Справа № 567/692/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Стаднікова А.Г.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідча ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острог Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей

встановив

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей звернулась ОСОБА_3

Зазначає, що з 25.11.2015 року перебуває з відповідачем в шлюбі і в шлюбі в них народились двоє синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач мотивує свою заяву тим, що відповідач з травня 2017 року разом з сім'єю не проживає та не бере участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, добровільно кошти їх утримання не надає.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному об'ємі та просила стягнути аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. в місяць. Зазначила, що відповідач належним чином не утримує своїх дітей, хоча зобов`язаний це робити.

Вказує, що з травня 2017 року позивач разом з дітьми проживає окремо від відповідача і діти знаходяться на її повному утриманні. Пояснила, що позивач та діти мають задовільний стан здоров`я. Зазначила, що позивач самостійно не має можливості надати для дітей належне утримання, достатнє для їх віку, а відповідач добровільно не бажає брати участі в утриманні їх спільних синів. Крім того, вказує, що позивач доглядає за дитиною до трьох років, а тому достатніх коштів на утримання дітей не має.

Посилається на те, що на даний час відповідач є працездатним чоловіком та має задовільний стан здоров'я, відтак має об'єктивні можливості для отримання доходів щоб утримувати себе та малолітніх дітей. Зазначила, що відповідач офіційно не працює, тому просить відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України стягнути аліменти з відповідача в твердій грошовій сумі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечив. Зазначив, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання своїх малолітніх дітей в зв"язку з тим, що на даний час не працює. Підтвердив факт перебування з позивачем у шлюбі та наявності в них двох спільних синів. Інших утриманців не має.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні з пояснень сторін, свідоцтва про шлюб, свідоцтв про народження дітей встановлено, що сторони по справі мають двох малолітніх синів.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 встановлено, що позивач та відповідач перебувають в шлюбі з 25.11.2015 року, а зі свідоцтв про народження серії НОМЕР_2, НОМЕР_3 встановлено, що вони мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. ( а.с.4-6).

Відповідач по справі з позивачкою та дітьми разом не проживає. Їхні малолітні діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні.

Відповідно до ст. 180 СК України обов'язок утримувати дитину лежить на обох батьках. При цьому, будучи батьком дітей відповідач належним чином їх не утримує, хоча зобов'язаний це робити, а отже з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти. При цьому суд враховує те, що відповідач є працездатним, та має задовільний стан здоров'я, відтак має об'єктивні можливості для отримання доходів щоб утримувати себе та спільних дітей.

Згідно ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину можуть бути визначені за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2017 рік" на даний час прожитковий мінімум для дітей у віці до 6 років встановлений в розмірі 1426 грн. на місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні відповідач доказів про те, що він належним чином займається утримання свїх малолітніх синів не надав, підвердив, що матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Таким чином, загальний розмір утримання дітей від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в утриманні дітей.

Оскільки відповідач, будучи батьком дітей, на даний час своїх синів належним чином не утримує, хоча зобов'язаний це робити, то з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти.

З пояснень учасників процесу встановлено, що відповідач має нерегулярний дохід.

Статтею 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, наявні правові підстави для визначення розміру аліментів з ОСОБА_2 в твердій грошовій сумі.

При цьому суд вважає, що запропонований позивачем до стягнення розмір аліментів на дітей є не значно більшим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не буде надто обтяжливим для відповідача.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач повинен сплачувати щомісячно аліменти на утримання неповнолітніх синів в розмірі 1500 гривень, виходячи з прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років на 2017 рік.

При вирішенні спору судом береться до уваги добрий стан здоров'я дітей та сторін.

Водночас, при вирішенні спору суд виходить з того, що відповідач є працездатним, оскільки інших доказів суду не надано та інших утриманців не має.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід присудити судові витрати.

На підставі ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: синів - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн. щомісячно з 22 червня 2017 року до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір - 640 (шістсот сорок) грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.