Номер провадження: 22-ц/785/255/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 03.11.2016 року,

встановила :

20.07.2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою та з урахуванням уточнень просила стягнути з відповідачки суму боргу за розпискою у розмірі 1 431 530,40 грн., що за курсом НБУ станом на 20.07.2015 року складає 65040 доларів США, з яких 1320600 гривень - сума боргу та 110930 гривень 40 коп. 3% річних за період з 01.10.2012 року по 20.07.2015 року. Позовні вимоги мотивувала тим, що 18.07.2012 року між ними був укладений договір позики, за умовами якого вона надала відповідачці кошти в розмірі 60 000 доларів США, яка зобовязалася повернути таку ж суму грошових коштів до 01.10.2012 року. Станом на липень 2015 року борг не погашено. Просить стягнути з відповідача суму боргу та три відсотки річних.

Заочним рішення Приморського районного суду м.Одеси від 03.11.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 народження, на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики в розмірі 1 431 530 (один мільйон чотириста тридцять одну тисячу пятсот тридцять) гривень 40 копійок. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та не правильне застосування матеріального права просить рішення скасувати та ухвалити нове про стягнення суми боргу згідно наданого розрахунку у розмірі 197040 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.11.2016 року еквівалентно 5 050 135,20 грн., з яких 1537800,00 грн. (60000 доларів США) загальна сума боргу, 129 175,20 грн. (5040 доларів США) 3% річних, 3 383 160 грн. (132000 доларів США) проценти за користування грошима.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що борг за розпискою підлягає стягненню саме в іноземній валюті та крім того суд мав стягнути заборгованість у гривнях визнавши еквівалент у іноземній валюті станом на час ухвалення рішення суду, також вказала що суд першої інстанції зробив не правильний розрахунок заборгованості, вказавши, що до стягнення підлягає не 1 431 530 гривень 40 копійок, а 197040 доларів США, що складає 5050135 грн. 20 коп.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що 18.07.2012 року ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 60000 доларів США. Договір позики підтверджується розпискою, відповідно умов якого відповідачка зобовязалася повернути грошові кошти до 01.10.2012 року.

Договір позики та факт отримання грошей в сумі 60000 доларів США підтверджується розпискою, оригінал якої оглянуто, а копія приєднана до матеріалів справи.

Однак, відповідач до теперішнього часу не повернула суму боргу.

Згідно розрахунку, здійсненим та поданим позивачем, загальна сума заборгованості складає 60 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на день звернення з позовом (100 доларів США дорівнює 2201,4924 грн.) складає 1320600 грн. (60000 х 22.01 = 1320600). Кількість днів прострочення складає з 01.10.2012 року по 20.07.2015 року, тобто 1022 днів. Розрахунок 1320 600 * 3 * 1022/365/100 = 110 930,40 грн.

Правильно встановивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов до наступних висновків.

Спірні правовідносини регулюються ст.1046 ЦК України, відповідно якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Отже, договір позики є реальним правочином і вважається укладеним з моменту передання грошей, що виступають предметом зазначеного договору. Надана суду розписка є належним доказом, що свідчить про укладення сторонами договору позики, та отримання грошей відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму.

В порядку ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що буле передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статті 1051 Цивільного кодексу України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відтак, письмова розписка є належним доказом, що свідчить про отримання відповідачем грошових коштів.

Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник повинен сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Так, частиною 2 статті 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредиту зобовязання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до передбаченого ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Враховуючи, що до теперішнього часу відповідач не повернула Позикодавцю суму боргу, в розмірі 60 000 доларів США, тому підлягають задоволенню вимоги про стягнення боргу що за курсом НБУ станом на день звернення з позовом складає 1320 600 грн. та три відсотки річних у розмірі 110 930,40 грн., що разом складає 1 431 530 (один мільйон чотириста тридцять одну тисячу пятсот тридцять) гривень 40 копійок.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги щодо борг за розпискою підлягає стягненню саме в іноземній валюті, крім того суд мав стягнути заборгованість у гривнях визнавши еквівалент у іноземній валюті станом на час ухвалення рішення суду, що суд першої інстанції зробив не правильний розрахунок заборгованості, що до стягнення підлягає не 1 431 530,40 грн., а 197040 доларів США, що складає 5050135,20 грн. колегія суддів вважає необґрунтованими та їх відхиляє виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач керуючись ст. 31 ЦПК України подав уточнення позовних, шляхом зменшення розміру ціни позову на підставі нового розрахунку заборгованості (а.с.36,37), а саме: сума заборгованості складає 60 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на день звернення з позовом (100 доларів США дорівнює 2201,4924 грн.) складає 1320600 грн. (60000 х 22.01 = 1320600). Кількість днів прострочення складає з 01.10.2012 року по 20.07.2015 року, тобто 1022 днів. Розрахунок 1320 600 * 3 * 1022/365/100 = 110 930,40 грн., у звязку з суд першої інстанції діючи в межах своїх повноважень передбачених ст. 11 ЦПК України, задовольнив позов у повному обсязі.

Крім того твердження апелянта, що суд відмовляючи у стягненні відсотків посилався на їх значний розмір є безпідставними, оскільки судове рішення таких суджень не містить, крім того як вже було вказано задовольнив позов у повному обсязі в межах тих позовних вимог, які були заявлені.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 03.11.2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

ОСОБА_4