Ухвала

іменем україни

30 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

МаляренкаА.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до комісії із трудових спорів приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», ОСОБА_3 про визнання рішення комісії із трудових спорів недійсним та за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», третя особа - директор приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» Зінченко ЮрійАнатолійович, про зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою з урахуванням доповнень ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Донецької області від 23 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - ПАТ «ММК ім. Ілліча»), правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - ПрАТ «ММК ім. Ілліча») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило визнати рішення комісії із трудових спорів хіміко-металургійної фабрики ПАТ «ММК ім. Ілліча» (далі - КТС ХМФ ПАТ «ММК ім. Ілліча») від 30 жовтня 2014 року, протокол № 6, незаконним та скасувати його; відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про внесення змін у запис № 9 її трудової книжки, щодо найменування професії.

Свої позовні вимоги ПАТ «ММК ім. Ілліча» обґрунтовувало тим, що незаконним є рішення КТС ХМФ ПАТ «ММК ім. Ілліча» від 30 жовтня 2014 року, протокол № 6, про задоволення вимог ОСОБА_3 щодо внесення зміни у запис від 01 лютого 2005 року № 9 трудової книжки та зобов'язання комбінату та адміністрації ХМФ ПАТ «ММК ім. Ілліча» виконати висновок спеціалістів державної експертизи умов праці, викладений у відповіді ОСОБА_6, про приведення найменування професії ОСОБА_3 у відповідність із роботою, яку вона фактично виконувала, та номенклатурою продукції, яка фактично випускалася на ділянці з виробництва алюмінієвих лігатур цеху № 1 ХМФ ПАТ «ММК ім. Ілліча» ТОВ «Метинвест», і яка відповідає ДКХПП-41 «Кольорова металургія» для професії контролера та плавильника при вторинному переплаві кольорових металів. Позивач зазначив, що КТС не може роз'яснювати свого рішення, а заява ОСОБА_3 була розглянута рішенням КТС ХМФ ПАТ «ММК ім. Ілліча» 14 липня 2014 року, рішення носило пропозиційний характер, а не обов'язковий, крім того, воно є повторним, що неприпустимо. У рішенні КТС від 14 липня 2014 року було зазначено рекомендувати адміністрації ХМФ ПАТ «ММК ім. Ілліча» виконати висновок заступника начальника Головного управління праці та соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації ОСОБА_6 та привести найменування професії у відповідність із класифікатором професії ДК 003-2005 ЕТКС та фактично виконуваній роботі. Вважає, що рішення КТС від 30 жовтня 2014 року було прийнято із метою уточнення раніше прийнятого КТС рішення від 14 липня 2014 року, за наслідками якого було ухвалено фактично різні по суті рішення. Крім того, під час засідання КТС 30 жовтня 2014 року було порушено порядок розгляду трудових спорів, оскільки з'ясовано лише позицію представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7, аргументації представників роботодавця взагалі не досліджувалося й не з'ясовувалося.

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 також звернулася до суду із позовом, який неодноразово уточнювала і доповнювала, та остаточно просила зобов'язати ПАТ «ММК ім. Ілліча» виконати рішення КТС від 30 жовтня 2014 року; сплатити управлінню пенсійного фонду у Волноваському районі при наявності позовів до ПАТ «ММК ім. Ілліча» нараховані штрафи за несвоєчасність виплат; зобов'язати ПАТ «ММК ім. Ілліча» опублікувати в газеті «Іллічівець город» рішення суду та протокол КТС від 30 квітня 2014 року; стягнути з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на її користь 1 тис. грн та 250 тис. грн на відшкодування моральної шкоди; стягнути витрати на правову допомогу, виплату середнього заробітку; виплатити різницю недоотриманої пенсії; визнати накази атестації робочого місця такими, що не відповідають отриманим результатам і видати нові накази, які відповідають закону; надати пенсійному фонду документи для зарахування стажу; зобов'язати пенсійний фонд оформити пенсію; виплатити індексацію.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 25 серпня 2016 року у задоволенні позову ПрАТ «ММК ім. Ілліча» відмовлено, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано рішення КТС ХМФ ПАТ ММК ім. Ілліча», оформлене протоколом від 30 жовтня 2014 року № 6, законним.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 23 листопада 2016 року рішення Волноваського районного суду Донецької області від 25 серпня 2016 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПрАТ «ММК ім. Ілліча» і в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Ухвалено нове рішення про задоволення позову ПрАТ «ММК ім. Ілліча».

Визнано недійсним та скасовано рішення КТС ХМФ ПАТ «ММК ім. Ілліча» від 30 жовтня 2014 року, протокол № 6.

Відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про внесення змін у запис № 9 її трудової книжки щодо найменування професії.

Відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання законним рішення КТС ХМФ ПАТ «ММК ім. Ілліча» від 30 жовтня 2014 року, протокол № 6.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі з урахуванням доповнень ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів, виходячи за межі доводів касаційної скарги згідно з ч. 3 ст. 335 ЦПК України, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Проте рішення апеляційного суду не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 та відмовляючи в задоволенні позову ПрАТ «ММК ім. Ілліча», суд першої інстанції виходив із того, що оскільки ділянка алюмінієвих лігатур цеху № 1 ХМФ ПАТ «ММК ім. Ілліча» фактично займалася виробництвом продукції кольорових металів, яким є алюміній, тому ця ділянка відноситься до кольорової металургії. При цьому суд послався на лист голови Центрального комітету профспілок трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості України від 17 травня 2016 року № 05/200 та роз'яснення Міністерства праці та Міністерства соціального захисту населення від 28 лютого 1996 року № 300, згідно з якими під виробництвом розуміється виготовлення передбаченої списками продукції незалежно від того, виготовлення цієї продукції здійснює підприємство в цілому або тільки його цех, ділянка відділення. У зв'язку з цим суд вважав, що ОСОБА_3 виконувала обов'язки контролера у виробництві кольорових металів, тому зазначена у трудовій книжці позивача назва професії «контролер у виробництві чорних металів» не відповідає фактично виконуваній роботі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним та скасування рішення КТС ХМФ ПАТ «ММК ім. Ілліча» від 30 жовтня 2014 року, протокол № 6, суд виходив із того, що заяву ОСОБА_3 розглянуто правомочною КТС, а рішення прийнято із дотриманням вимог ст. 227 КЗпП України.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд виходив із того, що місцевим судом не надало належної оцінки тій обставині, що право на використання того чи іншого розділу Списку встановлюється за продукцією, яка випускається.

При цьому апеляційний суд вважав установленим, що основним виробництвом на підприємстві був випуск продуктів чорної металургії, а готовим продуктом виробництва, виготовлення якого своєю працею забезпечувала ОСОБА_3, є сталь, яка відноситься до продуктів чорної металургії.

Також апеляційний суд зазначив, що атестаційною комісією на ділянці алюмінієвих лігатур цеху № 1 ХМФ ПАТ «ММК ім. Ілліча» було проведено атестацію робочого місця контролерів у виробництві чорних металів на підставі протоколів дослідження їх важкості та напруженості праці від 21 лютого 2005 року, 15 лютого 2008 року та 15 жовтня 2008 року за формами №№ 413/0, 334/0, 401/0 МОЗ України, яка, як установив суд, висновків про невідповідність найменування професії та характеру фактично виконуваної роботи не встановила; гігієнічний висновок НДІ медико-екологічних проблем Донбасу та вугільної промисловості від 02 грудня 2008 року також не мав посилань, що робота, яку виконувала ОСОБА_3, не відповідала назві її роботи.

Крім того, згідно з висновками Державної експертизи умов праці Головного управління праці та соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 11 травня 2012 року № 12/83, атестацію робочих місць щодо правильності застосування Списків №№ 1, 2 за умовами праці на підприємстві ХМФ ПАТ «ММК ім. Ілліча» проведено відповідно до вимог чинних в Україні законодавчих та нормативних актів; пропонується використання матеріалів атестації робочих місць за умовами праці для призначення пільгових за віком пенсій і компенсацій за роботу у шкідливих та важких умовах праці.

Посилаючись на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що запис № 9 у трудовій книжці ОСОБА_3 здійснено з урахуванням фактичних функціональних обов'язків.

Апеляційний суд не погодився із висновками місцевого суду про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним та скасування рішення КТС ХМФ ПАТ «ММК ім. Ілліча» від 30 жовтня 2014 року, протокол № 6, зазначивши, що із вказаного протоколу не вбачається яка кількість членів обрана до складу комісії і чи дійсно мав місце кворум для прийняття рішення; у засіданні комісії не брав участі представник позивача, внаслідок чого позиції протилежної сторони не враховано. Крім того, апеляційний суд установив, що форма рішення не відповідає положенням ч. 2 ст. 227 КЗпП України.

Разом із тим апеляційний суд дійшов висновку, що установлений ст. 228 КЗпП України строк оскарження рішення КТС позивачем не пропущено.

Стосовно законності оспорюваного рішення КТС ХМФ ПАТ «ММК ім. Ілліча» від 30 жовтня 2014 року, протокол № 6, апеляційний суд виходив із того, що у справі є виписка із протоколу засідання КТС ХМФ ПАТ «ММК ім. Ілліча» від 06 березня 2015 року № 7, в якій зазначено, що після ознайомлення із доводами позивача ПрАТ «ММК ім. Ілліча», зазначеними у позовній заяві, обговоривши їх, члени комісії дійшли висновку, що у складі комісії відсутні спеціалісти з питань атестації умов праці, а тому не мають можливості на професійній підставі вирішити правильність указаної назви професії ОСОБА_3, у зв'язку з чим рішення КТС, зазначене у протоколі від 30 жовтня 2014 року № 6, вважають необґрунтованим та передчасним, проте самостійно скасувати його комісія не має можливості. Комісією прийнято рішення погодитися із доводами позивача ПрАТ «ММК ім. Ілліча», визнавши його позов (т. 1, а. с. 254, 255).

При цьому апеляційний суд зазначив, що вищевказаного рішення КТС ХМФ ПАТ «ММК ім. Ілліча» від 06 березня 2015 року, протокол № 7, не враховано судом першої інстанції й не надано йому належної правової оцінки, що призвело до неправильного вирішення справи.

Однак із вказаними висновками не можна погодитися виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, саме на суд як на державний орган покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, у зв'язку з чим суд має право й зобов'язаний визначити характер спірних правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, встановити склад осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 228 КЗпП України у разі незгоди з рішенням комісії по трудових спорах працівник чи власник або уповноважений ним орган можуть оскаржити її рішення до суду в десятиденний строк з дня вручення їм виписки з протоколу засідання комісії чи його копії. Пропуск вказаного строку не є підставою відмови у прийнятті заяви. Визнавши причини пропуску поважними, суд може поновити цей строк і розглянути спір по суті. В разі коли пропущений строк не буде поновлено, заява не розглядається, і залишається в силі рішення комісії по трудових спорах.

Відповідно до роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України від 01 квітня 1994 року № 4, від 26 жовтня 1995 року № 18, від 25 травня 1998 року № 15), встановлені ст. ст. 228, 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Розглядаючи трудові спори після їх попереднього розгляду в

КТС, суд з'ясовує і обговорює додержання і причини пропуску як для

десятиденного строку звернення до суду за вирішенням трудового

спору, так і тримісячного строку звернення до КТС (ст. 225 КЗпП України),

якщо останньою він не був поновлений.

Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних

причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Коли

пропущений десятиденний строк не буде поновлено, заява відповідно

до ст. 85 ЦПК України і ст. 228 КЗпП України залишається без розгляду.

Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у

позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує

не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи, права і

обов'язки сторін. При пропуску передбаченого ст. 225 КЗпП України

десятиденного строку без поважних причин необхідності у з'ясуванні

інших обставин справи не має.

Проте апеляційний суд не звернув достатньої уваги на вищевказані роз'яснення Пленуму Верховного Суду України щодо ст. 228 КЗпП України, а також на те, що у позовній заяві ПАТ «ММК ім. Ілліча», поданій до суду 19 листопада 2014 року, позивач зазначав про те, що копію протоколу від 30 жовтня 2014 року ним отримано 31 жовтня 2014 року, у зв'язку з чим дійшов помилкових висновків про те, що позивач не пропустив строку звернення до суду із заявою про визнання недійсним рішення КТС.

Усупереч вимогам ч. 4 ст. 10, ст. ст. 212-215 ЦПК України суд не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, та не встановив достатньо повно обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, і вказані порушення норм процесуального права призвели до передчасних висновків по суті заявлених позовних вимог.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалене у справі рішення апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 23 листопада 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В.Кадєтова

А.В.Маляренко

О.В.Ступак