У Х В А Л А Справа № 200/16252/15

Провадження № 4-с/200/100/17

02 серпня 2017 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Литвиненка І.Ю., розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі скаргу комунального підприємства «Дніпроводоканал» департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпропетровської міської ради про визнання постанови державного виконавця неправомірною, скасування постанови про повернення виконавчого документу та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

14 липня 2017 року КП «Дніпроводоканал» департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпропетровської міської ради звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1, прохаючи суд визнати неправомірною постанову цього державного виконавця від 08 червня 2017 року ВП № 51481144 про повернення виконавчого документа КП «Дніпроводоканал», як стягувачу; скасувати постанову цього державного виконавця від 08 червня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу від 08 червня 2017 року ВП № 51685916; зобовязати державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 відновити виконавче провадження ВП № 51685916 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «Дніпроводоканал» суми боргу за послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 6196 гривень 16 копійок та судового збору у 121 гривень 80 копійок.

В обґрунтування вказало, що 16 вересня 2015 року задоволено заяву КП «Дніпроводоканал» та винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на його користь заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 6196 гривень 16 копійок та судового збору у 121 гривень 80 копійок. На виконання судового наказу стягувачем 30 травня 2016 року до Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Головного управління юстиції у Дніпропетровській області подано заяву про примусове виконання та копію судового наказу. Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 від 01 червня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 51685916 про примусове стягнення з ОСОБА_3 Н.В. заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 7489 гривень 77 копійок та судового збору у сумі 689 гривень. Згідно з відповідями на запити державного виконавця, у боржника відсутнє майно та джерело доходів, на яке можливо звернути стягнення. Відповідно до акту від 29 травня 2017 року, при виході державного виконавця за місцем мешкання боржника, двері їй не відчинили, а тому виявити майно, яке належить боржнику не виявилося можливим. З цих підстав постановою державного виконавця Гросової К.О. від 08 червня 2017 року закрито виконавче провадження ВП № 51685916 з виконання судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 Н.В. на його користь заборгованості у сумі 6196 гривень 16 копійок та судового збору у 121 гривень 80 копійок.

Рішення про закриття виконавчого провадження вважає незаконним з наступних підстав. Так, згідно з вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії. У даному випадку державний виконавець Гросова К.О. не виконала вказаних вимог закону, так як не використала і інші заходи для примусового виконання рішень. Вона не звернулася до суду із поданнями про обмеження виїзду за кордон боржника та про примусове проникнення до його житла. З тих підстав, що цих виконавчих дій ОСОБА_1 не виконала, вважає, що має право на задоволення скарги.

У судове засідання представник скаржника не зявилась, надала письмову заяву, в якій скаргу підтримала, прохає судове засідання провести за її відсутністю.

Державний виконавець у судове засідання не зявилася, звернулася із письмовими запереченнями та додатками до них. Зазначила, що при здійсненні виконавчих дій вимог чинного законодавства не порушувала. Вона направила запити до компетентних органів щодо наявності у боржника майна та джерел доходів. Згідно з відповідями на запити, боржник не має рухомого та нерухомого майна, не працює. При виході за місцем мешкання боржника дверей їй не відчинили, тому перевірити наявність майна боржника, на яке можливо було б звернути стягнення, вона не змогла. Вважає, що виконала усі виконавчі дії, які змогла, але майна боржника не знайшла. Через це закрила виконавче провадження.

Згідно з вимогами ст.ст. 383-387 ЦПК України, якщо учасники виконавчого провадження вважають, що рішенням, діями чи бездіяльністю державного виконавця порушено їх права та обовязки, вони мають право звернутися до суду зі скаргою, за наслідками розгляду якої суд постановляє ухвалу у якій може визнати дії неправомірними та зобовязати державного виконавця чи виконавчу службу виконати вимоги заявника і усунути порушення, або іншим шляхом поновити їх права чи свободи, чи відмовити у задоволенні скарги.

Розглянувши скаргу, зясувавши фактичні обставини справи та перевіривши їх наданими сторонами письмовими доказами, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, нормою ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені до суду, який видав виконавчий документ. Відповідно до вимог ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, повинно бути виконано органами державної влади та місцевого самоврядування, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами; невиконання судового рішення є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закриттю у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом. Нормою п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем для виконання, за яким стягнення не провадилось або було проведено частково, повертається стягувану якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, у якій знаходиться майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), а також питання про проникнення до житла чи іншого володіння боржника при виконанні рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за поданням державного виконавця; суд негайно розглядає подання, зазначене у частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін чи інших заінтересованих осіб, але за участю державного виконавця. Згідно з вимогами ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

З наведених вище норм чинного законодавства та фактичних обставин справи випливає те, що державним виконавцем не вжито усіх можливих та необхідних заходів із виконання судового наказу, що виданий 16 вересня 2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «Дніпроводоканал» заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 6196 гривень 16 копійок та судового збору у 121 гривень 80 копійок. Не вжито тому, що державний виконавець маючи для цього час та можливість, не звернулася до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржниці, де, враховуючи суму боргу та те, що вона офіційно не працює, вірогідніше за все, могла б знайти те майно у вигляді побутових речей, на яке можливо звернути стягнення. Маючи час та можливість не звернулася із поданням про обмеження виїзду за межі України боржниці.

Тому суд вважає, що маючи всі можливості виконати свої прямі службові обовязки здійснити примусове виконання рішення суду шляхом примусового проникнення до житла боржниці та обмеженням її виїзду за межі України, державний виконавець не зробила цих дій, а тому закрила виконавче провадження та повернула виконавчий документ стягувачу передчасно.

З цих підстав суд приходить до висновку, що державний виконавець діяла з порушенням вимог ч.ч. 1-2 ст. 5 чинного Закону України «Про виконавче провадження», і у суду є усі підстави для визнання її дій такими, що порушують право стягувача на стягнення заборгованості, вже захищене судом, а тому неправомірними. З цих же підстав, для поновлення права стягувача на задоволення майнових вимог шляхом примусового виконання рішення суду від 06 травня 2017 року, постанова державного виконавця Гросової К.О. від 08 червня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачеві підлягає скасуванню. З цією ж метою підлягають задоволенню і вимоги стягувача про зобовязання державного виконавця Гросової К.О. щодо вжиття усіх необхідних заходів, відповідно до вимог закону та наданих їй повноважень, для стягнення з боржниці ОСОБА_2 на користь стягувача боргу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 210, 293, 383-387 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу комунального підприємства «Дніпроводоканал» департаменту благоустрою інфраструктури Дніпропетровської міської ради про визнання постанови державного виконавця неправомірною, скасування постанови про повернення виконавчого документу та зобовязання вчинити дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 з повернення виконавчого документа про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь стягувача - комунального підприємства «Дніпроводоканал», яке оформлено постановою державного виконавця від 08 червня 2017 року - неправомірними.

Постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 від 08 червня 2017 року про повернення виконавчого документа про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 на користь стягувача - комунального підприємства «Дніпроводоканал» - скасувати.

Зобовязати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 відновити виконавче провадження № 51685916 про стягнення з ОСОБА_2 на користь стягувача - комунального підприємства «Дніпроводоканал» заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 6196 гривень 16 копійок та судового збору у 121 гривень 80 копійок, та вжити усіх необхідних заходів, відповідно до вимог чинного законодавства України, з виконання рішення суду.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання до апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом п'яти днів зо дня її проголошення, а особами, що не брали участі у справі протягом пяти днів зо дня отримання її копії, через суд першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили протягом пяти днів зо дня її проголошення, або пяти днів зо дня отримання її копії особами, що не брали участь у розгляді справи, якщо не буде оскаржена у встановленому порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко