Провадження №2/760/4405/17
В справі № 760/9501/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Хілюк І.О.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Солом'янського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києва, Першої Київської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна та виключення архівного запису з реєстру, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить зняти арешт з його майна, накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві від 08 листопада 2002 року, зареєстрований 05 листопада 2004 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна Першою Київською державною нотаріальною конторою за № 1445209, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна архівний запис обтяження № 1445209, внесений 05 листопада 2004 року Першою Київською державною нотаріальною конторою.

Посилається в позові на те, що з інформації Першої Київської державної нотаріальної контори на його запит йому стало відомо, що 05 листопада 2004 року на підставі постанови відділу державної виконавчої служби у Солом»янському р-ні м. Києва від 08 листопада 2002 року був накладений арешт на все його майно.

Ці дії були вчинені на підставі виконавчого листа від 21 вересня 1995 року Ленінградського районного суду м. Києва про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Зазначає, що його донька народилася 07 лютого 1991 року, тобто досягла повноліття, а також віку, до якого можуть стягуватися аліменти після досягнення повноліття.

На запит його представника відділ ДВС Солом»янського РУЮ у м. Києві повідомив про відсутність на виконанні виконавчих проваджень щодо нього.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Відповідачі своїх представників у судове засідання не направили, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставили, а тому суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджатися своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За правилами ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що постановою відділу державної виконавчої служби Солом»янського РУЮ у м. Києві від 08 листопада 2002 року в зв»язку з виконанням рішення Ленінградського районного суду м. Києва про стягнення з позивача аліментів був накладений арешт на все його майно та накладено заборону на його відчуження.

05 листопада 2004 року відомості про це Першою Київською державною нотаріальною конторою були внесені до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За правилами ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ст. 50 Закону у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

З листа Солом»янського Солом'янського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києва від 17 листопада 2016 року вбачається, що виконавче провадження, в межах якого було застосовано арешт, знищено.

Будь-яких інших виконавчих проваджень щодо позивача на виконанні у відділі немає.

/ а.с. 8 - 12 /

Відповідно до ст.368 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб»єктів права власності.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантовано захист права власності. Згідно з даною статтею фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі « Вендітеллі проти Італії» /1994 / Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності.

Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Стаття 1 Протоколу вимагає, перш за все і особливо, щоб втручання державної влади у використання права на майно було законним / рішення в справі « Півень проти України «, 2004 рік/.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно.

Тобто, право власності позивача, як абсолютне право, має бути захищене лише при доведеності самого факту порушення.

Виходячи з викладеного вище, виконання позивачем рішення суду, з метою виконання якого в межах виконавчого провадження був накладений арешт на майно, відсутності підстав для подальшого збереження заходів, направлених на його виконання, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

Керуючись ст. ст.15,16, ч.1 ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321,368,391 ЦК України, ст.ст.3,4,10,11, 57-60, 209, 212-2125, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Зняти арешт з майна ОСОБА_2, накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві від 08 листопада 2002 року, зареєстрований 05 листопада 2004 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна Першою Київською державною нотаріальною конторою за № 1445209.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна архівний запис обтяження № 1445209, внесений 05 листопада 2004 року Першою Київською державною нотаріальною конторою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя