Справа № 404/1320/17
Номер провадження 2/404/1659/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого - судді Павелко І.Л.,

при секретарі Клоченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, мотивуючи його тим, що сторони уклали договір № б/н від 09.09.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 31.01.2017 року, у звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором, у відповідача є заборгованість в загальному розмірі 62 091,34 грн., в тому числі: 5 793,97 грн. заборгованість за кредитом; 49 664,45 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 200 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 2 932,93 грн. (процентна складова). До цього часу заборгованість відповідачем не погашена. З зазначених підстав позивач звернувся до суду з цим позовом в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в загальному розмірі 62 091,34 грн. та 1 600 грн. сплаченого судового збору (а.с.1,2).

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.2-зворотна сторона, 38).

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду письмові заперечення проти позову (а.с. 57-62).

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 заповнила бланк заяви-анкети про приєднання до умов і правил надання банківських послуг без дати та номеру затвердження таких правил та умов у «ПриватБанку», без зазначення повної назви юридичної особи у відповідності до Статуту юридичної особи (а.с.4), де повідомила про своє місце проживання, місце роботи, наявність майна, контактні телефони,розмір доходу та банком було зазначено види банківських послуг. Памятка клієнта вручена не було, про що не зроблено відмітку у вказаній заяві-анкеті (а.с. 4).

Позивач в позовній заяві зазначив, що надана суду заява та умови правила представлення банківських послуг підписані з боку відповідача та від імені банку є правочином без номеру та дати та є договором приєднання у розумінні ст. 634 ЦК України, а тому договір не складався та не підписувався уповноваженим зі сторони Банку.

Судом встановлено, що позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог не надав суду доказів щодо відкриття карткового рахунку на імя відповідача, договору про відкриття кредитної лінії, правила користування кредитною карткою з якою ознайомлено відповідача, доказів про отримання кредитної карки, доказів про ознайомлення відповідача саме з цим текстом Умов кредитування та умов і правил надання банківських послуг затвердження наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, оскільки в анкеті-заяві відповідача не йдеться саме про ці правила та умови.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами. Уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю,законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюються печаткою.

Відповідно до ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочин між фізичною та юридичною особою, крім правочинів передбачених ч.1 ст. 206 ЦК України.

За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Кредитний договір укладений з недодержанням письмової форми , є нікчемним.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається із доказів поданих позивачем обґрунтування позовних вимог правочин на оформлення та відкриття кредитної картки суду не надано, не надано доказів про відкритий картковий рахунок у відповідача та номер карткового рахунку, доказів про отримання кредитної картки відповідачем, не наданий докази про повноваження спеціаліста по кредитам укладати від імені банку договори, який підписаний уповноваженими особами, не надано доказів про ознайомлення саме з цими Правилами надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, про що не йдеться у заяві-анкеті, а тому на думку суду позивачем позов не доведений за відсутності належних та допустимих доказів і позов задоволенню не підлягає.

Оскільки суд відмовив в задоволенні позовних вимог у відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати ,що підтверджені квитанціями суд покладає на позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 6,11,14,15,16, 207,208, 525,526,610,611,629 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 88, 208-208, 212-218,294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту б/н від 09.09.2013 року в розмірі 62 091,34 грн. та 1 600 грн. сплаченого судового збору - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського І. Л. Павелко

районного суду

м.Кіровограда