Справа № 198/703/16-ц
У Х В А Л А

іменем України

02.02.2017 року Юрївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., при секретарі Літвіченко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Юрївка клопотання представника відповідача ПП «Агро-Ширак» - ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, в рамках розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Агро-Ширак» Юрївського району Дніпропетровської області про стягнення збитків, заподіяних самовільним використанням земельної ділянки,

В с т а н о в и в:

В провадженні суду мається вищезазначена цивільна справа.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 заявив клопотання про зупинення провадження в даній справі, посилаючись на те, що на сьогоднішній день в провадженні Юрївського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа № 198/410/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання заповіту від 22.03.2012 року за реєстровим № 224 - недійсним.

Представник відповідача вказував, що позивачка ОСОБА_2 є власницею земельних ділянок розміром 5, 3605 га та 5, 3606 га на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 10.12.2013 року після смерті спадкодавця ОСОБА_4, заповіт якої, в свою чергу, оформлено 22.03.2012 року за реєстровим № 224.

Оскільки, вищевказана цивільна справа між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 стосується спору щодо власності на земельні ділянки, за самовільне використання яких позивачка і звернулася з позовом до відповідача про стягнення збитків, то, у разі задоволення позову ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним зміниться власник земельних ділянок і відповідно позивач буде неналежним, вимоги безпідставні, фактично зникне предмет спору (ас. 143).

Посилаючись на дане та п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України представник відповідача просив зупинити провадження по справі до набрання чинності рішенням суду в цивільній справі № 198/410/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання заповіту від 22.03.2012 року за реєстровим № 224 - недійсним.

Позивачка ОСОБА_2 та представник останньої ОСОБА_6 в судовому засіданні проти даного заперечували.

Зясувавши думку учасників процесу щодо даного клопотання, вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного:

- так, згідно п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

За змістом п. 33 постанови пленуму ВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Сам по собі розгляд питання іншим органом, не повязаний зі встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження.

Так, представником відповідача надано ухвалу про відкриття Юрївським районним судом Дніпропетровської області провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, з якої вбачається, що предметом оспорення є заповіт ОСОБА_4, складений 22.03.2012 року та зареєстрований в реєстрі за № 224, згідно якого померла ОСОБА_4, належні їй земельні ділянки площею 5, 3605 та 5, 3606 га відповідно, заповідала ОСОБА_2 (ас. 144-145).

Відповідно до ч. 4 ст. 1257 ЦК України у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Відтак, предявлення позову про визнання заповіту недійсним не свідчить про заявлення вимог щодо оспорення права власності ОСОБА_2 на успадковані нею на підставі такого заповіту земельні ділянки та про те, що у разі визнання такого заповіту недійсним, її право власності, оформлене належним чином, автоматично скасується. При цьому, в судовому засіданні не встановлено, що державні акти про право власності ОСОБА_2 на успадковані нею земельні ділянки після смерті ОСОБА_4 будь-хто просить визнати недійсними, як такі, що отримані на підставі недійсного заповіту, а також у звязку з цим, скасувати державну реєстрацію права власності на успадковані земельні ділянки.

Обставини, які є підставою позову про стягнення збитків, заподіяних самовільним використанням земельної ділянки, на думку суду, не є предметом дослідження в іншій справі, а саме про визнання заповіту недійсним і рішення суду у цій іншій справі безпосередньо не впливає на вирішення спору щодо стягнення збитків, заподіяних самовільним використанням земельної ділянки.

За викладених вище обставин, суд не вбачає достатніх правових підстав для зупинення провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 168, 201, 293 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача ПП «Агро-Ширак» - ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, в рамках розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Агро-Ширак» Юрївського району Дніпропетровської області про стягнення збитків, заподіяних самовільним використанням земельної ділянки - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.О.Маренич