Справа № 466/2662/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Невойта П.С.

секретаря с/з Семків Х.І.

за участю представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, Партики Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Львівської міської ради, Відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області про визнання права власності на 1/2 частини земельної ділянки, що належить співвласнику житлового будинку, -

встановив:

17.03.2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовною заявою до Львівської міської ради, Відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 640 кв.м. по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 19.07.1994 року, що належала ОСОБА_9.

В подальшому позивачем було уточнено позовні вимоги та остаточно просив визнати за ним, ОСОБА_5 право власності на частину земельної ділянки площею 640 кв. м. по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 від 19.07.1994 року, що належала ОСОБА_10.

Заяву мотивує тим, що він є власником житлового будинку на АДРЕСА_1 у м.Львові в цілому, що підтверджується витягом про державну реєстрацію права власності №36679671 від 18.05.2012р.

Згідно договору купівлі-продажу від 02.04.1993року ОСОБА_5 придбав 11/20 частин житлового будинку АДРЕСА_1 у ОСОБА_9.

9/20 частини даного житлового будинку залишилось у власності ОСОБА_9.

Будучи співвласники житлового будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_9 привати- зували у встановленому законом порядку прибудинкову територію площею 640 кв.м. Вказана земельна ділянка належала їм на праві приватної власності, що підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1. виданого 19.07.1994року.

Після оформлення державного акта на земельну ділянку, 21.10.1994 року ОСОБА_9 згідно договору дарування подарував ОСОБА_5 9/20 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Даний договір зареєстрований у встановленому законом порядку. Однак, в договорі дарування не зазначено про перехід права власності на земельну ділянку.

ОСОБА_9 помер у жовтні 1994 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть.

Спадщина після його смерті не оформлялась, оскільки жодних спадкоємців у нього не було, як і спадкового майна, яке б залишилось після його смерті.

Внаслідок укладення договорів купівлі-продажу та договору дарування позивач набув права власності на житловий будинок в цілому.

Однак, у договорі дарування не вказано про передачу позивачу належної йому частини земельної ділянки, що згідно державною акту призначена для обслуговування житлового будинку в зв'язку із він вимушений звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач та його представники підтримали позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві мотиви. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача Відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області в останнє судове засідання не з'явився, подав на адресу суду письмові заперечення. Будучи у судовому засіданні представник відповідача Держгеокадастру у м.Львові Львівської області - Антоняк Б.Ю. заперечив щодо заявлених позовних вимог, покликаючись на заперечення, які долучені до матеріалів цивільної справи. Просив суд відмовити у задоволенні позову за безпідставніст

В судовому засіданні представник відповідача Львівської міської ради - Партика Н.С. заперечила щодо заявлених позовних вимог. Просила суд відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. В останнє судове засідання не з'явилась, однак подала на адресу суду заяву в котрій просила розглядати справу у її відсутності.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 являється власником житлового будинку по АДРЕСА_1 в цілому, що підтверджується витягом про державну реєстрацію права власності № 36679671 від 18.05.2012 року. (а.с.9).

Також встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 02.04.1993року ОСОБА_5 придбав 11/20 частин житлового будинку АДРЕСА_1 у ОСОБА_9, а 9/20 частини даного житлового будинку залишилось у власності ОСОБА_9, що стверджується копією договору купівлі-продажу від 02.04.1992 року (а.с. 19-21).

Будучи співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_9 приватизували прибуде нову територію площею 640 кв. м., що стверджується держаним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 19.07.1994 року (а.с. 8).

Також встановлено, що 21.10.1994 року на підставі договору дарування ОСОБА_9 подарував ОСОБА_5 9/20 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 52).

Рішенням від 14.09.2016 року Шевченківського районного суду м.Львова встановлено факт належності Державного акту на право приватної власності на землю, виданий 19.07.1994 року Львівською міською радою народних депутатів- ОСОБА_10,ІНФОРМАЦІЯ_1

Також встановлено, що в договорі дарування від 21.10.1994 року не вказано про передачу ОСОБА_14 земельної ділянки, що призначена для обслуговування прибудинкової території.

Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 120 Земельного Кодексу України У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У відповідності до вимог п. а ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

З огляду на те,що наведене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 220, 328, 383, 392 ЦК України, 120, 152 Земельного Кодексу України, суд, -

вирішив:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку площею 640 кв.м., що розташована на АДРЕСА_1 у м.Львові і передана згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 19.07.1994 року для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що належала на праві власності ОСОБА_5 і ОСОБА_10.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя П. С. Невойт