Справа № 461/1080/17 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/783/3765/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 29 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2017 року позивач ПАТ «ВТБ Банк» звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Оскаржуваною ухвалою відкрито провадження у справі за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Не погоджуючись з даною ухвалою, відповідач ОСОБА_3 оскарживтаку в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, відтак, підлягає скасуванню. Зазначає, що оскільки він проживає в Шевченківському районі м. Києва, відтак, справа підсудна Шевченківському районному суду м. Києва.

Просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 29 березня 2017 рокускасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення такої, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно із п. 5 ст.293 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності.

Стаття 122 ЦПК України регламентує дії судді при вирішенні питання відкриття провадження у справі. Про відкриття провадження у справі суддя постановляє ухвалу.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя має перевірити належність справи до юрисдикції та підсудності суду.

Визначити підсудність суду - означає з'ясувати коло цивільних справ, які компетентний вирішувати по суті даний суд.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду (ст.15 ЦПК).

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

За загальним правилом статті 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування, а до юридичних осіб - за їхнім місцезнаходженням.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Крім цього, як роз»яснено в п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013 року, перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Згідно п. 42 цієї ж Постанови виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, позовної заяви, Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» подано позов у Галицький районний суд м. Львова, що заявлений до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов поданий з приводу нерухомого майна, а саме, нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Кримська, 31 б та земельної ділянка, яка знаходиться за тією ж адресою, що територіально належать до Галицького району м. Львова.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позов поданий в суд позивачем з дотриманням вимог ч.1 ст. 114 ЦПК України та суд першої інстанції не допустив порушення правил підсудності при відкритті провадження у даній справі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає. А відтак, апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, п.1 ч. 2 ст. 307, п.1.ч.1. ст.312, ст.313, п.4 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 29 березня 2017 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що в силу вимог ст. 324 ЦПК України не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_5