Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2017 Справа №607/14346/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Братасюка В.М.

за участю секретаря судового засідання Чичкевич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просить стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 4 390,00 грн. судових витрат, посилаючись на те, що 23.12.2015 р. рішенням Тернопільського міськрайонного суду в задоволені позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. 29.03.2016 р. рішенням апеляційного суду Тернопільської області рішення суду першої інстанції по даній справі скасовано. Позовні вимоги задоволено частково. 02.11.2016 р. ухвалою Вищого спеціалізованого суду України касаційну скаргу відповідача задоволено. Рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 29.03.2016 р. скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 26.01.2017 р. рішенням Апеляційного суду Тернопільської області апеляційну скаргу позивача задоволено частково. Ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю. Однак, не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, що є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без його участі, дану заяву підтримує.

У судове засідання представник публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» не з'явився, хоча про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, а тому суд у відповідності до змісту ч.3 ст.220 ЦПК України ухвалює додаткове рішення за його відсутності.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати.

У серпні 2014 року ПАТ «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

23.12.2015 р. рішенням Тернопільського міськрайонного суду в задоволені позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

29.03.2016 р. рішенням апеляційного суду Тернопільської області рішення суду першої інстанції по даній справі скасовано. Позовні вимоги задоволено частково.

02.11.2016 р. ухвалою Вищого спеціалізованого суду України касаційну скаргу відповідача задоволено. Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 29.03.2016р. скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

26.01.2017 р. рішенням апеляційного суду Тернопільської області апеляційну скаргу позивача задоволено частково. Ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави (ч. 4 ст. 88 ЦПК України). Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 4 ст. 88 ЦПК України).

Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму ВСС України № 10 від 17.10.2014р. Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат згідно з правами, передбаченими статтею 88 ЦПК. У разі якщо з певних причин у цих випадках суд вищої інстанції не змінив рішення суду в частині розподілу судових витрат, це питання вирішується цим судом на підставі статті 220 ЦПК або судом першої інстанції, який розглянув справу, за заявою заінтересованої особи.

Відповідно до п. 41. Постанови № 10 від 17.10.2014р., якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Зважаючи на те, що судом касаційної та апеляційної інстанції по даній справі не було вирішено питання щодо розподілу судового збору, понесеного відповідачем при подачі касаційної скарги, суд вважає за необхідне, компенсувати з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 4 390,00 грн. судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 220, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Компенсувати з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 4 390 (чотири тисячі триста девяносто) грн. судових витрат.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_3