Номер провадження: 22-ц/785/4436/17
Номер справи місцевого суду: 523/6676/16-ц
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сегеди С.М., Кононенко Н.А.

при секретарі: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 березня 2017 рокув позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2подала до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 березня 2017 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції було достовірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Спадкоємцями першої черги за законом є діти померлої ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які у встановлений законом строк звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті матері. Також встановлено, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, не могла самостійно себе обходити з часу потрапляння до КУ «ОКЛ № 11», а саме з 10 червня 2015р., (діагноз: закритий перелом стегна, зміщення уламків) по ІНФОРМАЦІЯ_1., (по день смерті), до 10.06.2015р., померла ОСОБА_5, ніколи не перебувала у безпорадному стані, повністю обходила себе самостійно, не зверталася за допомогою і не потребувала її. З КУ «МКЛ №11» ОСОБА_5, була виписана 22.06.2015р., та саме з цього часу по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1., тобто протягом одного місяця не могла самостійно себе обходити та потребувала сторонньої допомоги, яку, як встановлено в судовому засіданні, їй надавали її діти ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом повнолітні діти, а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України, суд, при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи та звернення спадкодавця по допомогу до цієї особи, ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Відповідно до абз. 3 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно матеріалів справи, не вбачається перебування спадкодавця в безпорадному стані, який би потребував стороннього догляду, допомоги та піклування, окрім останнього місяця життя ОСОБА_5

Отже, відмовляючи в задоволенні позову про усунення від права на спадкування, суд першої інстанції правомірно виходив з недоведеності факту ухилення ОСОБА_3 від допомоги спадкодавцеві, оскільки як вірно зазначив суд першої інстанції надання допомоги спадкодавцеві одним із спадкоємців в більшому обсязі, а також надання допомоги в меншому розмірі іншими спадкоємцями правового значення для розгляду справи по суті не має.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, які є аналогічними заявленим вимогам, суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

При встановлених обставинах з урахуванням принципу справедливості, добросовісності та розумності суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Рішення суду є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко