05.01.2017 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/1072/16-ц
Провадження № 2/533/19/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2017 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - Оксенюк М.М.,

при секретарі - Пазій Г.В.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування Козельщинської райдержадміністраціїпро розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

24.11.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Козельщинського районного суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що подружнє життя з відповідачем ОСОБА_3 не склалося, через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, через втрату почуття поваги та любові один до одного, а тому прохала розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем, визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, який народилася в шлюбі разом з нею, залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «ОСОБА_1», а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та прохала задовольнити, оскільки примиритися з відповідачем не бажає. Відповідач на даний час проживає з іншою жінкою.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, але направив заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає.

Представник третьої особи ОСОБА_2 в судовому засіданні позов позивача в частині визначення місце проживання малолітньої дитини підтримала та прохала задовольнити, оскільки рішення суду про визначення місце проживання малолітнього сина разом з позивачем буде відповідати інтересам дитини.

Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи та дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 06 вересня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Козельщинського районного управління юстиції у Полтавській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 14.

На даний час позивач та відповідач спільне господарство не ведуть та проживають окремо.

Майновий спір на даний час відсутній.

Позивач категорично відхиляє пропозицію суду про примирення, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Згідно до ст.ст. 110, 111, 112 СК України вбачається, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Отже, суд вважає, що позовна вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає до задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами втрачені і подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача.

Відповідно до ст. 113 СК України вбачається, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Отже, з врахуванням позиції позивача, суд вважає, що останній необхідно залишити право іменуватися прізвищем «ОСОБА_1».

Далі судом встановлено, що сторони від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони проживають окремо один від одного, а тому існує спір щодо місця проживання малолітнього сина.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною 1 статті 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

Пунктом 18 вищезазначеної постанови передбачено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Згідно довідки Козельщинської селищної ради вбачається, що малолітня дитина проживає АДРЕСА_1 разом з позивачем та відповідачем.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Козельщинської райдержадміністраціївбачається, що адміністрація враховуючи вік дитини, ставлення кожного з батьків до виконання своїх обов'язків, їх можливість забезпечити оптимальні умови для догляду, виховання та розвитку малолітнього сина, дійшла висновку про доцільність визначення місце проживання ОСОБА_4 разом з матір'ю ОСОБА_1

Згідно принципу ст. 6 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1956 року, дитина може бути розлучена з матір'ю лише у виняткових випадках.

Опитаний в судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 пояснив, що він бажає проживати разом з мамою.

Отже, з врахуванням вищевикладеного, беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітнього сина та враховуючи інтереси останнього, суд вважає, що вимога позивача про визначення місце проживання малолітньої дитини разом з нею підлягає до задоволенню, оскільки рішення суду буде відповідати інтересам малолітнього, а також у зв'язку з тим, що не встановлено обставин, які свідчили про необхідність визначити місце проживання малолітнього разом з відповідачем.

Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд позовної вимоги про розірвання шлюбу в розмірі 551,20 грн.

З врахуванням викладеного і керуючись ст.ст. 3,4 ЗУ «Про судовий збір», ст. ст. 104, 110 - 112, 113 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 29 ЦК України, ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини», ст.ст. 88, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити повністю.

Шлюб, який зареєстрований 06 вересня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Козельщинського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 14 між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити право іменуватися прізвищем «ОСОБА_1».

Визначити місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Полтавської області через Козельщинський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області через Козельщинський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію рішення після набуття чинності направити для реєстрації до Козельщинського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Полтавській області.

Рішення набуває чинності після спливу строку на подання апеляційної скарги.

Рішення надруковане суддею в нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Роз'яснити сторонам та третій особі, що повний текст рішення буде виготовлений 05.01.2017 року.

Повний текст рішення виготовлений 05.01.2017 року.

Суддя