АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/6034/2017 Головуючий в 1-й інстанції - Колесник О.М.
753/2715/15-ц Доповідач Чобіток А.О.
У Х В А Л А

Іменем України

31 серпня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток АП.

суддів - Немировської О.В., Українець Л.Д.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року в справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» Паламарчука Віталія Віталійовича до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року позивач пред'явив вказаний позов до відповідача та зазначав,що 27.12.2011 року між ПАТ «Банк національний кредит» та ОСОБА_2 укладено договір №DF992/2011-1 банківського вкладу (в національній валюті) без капіталізації процентів ,відповідно до умов якого банк відкрив вкладнику рахунок НОМЕР_1, а вкладник вніс на цей рахунок грошові кошти у сумі 2 500 000 грн.,ринкова процентна ставка за депозитом складає 25% річних і депозит залучається з 26 грудня 2011 року по 09 листопада 2016 року.

Відповідно до п.2.3.депозитного договору сторони дійшли згоди,що у випадку розірвання договору з ініціативи вкладника в період з 32 дня кінцевої дати дії депозитного договору,проценти нараховуються та сплачуються із розрахунку 15% річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку.

04.02.2015 року відповідач звернувся до банку з заявою про дострокове розірвання депозитного договору,внаслідок чого відповідно до п.2.3 договору,банк повинен був сплатити проценти за ставкою 15,0% річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку.

Разом з тим між банком та відповідачем було укладено договір про внесення змін №б/н від 16.02.2015 року до договору № DF 992/2011-1 банківського вкладу згідно з умовами якого банк прийняв на себе зобов'язання сплатити відповідачу суму нарахованих процентів без застосування перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою.

05.06.2015 року постановою Правління Національного банку України №358 ПАТ «Банк національний кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №114 від 05.06.2015 року,яким з 08.06.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Банк національний кредит».

Відповідно до Постанови правління Національного банку України від 28.08.2015 року № 563 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк національний кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.08.2015 року №159 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк національний кредит» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк національний кредит» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк національний кредит» Паламарчука В.В.. строком на 1 рік з 31.08.2015 року по 30.08.2016 року включно. Здійснюючи на підставі статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку, уповноваженою особою Фонду було виявлено, що укладений договір про внесення змін №б/н від 16.02.2015 року до договору № DF 992/2011-1 банківського вкладу від 27.12.2011 року є нікчемним у зв'язку із незастосуванням перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою і таким чином банк відмовився від власних майнових вимог,що потягло за собою необґрунтовану виплату відповідачу грошових коштів у розмірі 952539,93 грн.

Уповноваженою особою на здійснення ліквідації ПАТ «Банк національний кредит» направлено відповідачу повідомлення в порядку ст.ст. 37, 38, 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з вимогою повернути вказані грошові кошти,що нею було проігноровано.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив зобов'язати відповідача повернути банку грошові кошти у розмірі 952539,93 грн..

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове,яким відмовити в задоволенні позову,оскільки таке рішення не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права. Матеріалами справи не підтверджено факт здійснення перевірки нікчемності депозитного договору під час дії тимчасової адміністрації у період з 08.06.2015 по 31.08.2015 року, а також відсутнє рішення про визнання договору банківського вкладу,укладеного між сторонами,нікчемним.

Вислухавши доповідь судді,пояснення осіб,що з'явилися в судове засідання,обговоривши доводи апеляційної скарги,обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено,що 27.12.2011 року між ПАТ «Банк національний кредит» та ОСОБА_2 укладено договір №DF992/2011-1 банківського вкладу (в національній валюті) без капіталізації процентів ,відповідно до умов якого банк відкрив вкладнику рахунок НОМЕР_1, а вкладник вніс на цей рахунок грошові кошти у сумі 2 500 000 грн.,ринкова процентна ставка за депозитом складає 25% річних і депозит залучається з 26 грудня 2011 року по 09 листопада 2016 року.

Згідно з п.2.3 договору у випадку розірвання цього договору з ініціативи вкладника в період з 32 дня до кінцевої дати дії депозитного договору,проценти нараховуються та сплачуються із розрахунку 15% річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку.

04.02.2015 року відповідач звернувся до банку з заявою про дострокове розірвання депозитного договору.

16.02.2015 року між банком та відповідачем було укладено договір про внесення змін №б/н до договору № DF 992/2011-1 банківського вкладу згідно з умовами якого банк прийняв на себе зобов'язання сплатити відповідачу суму нарахованих процентів без застосування перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою.

05.06.2015 року постановою Правління Національного банку України №358 ПАТ «Банк національний кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №114 від 05.06.2015 року,яким з 08.06.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Банк національний кредит».

На виконання наказу № 39 від 11.06.2015 року щодо перевірки договорів (інших правочинів) протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації в банку, на предмет виявлення правочинів (в тому числі договорів ,виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають критеріям,передбаченим частиною третьою ст..38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб було складено звіт про перевірку договорів за вказаний період станом на 04.08.2015 року в тому числі і договору про внесення змін №б/н до договору № DF 992/2011-1 банківського вкладу , було виявлено,що вказаний договір є нікчемним з підстав, визначених п.1 ст.38 вказаного Закону, у зв'язку із незастосуванням перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою і таким чином відмовою банку від власних майнових вимог,що потягло за собою необґрунтовану виплату відповідачу грошових коштів у розмірі 952 539,93грн..

Задовольнивши позовні вимоги та зобов'язавши відповідача повернути ПАТ «Банк національний кредит» грошові кошти в сумі 952539,93грн.,одержані за договором про внесення змін №б/н від 16.02.2015 року до договору № DF 992/2011-1 банківського вкладу (в національній валюті) без капіталізації процентів від 27.12.2011 року, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний договір є нікчемним відповідно до ст..38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в зв'язку з тим, що розірвавши достроково договір банківського вкладу, відповідач отримала проценти за вкладом в сумі 1 727 908 грн.(25%) замість коштів в сумі 775 368,07(15%), тобто на 952 539,93 грн. більше ніж отримала б за договором банківського вкладу без внесення до нього змін договором №б/н від 16.02.2015 року.

Колегія суддів вважає , що такий висновок суду відповідає обставинам справи, вимогам закону,що регулює правовідносини,які виникли між сторонами та позиції Верховного суду України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність підтвердження позивачем здійснення перевірки договорів під час дії тимчасової адміністрації у банку на увагу не заслуговують,оскільки представником позивача надано витяг зі звіту про перевірку договорів у ПАТ «Банк національний кредит» станом на 04.08.2015 року затвердженого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Паламарчуком В.В. 10.08.2015 року,тоді як здійснення тимчасової адміністрації у банку припинено з 31.08.2015 року.

У зазначеному витягу вказано, що фактично рішеннями Комітету з управління активами/пасивами та з питань управління ризиками ПАТ «Банк національний кредит» банк відмовився від власних майнових вимог за депозитними договорами на суму 44 193 585,00 грн. та запропоновано визнати нікчемними правочини ( наведені в додатку) щодо дострокового розірвання депозитних договорів за ініціативи клієнтів та незастосування перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою(в частині незастосування перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою) і як наслідок цього пункту додаткові угоди/додаткові договори про внесення змін (у разі їх укладення) до депозитних договорів в частині незастосування перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою.

На думку колегії суддів, є недоречними посилання в апеляційній скарзі на ухвалу Вищого спеціалізованого України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.09.2016 року при вирішенні аналогічного спору, оскільки Верховний суд України в постановах від 05 липня 2017 року в справі № 6-881цс17 , від 09.08.2017 року у справі № 6-1121цс17 прийшов до наступної правової позиції.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у частині другій статті 38 якого передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статі.

Пунктом 1 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що внесення змін до договору банківського вкладу, згідно з якими банк відмовляється від застосування зниженої процентної ставки при достроковій виплаті вкладу на вимогу вкладника, є відмовою банку від власних майнових вимог.

Правочин щодо незастосування банком перерахунку нарахованих процентів за зниженою процентною ставкою спричиняє необґрунтовану виплату грошових коштів, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» містить ознаки нікчемного правочину та вимагає застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК України.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст. 304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року у залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -