Справа № 696/1413/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року Кам»янський районний суд Черкаської області в складі головуючого судді: Шкреби В.В. при секретарі Степановій Н.В., за участю позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам»янці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа-ОСОБА_2 про визнання втраченим права на користування житлом ,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа- ОСОБА_2. про визнання втраченим права на користування житлом .

Свої позовні вимоги обгрунтувала тим, що вона на підставі договору міни від 07.05.1997 року № 998 є власником житлової квартири АДРЕСА_1.Крім позивачки по справі у вказаній квартирі зареєстрований її син ОСОБА_3 та його колишня дружина ОСОБА_2, яка проживає у вказаній квартирі по даний час.

Більше двох років потому відповідач залишим місто Кам"янка та проживає як відомо позивачці у місті Києві.З рідними та близькими не спілкується, відмовляється в добровільному порядку знятися з місця реєстрації свого проживання.Не зняття з місця реєстрації відповідача, унеможливлює позивачці оформити допомогу від держави у вигляді субсидії на комунальні послуги.Вважає, що із-за такої поведінки відповідача порушене її право на володіння та розпоряджання своїм майном(квартирою) на власний розсуд. Особисті його речі в квартирі відсутні . Просила суд на підставі ст. 405 ЦК України визнати відповідача таким, який втратив право на користування житлом.

Позивачка у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач- у судове засідання не з"явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову .

Вислухавши пояснення присутніх сторін по справі, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10.10.1997 року в квартирі, яка належить позивачці на праві власності, зареєстрували своє місце проживання її син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та його дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 обставина підтверджена Довідкою виписки з домової книги про склад сім"ї та прописку від 22.11.2016 року № 1443 (а.с.5).

Належність позивачці на праві власності квартири АДРЕСА_1, підтверджується договором міни від 07.05.1997 року №998, посвідченого старшим державним нотаріусом Кам"янської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в Кам"янському відділку Черкаського обласного бюро технічної інвентарізації від 26.06.1997 року, реєстр 606 (а.с.4).

Відповідач тривалий час, понад два роки відсутній без поважних причин за місцем реєстрації свого проживання . Дане зазначено у позовній заяві, та знайшло своє підтвердженя у письмових свідченнях свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 , які знаходяться у матеріалах справи. Ними вони дійсно підтвердили, що ОСОБА_3 є відсутнім за зареєстрованим своїм місцем проживання понад два роки, що навіть не приїхав на похорони свого батька, який помер в цьому році.

Син позивачки, як член її сім"ї, не бере участі у витратах передбачених ст. 156 ЖК України, більше як два роки відсутній за місцем реєстрації місця проживання. Дані обставини позивачку позбавляють її можливості скористатися правом на державну допомогу у вигляді субсидії, а тому вважає, що порушене її право на володіння та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов"язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов"язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред"явивши разом з тим одну із таких вимог; 1)про ппозбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо намач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору-судом.

Згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

За змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім"ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 відсутній без поважних причин понад один рік у спірній квартирі, то суд вважає, що він є таким, який втратив право на користування цим житлом (квартирою).

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 209, 212 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, ст. 71 ЖК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа- ОСОБА_2 про визнання втраченим права на користування житлом - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: