Справа № 199/9352/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24.07.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Скрипник О.Г..

секретарі Свириденку І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Комунальне підприємство «Житлосервіс-9» Дніпропетровської міської ради, про визнання права на приватизацію квартири та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Комунальне підприємство «Житлосервіс-9» Дніпропетровської міської ради, про визнання права на приватизацію квартири та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 19 листопада 2016 року через Центр адміністративних послуг він звернувся до відповідача із заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_1 (Білостоцького) в м. Дніпро, яку він займає разом з дружиною ОСОБА_2 та дочкою ОСОБА_3 на підставі ордера на житло № 01892 від 16 лютого 1999 року , виданого виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської ради народних депутатів.

За результатами звернення про приватизацію квартири від 13 жовтня 2016 року через Центр надання адміністративних послуг Дніпропетровської міської ради позивачу було надано відповідь про відмову у приватизації квартири у звязку з самовільним переобладнанням квартири з частини нежитлового приміщення. Крім того у поданих позивачем до заяви документах відсутня довідка про належність вказаної вище квартири до комунальної власності територіальної громади м. Дніпра. У звязку з неповним наданням документів для оформлення приватизації, позивачу відмовлено в приватизації квартири.

Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати право на приватизацію та зобовязати відповідача вчинити дії щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 (Білостоцького) в м. Дніпро.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки судові не повідомив.

Заслухавши думку позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 19 листопада 2016 року через Центр адміністративних послуг позивач звернувся до відповідача із заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_1 (Білостоцького) в м. Дніпро, яку він займає разом з дружиною ОСОБА_2 та дочкою ОСОБА_3 на підставі ордера на житло № 01892 від 16 лютого 1999 року, виданого виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської ради народних депутатів.

За результатами звернення про приватизацію квартири від 13 жовтня 2016 року через Центр надання адміністративних послуг Дніпропетровської міської ради позивачу надано відповідь про відмову у приватизації квартири у звязку з самовільним переобладнанням квартири з частини нежитлового приміщення. У своїй відповіді відповідач зазначив, що приватизація квартири буде здійснюватися після узаконення мешканцями самовільно переобладнаного приміщення.

Крім того у поданих позивачем до заяви документах відсутня довідка про належність вказаної вище квартири до комунальної власності територіальної громади м. Дніпра. У звязку з неповним наданням документів для оформлення приватизації.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільного права можуть бути визнання права.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до обєктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки ( секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Частинами 4, 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир 9 будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які самостійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожен громадянин має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Зважаючи на те, що право громадян на приватизацію квартири гарантується Законом, враховуючи, що відповідач правомірно відмовив позивачу у приватизації у звязку з самовільним переобладнанням квартири з частини нежитлового приміщення та у звязку з відсутністю переліку документів, необхідних для приватизації, суд вважає, що позов в частині визнання права на приватизацію та в частині зобовязання відповідача вчинити дії щодо приватизації квартири задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 215-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Комунальне підприємство «Житлосервіс-9» Дніпропетровської міської ради, про визнання права на приватизацію квартири та зобовязання вчинити певні дії, залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Г. Скрипник