233 № 233/3463/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.

за участі секретаря Вареніченко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1, в якій вона просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: вул. Гомельська, 19, в м. Костянтинівка Донецької області, який належить позивачу на праві власності, у звязку з непроживанням у ньому відповідача понад один рік без поважних причин.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, надавши заяву в якій позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила розглянути справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив розглянути справу за його відсутністю.

На виконання вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України судом була перевірена наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у звязку з визнанням відповідачем позову.

Так, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВРК № 767394 від 01.07.2011 року позивачу у справі належить жилий будинок, розташований у м. Костянтинівка Донецької області, вул. Гомельська, буд. 19, що також підтверджується доданими до матеріалів справи копіями витягу про державну реєстрацію прав № 30546709 від 07.07.2011 року та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 27381923 від 01.07.2011 року.

Згідно відомостей домової книги, копія якої додана до матеріалів справи, в спірному будинку зареєстровані позивач у справі ОСОБА_1, її син відповідач у справі ОСОБА_2, та неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

З 28 вересня 2015 року відповідач у справі ОСОБА_2 проживає в ОСОБА_4 Федерації, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією тимчасового дозволу на проживання серія ВК 781979, виданої 28.09.2015 року УФМС Росії по Смоленській області.

Згідно копії паспорту громадянина ОСОБА_4 Федерації серія 66 16 866100, виданого 07.12.2016 року ФМС 670-011, наданої відповідачем по справі, ОСОБА_2 Олександрович17.01.1995 року народження, з 19 грудня 2016 року зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 Федерації.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За статтею 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї (ч.2).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

У постанові №12 від 2009 р. Пленум Верховного Суду України надав розяснення, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи (п. 24). А в п. 13 зазначеної постанови наголошено, що визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред'явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем.

Отже, виходячи з того, що відповідач визнав позов в повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права інших осіб, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком № 19 по вулиці Гомельська в місті Костянтинівка Донецької області, підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову суд присуджує позивачеві з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 174, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком № 19 по вулиці Гомельська в місті Костянтинівка Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1 витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя