АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 1166/2017 р. Головуючий у 1 інстанції - Остапчук Т.В.
Доповідач - Мараєва Н.Є
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2017 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 липня 2016 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 липня 2016 року залишено без задоволення позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька.

Додатковим рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2016 р. відмовлено в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оформлення паспорту для виїзду дитини за кордон. Це рішення сторонами не оскаржено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 липня 2016 р. скасувати і постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, сторони у справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; батьки дитини проживають окремо, дитина проживає із матір"ю, батько бере участь у вихованні дитини.

Згідно ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь, у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно п.3 ч.3 ст, 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в»їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ.

Відповідно до ст.4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно ч.2 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом також встановлено, що рішенням Печерського районного суду м.Києва від 13.11.2013 р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд за кордон без згоди батька. Відповідач надав нотаріально посвідчену заяву про виготовлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон.

Однак позивачка даною заявою не скористалась та проїзний документ не виготовила.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду нотаріально посвідчену заяву від 7.07.2016 р. (копія), в якій дав згоду на оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказане свідчить про необґрунтованість вимог позивача щодо здійснення перешкод відповідачем в оформленні паспорта дитині.

Обгрунтовуючи позов позивачка просила надати їй дозвіл на вивезення сина за кордон до Королівства Норвегія без згоди та супроводу батька до закінчення поїздки з 1.07.по 1.09. 2016 р.

Проте, заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що він також має намір вивезти сина на курортне оздоровлення на території України в липні 2016 р., проти присутності позивачки не заперечує.

Також посилався на те, що вивезення дитини до північної країни - Норвегії на два місяці (липень та серпень) позбавить його (відповідача) права здійснити курортне оздоровлення дитини, що суперечитиме інтересам дитини.

Зазначав, що діє в інтересах дитини, що заперечує проти вивезення його сина за кордон в неперевірені умови проживання до незнайомих людей та без його (відповідача) присутності.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач пояснив, позивачка одружилася із громадянином Норвегії, хоче залишитися там на постійне проживання та вивезти із собою сина.

Постановлюючи рішення суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що звернувшись до суду із даним позовом, позивачка не надала доказів умов проживання дитини.

Такі висновки суду є слушними, оскільки, із наданих стороною позивача документів не вбачається достатніх доказів щодо дійсних умов проживання дитини за кордоном, оскільки, це фактично є копії фінансових документів, наявності коштів у позивачки, довідки щодо стану здоров»я дитини (а.с.76-82).

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

До того ж на час розгляду справи в апеляційній інстанції сплинув час, на який позивачка просила надати дозвіл на виїзд сину за кордон без згоди батька.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 13.07.2016 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :