позовом СПД ФО ОСОБА_3 про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку від 09.03.2011 року та підпунктів 34.2,34.3,34.4, пункту 34-1 Додатку 2 до рішення 41 сесії ХМР 5 скликання «Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» від 24.02.2010 року №-20/10 та пункту 3 Додатку до рішення 43 сесії ХМР 5 скликання « Про продаж земельних ділянок юридичним та фізичним особам України» від 29.04.2010 року.

Роз'яснено ОСОБА_3 її право звернення до спеціалізованого судового органу в системі судів загальної юрисдикції, що здійснює правосуддя в господарських правовідносинах.

Дані про те, що позивачка зверталася у суд з цих питань суду не надано. Остання звернулася у господарський суд з позовом то ТОВ «Пальметта» про визнання права власності на підставі ст. 392 ЦК

27 травня 2015 року постановою Харківського апеляційного господарського суду було залишено без змін рішення господарського суду Харківської області від 17.04.2014 року про відмову в позові ФОП ОСОБА_3 до ТОВ «Пальметта» м. Харків про визнання права власності( а.с.18-21).

Відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги на зазначене рішення судова колегія Харківського апеляційного господарського суду погодилася з висновками суду першої інстанції про те, що обраний позивачем спосіб захисту права власності на об'єкт нерухомості, з огляду на те, що позивач об'єктом не володіє, не зможе призвести до поновлення прав. А за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Крім того, судовим розглядом було встановлено, що на час ухвалення рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 року власником земельної ділянки пл. 0,3744 га по АДРЕСА_1 спочатку було ТОВ «ЗЕТ ЛЮДИ» на підставі договору купівлі - продажу від 22.06.2010 року та рішення 43 сесії 5 скликання ХМР від 29.04.2010 року №-74/10, а з 11.03.11 року ТОВ «Пальметта» на підставі державного акту серія НОМЕР_1, який зареєстрований управлінням Держкомзему у м. Харкові 21.03.2011 року.

ТОВ «Пальметта» з 11.03.2011 року також належать спірні нежитлові приміщення на праві власності на підставі договору купівлі - продажу, укладеного 11.03.11 року з ТОВ «ЗЕТ ЛЮДИ» .( витяг про державну реєстрацію прав №-29314244 від 16.03.2011 року, реєстраційний номер 24225726).

Вказані договори позивачкою не оскаржені і реєстрація права власності як на земельну ділянку так і на нежитлову будівлю залишається за відповідачем.

Позивачкою пред'явлені вимоги про витребування нежитлової будівлі на підставі ст. 387 « Право власника на витребування майна з чужого незаконного володіння», 388 « право власника на витребування майна від добросовісного набувача» , 1212 « загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави» 1213 « Повернення в натурі безпідставно набутого майна» ЦК України.

Судова колегія вважає, що позивачкою вимоги за нормами зазначеними вище пред'явлені без урахування вищезазначених обставин.

Згідно зі статтею 876 ЦК України власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Згідно зі статтею 331 ЦК України право власності на новостворене майно та об'єкти незавершеного будівництва реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію права на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна.

Судовим розглядом та доданими до справи доказами дійсно встановлено, що незавершене будівництво спірної нежитлової будівлі здійснювала ОСОБА_3

Разом з тим у постанові Верховного Суду України від 4 листопада 2015 року, міститься висновок про те, що витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Системний аналіз статей 331, 876 ЦК України дає можливість зробити висновок, що стаття 876 цього Кодексу щодо визначення замовника власником об'єкта будівництва застосовується лише у взаємозв'язку зі статтею 331 ЦК України щодо вимоги обов'язкової наявності права власності або права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться нерухоме майно. В інших випадках відповідно до статті 376 цього Кодексу такий об'єкт будівництва та інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, а особа, яка його здійснила, не набуває права власності на нього. В позові позивачка ставила питання про витребування майна на теперішній час у власника та про визнання за нею права власності на це майно.

Між тим, для застосування статті 387 ЦК України необхідною умовою є доведеність позивачем того факту, що вона є власником нерухомого майна і таке право власності підтверджене правовстановлюючими документами; особа, яка звернулась до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що перебуває у володінні відповідача (ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2015 року у справах № 6-48364св14 та № 6-332 св15), але позивачем не доведено, що спірне нерухоме майно введене в експлуатацію, що позивачем здійснена його державна реєстрація і що саме позивач є власником спірного нерухомого майна, а тому положення статті 387 ЦК України до спірних правовідносин не можна застосовувати (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2015 року в справі № 6-47917св14).

Частиною 2 статті 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва.

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв'язку з нормами статей 177-179, 182 ЦК України, частини третьої статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об'єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації.

Статтею 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стаття 18 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-ХІІ "Про основи містобудування" передбачає, що реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об'єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрою територій.

Закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється.

Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року №1243, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів (далі - закінчені будівництвом об'єкти), їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Отже, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

Позивачем не надано доказів уведення об'єкту нерухомого майна в експлуатацію у встановленому порядку і набуття цим майном статусу об'єкта нерухомого майна як об'єкта цивільного права.

В позові позивачка зазначала, що об'єкт не завершений будівництвом. Його готовність складає 75%. Між тим, визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Зазначений висновок міститься і в постанові Верховного Суду України від 19 вересня 2011 року у справі № 3-82гс11.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано, виходячи із змісту заявлених вимог та наданих доказів відмовив в позові про визнання права власності на спірне майно та у витребуванні цього майна.

На час розгляду справи право власності відповідача як на нежитлові приміщення так і на земельну ділянку не оспорені. І саме відповідач є власником цього майна.

Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю, споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користуванні земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Тобто, перехід права власності на будівлю не можливий без переходу права власності на земельну ділянку. В позові, як вже зазначалося ставиться питання про витребування об'єкту незавершеного будівництва з чужого незаконного володіння та визнання на нього права власності за позивачкою. Земельна ділянка на якій знаходиться об'єкт незавершеного будівництва з 2011 року знаходиться у власності відповідача.

У зв'язку із цим судова колегія погоджується з рішенням суду про відмову в позові про витребування цього майна з володіння відповідача, оскільки позови про витребування майна на підставі статті 387 ЦК України підлягають задоволенню у випадках, коли у власника (володільця) майна, що вибуло з його володіння і перебуває у неправомірному (незаконному) володінні іншої особи, залишається право на це майно, в той час як позивачі у встановленому законом порядку право власності на новостворене майно не набули. (Постанова Верховного суду України від 27 травня 2015 року).

Відповідно до правової позиції, яка була висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року у справі №-6-160цс16 за положеннями статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Судова колегія вважає, що позивачкою не доведені позовні вимоги з тих підстав як вони були заявлені, а тому судова колегія погоджується з висновком суду про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313,317,319 ЦПК України судова колегія,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів .

Головуючий - Н.О.Міненкова

Судді - В.В. Кокоша

- Ю.А. Пономаренко