н/п 2/490/2284/2017 Справа № 490/1345/14-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14 серпня 2017 р. Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Шевельовій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 В`ячеслава Івановича, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Миколаївським діпроміст» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів про стягнення з них в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №012/01-02/07-027 від 17.05.2007 року у розмірі 4 508 081,73 грн.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності та позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи у його відсутності, у задоволенні позову просив відмовити та надав заперечення проти позову, яких посилався на те, що позов щодо стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором від 17.05.2007 року подано до суду 31.01.2014 року, тобто після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, який був змінений відповідно кредитного договору, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України. Окрім того, вказав, що у зв`язку з повним припиненням зобов`язань боржника ТДВ «Миколаївський Діпроміст» перед ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» є підстави вважати, що зобов`язання договором поруки припинено, оскільки у розумінні ст. 609 ЦК України порука припиняється, якщо припиняється основне зобов`язання.

Відповідачі та представник третьої особи до судового засідання не з*явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін.

Обставини справи, встановлені судом.

17 травня 2007 року банк уклав з ТОВ «Істок-2001» кредитний договір № 012/01-02/07-027, за умовами якого надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 5 050 000 грн під 17 % річних за користування кредитом терміном до 15 травня 2017 року.

Додатковими договорами від 01 грудня 2008 року, 31 серпня 2009 року процентна ставка за користування кредитом збільшена до 19,75 % річних та змінено графік повернення кредиту з відстрочкою погашення процентів за липень-серпень 2009 року до 05 вересня 2009 року.

04 грудня 2009 року між банком, позичальником та ЗАТ «Миколаївський діпроміст», правонаступником якого є Товариство з додатковою відповідальністю «Миколаївський діпроміст», укладено договір про переведення 3 986 731 грн. 12 коп. боргу, визначеного сторонами на день укладення цього правочину.

За додатковим договором між банком і ЗАТ «Миколаївський діпроміст» від 04 грудня 2009 року кредитний договір викладено в новій редакції. Як зазначено в п. 1. 1 цього договору, банк надав кредит у формі не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 3 986 731,12 грн до 15 травня 2017 року.

22 квітня, 27 жовтня 2010 року, 31 січня, 31 березня, 31 серпня, 29 листопада 2011 року, 26 квітня, 22 червня, 25 грудня 2012 року між сторонами кредитного договору укладались додаткові договори, якими змінювались графіки повернення кредиту, змінювалась ставка за користування кредитом, надавалась відстрочка погашення заборгованості, здійснювалась капіталізація заборгованості.

04 грудня 2009 року між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ТОВ «Софора Юг» були укладені окремі договори поруки, за якими останні взяли на себе зобов'язання відповідати перед кредитором за борговим зобов'язаннями позичальника, що виникають з умов кредитного договору.

31 січня 2011 року до вказаних договорів поруки їх сторонами за додатковими договорами внесені зміни, а саме: п. 1.1 викладено в новій редакції. Так, поручителі зобов'язались відповідати перед кредитором солідарно з боржником за виконання кредитних зобов'язань, за умовами якого боржник зобов'язаний повернути 3 760 006,25 грн кредиту до 15 травня 2017 року, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 17 % річних або в будь-якому іншому розмірі, зміненому відповідно до умов кредитного договору, та сплатити пені, штрафи, комісії, передбачені кредитним договором.

У відповідності до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ст. 4 ЦПК України, суд захищає права, свободи та інтереси виключно у спосіб, визначений Законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ( ст. 10 ч.3 ЦПК України).

Виходячи із вимог ст.ст.212-215 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обгрунтованим є рішення суду, яке постановлено на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин, чи були порушені не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси,за захистом яких особа звернулась,а якщо були то ким.

Предмет доказування складається із встановлення обставин щодо порушення прав позивача, які підтверджують право позивача і є підставою для позову, які свідчать про порушення прав відповідача конкретним суб`єктом- відповідачем, встановлюють розмір завданої шкоди.

Виходячи зі змісту ст. 58 ЦПК України, доказ повинен підтверджувати певну юридичну обставину та збігатися з відповідною обставиною в законодавчій нормі, на яку посилається позивач.

За приписами ст. 59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За такого, доказ несе в собі інформацію про обставини справи, з існуванням якої особа пов`язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, а засіб доказування - сукупність окремих доказів , які за ЦПК допустимі для доказування в конкретній справі.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.09.2014 року задоволено частково позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 В`ячеслава Івановича, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Миколаївським діпроміст» про стягнення заборгованості за кредитним договором та постановлено стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» 4508081,73 грн. (3976595,52 грн. неповернутий кредит, 453907,41 грн. відсотки за користування кредитом, 77578,80 грн. пеня) заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 13.05.2015 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.09.2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.12.2015 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.09.2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 13.05.2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Положеннями ст. ст. 553, 554 ЦК України визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником його обов'язку, а у випадках порушення такого обов'язку боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору утворилась заборгованість, розмір якої станом на 19 грудня 2013 року складає 4 508 081 грн. 73 коп. (3 976 595,52 грн. - неповернутий кредит, 453 907,41 грн. - відсотки за користування кредитом, 77 578,80 грн - пеня).

Згідно зі ст. ст. 8, 9 кредитного договору позичальник зобов'язується в строки, передбачені цим договором, здійснювати повернення суми кредиту та сплату процентів, а кредитор має право вимагати погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом у випадку невиконання позичальником умов цього договору.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно ухвали Господарського суду Миколаївської області від 01.11.2016 року Товариство з додатковою відповідальністю «Миколаївський ДІПРОМІСТ» ліквідовано.

Із матеріалів справи вбачається, що 13 червня 2013 року ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» надіслало основному боржнику ТДОВ «Миколаївський діпроміст» та поручителям: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 вимогу про дострокове повне виконання зобов'язань за кредитним договором, в якому вимагало сплатити станом на 13 червня 2013 року 4 136 716,23 коп.

Окрім того, позов щодо стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором від 17 травня 2007 року № 012/01-02/07-027 було подано до суду 31 січня 2014 року, тобто після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений відповідно до кредитного договору, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.12.2015 року вказано, що суди в порушення вимог ст.ст. 4, 10, 212, 213 ЦПК України не з'ясували, коли була остання проплата та коли направлені вимоги банку про дострокове повернення боргу, належним чином не з'ясували фактичних обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшли передчасного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Однак, на виконання вказаних вимог позивач інших доказів не надав, до судового засідання не з*явився та просив про розгляд справи у його відсутності.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 10, 60, 2І2, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 В`ячеслава Івановича, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Миколаївським діпроміст» про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 294 -296 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова