Справа № 344/273/17
Провадження № 2/344/1538/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

10 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Мелещенко Л.В., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Видавництва «Лілея-НВ» про невиконання судового рішення та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

06 січня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, Видавництва «Лілея-НВ» про невиконання судового рішення та зобовязання вчинити певні дії.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя виходить з наступного.

Позовна заява, що подається до суду, повинна відповідати певним вимогам, що ставляться до неї. Такі вимоги передбачені у статтях 119, 120 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 119 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої пятої статті 13 цього Кодексу.

Як визначено у частинах першій-третій статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Позивач у позовній заяві просить:

1) зобовязати ОСОБА_2 надати документи, що підтверджують виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2012 року;

2) зобовязати ОСОБА_2 надати докази правоти, які заперечують авторський текст позивача про нього на сторінках 12-13 книги;

3) визнати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2012 року невиконаним з вини ОСОБА_2 та колишнього державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3;

4) зобовязати видавництво «Лілея-НВ» за власний кошт ОСОБА_2 надрукувати та повернути автору його інтелектуальну власність;

5) зобовязати ОСОБА_2 на серпневій нараді вчителів Косівщини 2017 року у присутності позивача довести до відома педагогів району, а також на зборах педагогічного колективу Брусторівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, що свідомо вдався до обману і навмисно посягнув на авторитет, честь, гідність творця інтелектуальної власності, обманув педагогічну громадськість Косівського району;

6) притягнути з ОСОБА_2 до відповідальності у вигляді компенсації: сплати десяти мінімальних заробітних плат.

Таким чином, позивач у позовній заяві вказує вимоги щодо невиконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2002 року, що розглядаються в порядку, передбаченому статтею 383 Цивільного процесуального кодексу України.

Вимога щодо притягнення ОСОБА_2 до відповідальності у вигляді компенсації є неконкретизованою, оскільки незрозуміло, до якої відповідальності слід притягнути ОСОБА_2 і на чию користь підлягають стягненню кошти.

Отже, позивачу слід визначити зміст позовних вимог, що розглядаються в порядку позовного провадження.

Пунктом 5 частини другої статті 119 Цивільного процесуального кодексу Українипередбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Позивач цих вимог не дотримався.

Зокрема, в порушення вимог статті 119 Цивільного процесуального кодексу Українипозивач не вказав на докази та засоби доказування в обґрунтування позиції свого позову.

Якими саме доказами та обставинами позивач обґрунтовуватиме свою позицію це право позивача, але його обовязок про таке вказати у позовній заяві, без такого суд не зможе належно у розумні строки розглянути справу і не повинен слухати справу по суті.

Окрім того, згідно статті 64 Цивільного процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або ж їх копії. Але копією вважається документ, що відповідає оригіналу. Копія завіряється у встановленому законом порядку. Тому позивач повинен надати документи або в оригіналі, або ж належно завірені копії.

Частина пята статті 119 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

У позовній заяві позивачем заявлені пять вимог немайнового характеру та одна вимога майнового характеру.

Згідно підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 640,00 грн., та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 8 000,00 грн.

Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що розмір судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 640,00 грн.

Згідно частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем до позову доданий документ про сплату судового збору лише у розмірі 585,40 грн., що не є сплатою судового збору у розмірі, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

З огляду на викладене суддя дійшла висновку, що позовну заяву слід залишити без руху та надати строк для виправлення вказаних недоліків шляхом визначення змісту позовних вимог, що розглядаються в порядку позовного провадження, та надання документу про сплату судового збору за кожну позовну вимогу у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 119-121, 208-210, 292, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Видавництва «Лілея-НВ» про невиконання судового рішення та зобовязання вчинити певні дії - залишити без руху, надавши строк 5 днів з дня отримання ухвали для виправлення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

Розяснити, що у випадку невиконання вимог даної ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Копію ухвали направити для відома та виконання позивачу.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Суддя Л.В. Мелещенко