Справа № 496/4008/15-ц
провадження № 2/496/38/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2017 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П., розглянувши заяву позивача по зустрічному позову про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя та поділ майна подружжя та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач по зустрічному позову звернувся до суду з вищевказаним позовом, який прийнятий до провадження.

04 січня 2017 року позивачем за зустрічним позовом подано заяву про забезпечення позову. В заяві просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту (заборони відчуження) на автомобіль марки Nissan Tilda, держ. номер НОМЕР_1. Свої вимоги мотивує тим, що у звязку з тим, що предметом позовних вимог є визнання вказаного автомобіля спільною власністю подружжя та його поділ, то для гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, вважає за необхідне забезпечити позов, шляхом накладення арешту (заборонити відчуження) на автомобіль марки Nissan Tilda, держ. номер НОМЕР_1. Вважає, що невжиття такого заходу, як накладення арешту на вищевказане майно може зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки в майбутньому відповідачка може вчинити перешкоду у реалізації прав при вирішенні справи на його користь.

В частині 1 ст.153 ЦПК України вказано про те, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року та «Лавентс проти Латвії» від 7 листопада 2002 року).

Повноваження суду першої інстанції при вирішенні цивільних справ визначені Цивільним процесуальним кодексом України, у тому числі повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України).

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частина перша статті 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, обов'язки доказування і подання доказів покладається на сторони (ст. 60 ЦПК України), тому суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.

Суд, дослідивши матеріали справи та доводи, викладені у заяві про забезпечення позову, вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У заяві позивача за зустрічним позовом про забезпечення позову відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області, протягом п'яти днів з дня її ухвалення.

Суддя Галич О.П.

"05" січня 2017 р.