Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що перебуває у трудових відносинах із публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк») з 2003 року, із 20 квітня 2015 року працювала на посаді старшого контролера-касира операційного сектора ТВБВ 310019/025 філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк». 18 вересня 2015 року завідувачем операційного сектору ОСОБА_7 при зведенні всієї каси встановлено розбіжності, а саме: виявлено надлишок коштів у сумі 3 641 грн 03 коп. Згодом було встановлено, що розбіжності відбулись через операційний комп'ютерний збій. Працівниками банку були проведені відповідні уточнення і кошти направлені за призначенням. За даним фактом було проведено службове розслідування. На підставі висновку службового розслідування від 20 жовтня 2015 року наказом начальника Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 21 жовтня №888-К її звільнено з роботи за п.2 ст.41 КЗпП України із формулюванням причини звільнення - у зв'язку із втратою довір'я за грубе порушення правил операційно-касової роботи.

Зазначала, що її звільнено без законних підстав, оскільки у матеріалах службового розслідування за фактом, що мав місце 18 вересня 2015 року, не встановлено жодних конкретних порушень, допущених особисто нею, не вказано в чому полягають її винні дії в обслуговуванні грошових цінностей та порушення правил касового обслуговування. Крім цього, вона була контролером і не обслуговувала безпосередньо матеріальні цінності, в той час як за п.2 ст. 41 КзпП України може бути звільнений працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_6 просила суд визнати незаконним та скасувати наказ про її звільнення, поновити її на посаді, а також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 21 квітня 2016 року, позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано незаконним наказ начальника філії Тернопільського обласного управління ПАТ «Ощадбанк»№ 888-К від 21 жовтня 2015 року, поновлено ОСОБА_6 на посаді старшого контролера-касира операційного сектора ТВБВ №10019/25 ТВБВ №10019/08 філії Тернопільське обласне управління ПАТ «Ощадбанк». Стягнуто з ПАТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_6 11 700 грн 22 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з утриманням податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ «Ощадбанк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів та ухвалити нове рішення про відмову у позові ОСОБА_6

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, щоз жовтня 2003 року ОСОБА_6 прийнята на роботу до АТ «Ощадбанк» на посаду касира відділення смт. Залізці Зборівського району Тернопільської області.

З 20 квітня 2015 року позивач обіймала посаду старшого контролера-касира операційного сектора ТВБВ №10019/025 філії Тернопільське обласне управління ПАТ «Ощадбанк», на яку її було переведено згідно наказу № 323-К від 17 квітня 2015 року.

21 жовтня 2015 року ОСОБА_6 звільнено з роботи у зв'язку із втратою довір'я за грубе порушення правил операційно-касової роботи на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України.

З висновку службового розслідування за фактом неоприбуткованих надлишків готівки в касі ТВБВ №10019/025 вбачається, що комісією проведено службове розслідування за фактом виявлення 18 вересня 2015 року в ТВБВ №10019/025 прийняття платежів на користь ПАТ «Укртелеком» та СК «Оранта2 на загальну суму 3 641 грн 03 коп. з використанням програмного забезпечення «СБОН+», які не було відображено працівниками відділення в операційному дні по системі АБС «БАРС Millennium», що зумовило надлишки готівки в касі ТВБВ, які не були оприбутковані в касу банку в день виявлення.

Поновлюючи ОСОБА_6 на роботі, суди виходили із того, що ОСОБА_6, працюючи на посаді контролера-касира операційного сектора, не здійснювала безпосереднє обслуговування грошових чи товарних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл і т. ін.). В тому числі вона не обслуговувала безпосередньо грошові цінності й 18 вересня 2015 року, коли готівку приймала касир ОСОБА_8, однак при зведенні операційного дня не було здійснено в програмному забезпеченні СБОН+, з використанням якого було прийнято платежі на суму 3 641 грн 03 коп., функцію «Формування касових проводок для ОДБ», внаслідок чого не було сформовано прибутковий касовий ордер на вказану суму, що зумовило надлишки готівки в касі ТВБВ, які не були оприбутковані в касу банку в день виявлення. З висновку службового розслідування вбачається, що ОСОБА_6 18 вересня 2015 року допустила порушення, яке виразилось у тому, що вона не здійснила звірку первинних документів з касовим журналом за день, сформованим по системі АБС «БАРС Millennium». З цього висновку не вбачається, що допущені ОСОБА_6 порушення пов'язані з безпосереднім обслуговуванням грошових цінностей.

Колегія суддів погоджується із такими висновками.

Розірвання трудового договору за п. 2 ст. 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Звільнення з підстави втрати довір'я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Як роз'яснено в абзаці другому пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довір'я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я.

Виходячи з викладеного та розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей можна дійти висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які одержують їх під звіт.

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за п. 2 ст. 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з'ясувати: чи становить виконання операцій, пов'язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов'язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Встановивши, що 18 вересня 2015 року ОСОБА_6 не виконувала функцій касового працівника; бездіяльність, за яку її звільнили у зв'язку із втратою довір'я - невиконання обов'язків контролера щодо звірки первинних документів із касовим журналом за день, не пов'язана із безпосереднім обслуговуванням грошових цінностей, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що за п. 2 ст. 41 КЗпП України ОСОБА_6 звільнено без законної підстави.

Норми п. 2 ст. 41 КЗпП України до обставин справи, які встановлено повно та всебічно із доказів, які оцінено за вимогами ст. 212 ЦПК України, застосовано судами правильно, порушень процесуального закону не вбачається.

Доводи касаційної скарги щодо допущених ОСОБА_6 порушень на посаді контролера-касира виходять за межі підстав її звільнення, а тому на законність судових рішень у справі не впливають.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик