АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в 1 інстанції - Осаулов А.А.
№22-ц/796/8407/17 Доповідач - Панченко М.М.
Унікальний №2/761/2952/ 17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Слюсар Т.А., Волошиної В.М.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 і просив винести рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь 80.000 грн., як борг за договором позики, 3% річних у сумі 2.998,31 грн., інфляційні втрати у сумі 14.960 грн., штраф у сумі 80.000 грн., а всього, у сумі 177.958,31 грн.

Послався на те, що 24.04.2013 року між сторонами укладено змішаний договір з елементами договору позики та попереднього договору на придбання частини квартири, згідно з умовами якого сторони домовились в строк до 02.09.2013 року укласти договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до умов договору ОСОБА_3, як покупець, передає у власність відповідачки кошти у сумі 80.000 грн. на термін до 02.09.2013 року, відразу після укладення основного договору купівлі-продажу указаної частини квартири. У разі не укладання основного договору, винна сторона у не укладенні основного договору купівлі-продажу квартири, сплачує іншій стороні штраф у сумі 80.000 грн.

Вважав, що оскільки відповідачка ухилялась від укладення основного договору, просив задовольнити позов, стягнувши борг за позикою у сумі 80.000 грн., штраф у сумі 80.000 грн., та застосувати відповідальність передбачену ст.625 ЦК України за затримку виконання грошового зобов»язання, починаючи з 02.09.2013 року по дату звернення до суду з цим позовом, у вигляді 3% річних у сумі 2.998,31 грн. та інфляційних втрат у сумі 14.960 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року позов задоволено частково.

Судовим рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 80.000 грн., як борг за договором позики, відповідно до ст.625 ЦК України у звязку з порушенням строків виконання грошового зобов»язання, стягнуто 3% річних у сумі 2.998,31 грн., інфляційні втрати у сумі 14.960 грн., а всього у сумі 98.937 грн.89 коп.

В частині вимог про стягнення штрафу у сумі 80.000 грн. відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.

Скаржник послався на те, що основний договір купівлі-продажу частини квартири не був укладений саме з вини позивача покупця ОСОБА_3. При цьому, оскільки вона, ОСОБА_2, вважає, що передані їй 80.000 грн. є не тільки позикою, але і заставою до попереднього договору купівлі-продажу частини квартири, ця сума 80.000 грн., повинна залишитись у неї, враховуючи, що договір не укладений з вини позивача.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін з таких підстав.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до письмового договору від 24.04.2013 року, який сторони назвали змішаним, ОСОБА_3 надав ОСОБА_2 позику у сумі 80.000грн.на термін до 02.09.2013 року /а.с.7-8/.

Згідно указаного договору, сторони також домовились, що, у термін до 02.09.2013 року ОСОБА_2 продасть, а ОСОБА_3 купить у неї 1/3 ідеальну частину квартири АДРЕСА_1, а в разі не укладення основного договору купівлі-продажу указаної частини квартири, винна сторона сплачує іншій штраф у сумі 80.000 грн.

Згідно ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини позики, які регулюються ст.1046 ЦК України, згідно якої, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Також, відповідно до ст.635 ЦК України, згідно даного договору, мають місце ознаки попереднього договору купівлі-продажу частини квартири без внесення покупцем авансового платежу чи застави.

Оскільки боржником на день закінчення дії договору - 02.09.2013 року, позика не була повернута, позивач ОСОБА_3 звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 до погашення позики не приступала, у зв»язку з чим позивач правомірно вимагає стягнути надану позику у сумі 80.000 грн.

Також, задовольняючи позов, суд обгрунтовано застосував ст.625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, стягнення процентів за користування чужими грошима, як гарантія прав позикодавця, у розмірі 3% річних відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, судом застосована з дня, наступного за днем, який визначено сторонами, як строк виконання зобов»язання - з 03.09.2013року.

Судом першої інстанції на повно з»ясованих обставинах встановлено, що відповідач зобов»язаний сплатити позивачу три відсотки річних від простроченої суми, що на день вирішення спору судом першої інстанції становить 2.998 грн.31 коп., а також інфляційні втрати у сумі 14.960 грн.

Розрахунок указаної суми зроблений правильно і відповідачкою не оскаржений.

Також, як вбачається з п. 3.3.укладеного сторонами договору, передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов»язань, що випливають з попереднього договору, винна у такому порушенні сторона повинна сплатити іншій стороні штраф у розмірі 100% від суми зобов»язання, указаної у п.3.1.цього договору.

Відповідно до п.3.1. сторони оцінюють зобов»язання, що випливають з попереднього договору у 80.000 грн.

Встановлено, що основний договір купівлі-продажу 1/3 частини квартири не укладено. При цьому, сторони звинувачують одна одну в не укладенні основного договору купівлі-продажу житла.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення штрафу, позивач ОСОБА_3 не навів суду доказів наявності вини ОСОБА_2 в не укладенні цього договору, а тому, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові в цій частині.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене на повно встановлених обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання чинності шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді