Справа № 139/806/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

24 січня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.

при секретарі судового засідання Хонькович Л.І.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та Обухівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема, із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1. Позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом. Крім неї, спадкоємцями за законом першої черги є ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Позивач не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме спадкове майно на прізвище спадкодавця.

За захистом своїх прав та інтересів ОСОБА_1 з відповідним позовом 08 вересня 2016 року звернулася до суду.

09 вересня 2016 року у справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду у відкрите судове засідання (а.с. 28). Ухвалою суду від 03 жовтня 2016 року (а.с. 53) за клопотанням позивача зупинено провадження у справі до вирішення справи про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1

Провадження відновлено 11 січня 2017 року (а.с. 63).

ОСОБА_1 у судовому засіданні поданий нею позов підтримала та пояснила суду, що її мати померла у 1967 році, а батько ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 року. На той час їй було 11 років. Після його смерті вона з братом ОСОБА_4, якому на той час було 5 років, ще рік проживали у будинку батьків. Старша сестра, ОСОБА_3 оформила щодо них опіку, а через рік віддала їх обох до інтернату. Після інтернату вона повернулась назад до будинку батьків, однак сестра одразу віддала її заміж, не питаючи згоди. З першим чоловіком вона дуже швидко розлучилася, а з часом зустріла свого теперішнього чоловіка, з яким на початку 80-их років виїхали на заробітки до Якутії. З 2003 року вона із сім'єю проживає у м. Хмільник. У батьківському будинку залишилася проживати старша сестра ОСОБА_3 зі своєю сім'єю. Вважає, що, оскільки на момент відкриття спадщини на батьківський будинок була малолітньою, - має право на частку у цій спадщині, а тому з відповідним позовом звернулася до суду.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання на 19 вересня, 03 жовтня 2016 року не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час і місце розгляду справи (а.с. 43, 48). Про день, час і місце судового засідання на 24 січня 2017 року відповідач ОСОБА_3 обізнана, оскільки в даний час проживає у сестри - відповідача ОСОБА_2, - яка здійснює за нею догляд через немічність. За станом здоров'я ОСОБА_3 самостійно пересуватися не спроможна.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, 19 вересня 2016 року подав до суду заяву, в якій визнав позов і просив справу слухати у його відсутності (а.с. 41).

Представник відповідача - Обухівської сільської ради - сільський голова Кретюк Тетяна 18 січня 2017 року подала до канцелярії суду заяву, у якій просила справу за позовом ОСОБА_1 слухати без представника сільської ради, а вирішення позову поклала на розсуд суду (а.с. 65).

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала і пояснила, що на початку 50-их років їх батько ОСОБА_5 побудував будинок в АДРЕСА_1 і вони переселилися до нього. Вона вийшла заміж і пішла з дому, а батьки з дітьми залишилися. Після смерті батьків сестра ОСОБА_3 (тепер - ОСОБА_3) оформила над малолітніми ОСОБА_1 і ОСОБА_4 опікунство, але через рік віддала їх до дитбудинку. Вважає, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 мають право на частку у батьківському будинку.

Суд, розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення сторін вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного:

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 8).

Довідкою виконавчого комітету Обухівської сільської ради № 861 від 15 серпня 2016 року (а.с. 21), архівним витягом № 171 від 12 серпня 2016 року із протоколу засідання правління колгоспу ім. Малюнкова с. Петрівка від 17 квітня 1953 року (а.с. 24), рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 13 грудня 2016 року, яке набрало законної сили 24 грудня 2016 року (а.с. 58-62) стверджується, що ОСОБА_5 належав житловий будинок № АДРЕСА_1, який було побудовано у 1954 році (зворот а.с. 59).

З довідки КП «Могилів-Подільське МБТІ» № 12 від 29 вересня 2016 року (а.с. 49) слідує, що згідно архівних документів на паперових носіях право власності на житловий будинок в цілому по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_7 н підставі свідоцтва Обухівської сільської ради від 13 лютого 1991 року.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 13 грудня 2016 року, яке набрало законної сили 24 грудня 2016 року (а.с. 58-62), визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок АДРЕСА_1, видане Обухівською сільською радою Мурованокуриловецького району 13 лютого 1991 року на прізвище ОСОБА_8.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд приходить до переконання, що наданими доказами повністю доведено право власності ОСОБА_5 на збудований ним у 1954 році житловий будинок АДРЕСА_1.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 45036805 від 12 вересня 2016 року (а.с. 30) слідує, що спадкодавець по своїй смерті заповіту не залишив.

Дружина та діти спадкодавця, відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, є спадкоємцями першої черги за законом.

Неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку (ст. 535ЦК УРСР в редакції 1963 року).

Свідоцтвами про смерть ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (а.с. 8,9), свідоцтвом про своє народження (а.с. 10), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 11), випискою із по господарських книг за 1967-1969 роки по Обухівській сільській раді (а.с. 13), довідками виконавчого комітету Обухівської сільської № 673 та № 674 від 17 червня 2016 року (а.с. 22-23) доводиться, що ОСОБА_1 була малолітнім спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5.

Роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 ві 16 травня 2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Згідно зі ст. 561 ЦК України в редакції 1963 року свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Як Цивільний кодекс України в редакції 1963 року так і діючий Цивільний кодекс не визначають строк, протягом якого спадкоємець може отримати свідоцтво про право на спадщину.

Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Довідкою виконавчого комітету Обухівської сільської (а.с. 22) стверджується, що на день смерті із померлим були зареєстровані та проживали ОСОБА_10 (помер), дочка ОСОБА_1, дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_4.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 535 та ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року, зокрема, ОСОБА_1 прийняла спадщину, що залишилася після смерті свого батька , оскільки на момент відкриття спадщини була неповнолітньою і проживала у спадковому будинку.

Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 45036781 від 12 вересня 2016 року (а.с. 31) стверджується, що спадкові права після смерті ОСОБА_5 ніхто не оформляв, спадкова справа не заводилась.

Частиною 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року визначено, що частка кожного із спадкоємців першої черги є рівними.

Таким чином, частка кожного із спадкоємців після смерті ОСОБА_5 які прийняли спадщину (три особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4) складає 1/3 частину спадкового майна.

Постановою державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори № 383 від 07 вересня 2016 року (а.с. 25) позивач довела, що іншим чином, окрім як через суд вона не зможе захистити свої права спадкоємця.

Суд враховує обставину, що позивач пропустила строк звернення до суду через юридичну необізнаність та відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, необхідність доведення незаконності правовстановлюючого документа на прізвище сторонньої особи, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, а також обставину, що відповідачі визнають позовну вимогу і таке визнання відповідає вимогам закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси, суд вважає за правильне визнати за ОСОБА_1 право власності на частину спадкового майна - житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1

Стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Суд прийшов до висновку про задоволення позову, а тому із ОСОБА_11 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 551 гривня 20 копійок судових витрат у вигляді сплаченого нею при подачі позову до суду судового збору (а.с. 1).

Керуючись ст. 524, ч. 1 ст. 529, 535, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 10, 57, 60, 61, 73, ч. 4 ст. 174, ст.ст. 212, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Визнати за ОСОБА_1, 1957 року народження право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

На рішення протягом десяти днів з моменту його проголошення може бути подано апеляцію до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Суддя: __________