Справа № 306/995/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

20 січня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Готри Т.Ю., Джуги С.Д.,

за участю секретаря - Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_2 на рішення Свалявського районного суду від 13 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа КП «Виробниче управління комунального господарства» про визнання осіб такими, що втратили право на проживання, виселення та зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и л а :

18 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: КП "Виробниче управління комунального господарства", про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення.

Посилається на те, що вона є власницею житлового будинку АДРЕСА_1. В даному житловому будинку зареєстровані та проживають крім неї та її чоловіка: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які належних коштів на утримання будинку не надають, орендної плати не сплачують, зловживають спиртними напоями та, в результаті алкогольного сп'яніння, влаштовують сварки, погрожують її чоловіку ОСОБА_6 фізичною розправою. Прописка відповідачів у будинку позивачки не дозволяє їй розпоряджатися будинком на власний розсуд, створює перешкоди у користуванні житловим приміщенням, а відповідачі не виявляють бажання добровільно виписатися та виселитися з належного їй будинку.

З огляду на викладене, уточнивши в процесі розгляду справи позовні вимоги, просила суд: - визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, такими, що втратили право на проживання в АДРЕСА_1; - зобов'язати КП "Виробниче управління комунального господарства" провести зняття з реєстрації в будинку № АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності позивачу - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5; - виселити громадян ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з будинку №24 по вул. Бистрянська в м.Свалява без надання їм іншого житла.

Рішенням Свалявського районного суду від 13 жовтня 2016 року уточнений позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Вирішено: «Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право на проживання в АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з будинку № АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

У задоволенні вимог про зобов'язання зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 - відмовити».

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність судового рішення в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про зобов'язання зняти з реєстраційного обліку відповідачів із-за порушення норм процесуального права, просять рішення в цій частині змінити, встановивши, відповідно до ст. 217 ЦПК України, порядок його виконання та зазначивши, що дане рішення у справі є підставою для зняття ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з реєстрації за місцем помешкання - будинок АДРЕСА_1

Відповідачі рішення суду не оскаржували.

ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені, що вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення судових повісток (а.с.106-111). Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто у відсутності нез'явившихся осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для зняття особи з реєстрації місця проживання передбачені статтею 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (із змінами та доповненнями). Відповідно до зазначеної статті зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про, зокрема, позбавлення права користування житловим приміщенням, про виселення.

Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Згідно Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" органом реєстрації є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. До участі у розгляді даної справи як третю особі без самостійних вимог було залучено КП «Виробниче управління комунального господарства», до компетенції якого рішенням Свалявської міської ради віднесено питання реєстрації та зняття з реєстрації фізичних осіб, хоча вимога про зобов'язання вчинити певні дії може бути заявлена лише до відповідача.

В той же час, судове рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та про виселення є достатньою підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання за заявою власника жилого приміщення без зазначення про це в судовому рішенні.

Отже, вирішуючи спір в частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення таких позовних вимог, та обґрунтовано відмовив в їх задоволенні.

Посилання апелянтів на порушення вимог ст. 217 ЦПК України правового значення в даному випадку не мають й норми зазначеної статті застосуванню не підлягають. Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду в оскаржуваній частині судового рішення і не містять встановлених законом підстав для його скасування чи зміни.

На підставі ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 слід відхилити як та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 307 ч.1 п.1, ст. 308, ст. 314 ч. 1 п. 1, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Свалявського районного суду від 13 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча

Судді