Справа № 139/705/17
РІШЕННЯ

іменем України

13 вересня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В. з участю секретаря судового засідання Слющенкової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до Роздолівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 1996 року помер ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться у с. Роздолівка Мурованокуриловецького району Вінницької області по вул. Фізкультурній, № 44. Позивач у справі є спадкоємцем житлового будинку за заповітом після смерті ОСОБА_2 і прийняла спадщину. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, зокрема, правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок. За захистом своїх прав та інтересів ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Позивач у судове засідання не зявилася, просила справу слухати у її відсутності (а.с. 4).

Представник відповідача Роздолівської сільської ради у судове засідання не зявилася подала до суду заяву, у якій зазначила, що визнає позовні вимоги ОСОБА_1, справу просила розглянути у її відсутності (а.с. 31).

З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою.

Ухвалою від 13 вересня 2017 року суд відмовив Роздолівській сільській раді у прийнятті визнання позову (а.с. 38).

Розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення, виходячи з наступного:

За приписами ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 351206, виданим 17 грудня 1996 року (а.с. 8), стверджується, що ОСОБА_2 помер 17 грудня 1996 року у с. Роздолівка Мурованокуриловецького району Вінницької області.

Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 14-18) та довідкою виконавчого комітету Роздолівської сільської ради № 229/02-13 від 13 липня 2017 року (а.с. 20) стверджується, що ОСОБА_2 володів житловим будинком № 44 по вул. Фізкультурній в с. Роздолівка Мурованокуриловецького району Вінницької області, який було побудовано у 1983 році.

Із довідки начальника комунального підприємства «Могилів-Подільське МБТІ» (а.с. 13) слідує, що інвентаризація житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в с. Роздолівка по вул. Фізкультурній Мурованокуриловецького району Вінницької області проведена, інвентаризаційна справа заведена на ОСОБА_2.

Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 19 квітня 1996 року склав заповіт, яким належний йому житловий будинок, що в с. Роздолівка по вул. Фізкультурній, 44 Мурованокуриловецького району Вінницької області заповів своїй внучці ОСОБА_3.

За даними Роздолівської сільської ради заповіт від імені ОСОБА_2 не змінено і не скасовано.

Заповітом, свідоцтвом про смерть (а.с. 8), свідоцтвом про народження батька (а.с. 10), свідоцтвом про своє народження (а.с. 11), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 12), довідкою виконавчого комітету Роздолівської сільської ради № 229/02-13 від 13 липня 2017 року (а.с. 20) позивач довела, що вона є єдиним спадкоємцем житлового будинку по вулиці Фізкультурній, 44 в с. Роздолівка Мурованокуриловецького району за заповітом після смерті ОСОБА_2.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями ( ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частини 1 і 2 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року).

З довідки виконавчого комітету Роздолівської сільської ради (а.с. 20) слідує, що ОСОБА_1 прийняла спадковий будинок після смерті ОСОБА_2

ОСОБА_4 довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 48181578 від (а.с. 22) слідує, що спадкові права після смерті ОСОБА_2 ніхто не оформляв, спадкова справа не заводилася.

Таким чином, позивач довела факт смерті спадкодавця, своє право спадкувати та факт прийняття спадщини.

В той же час, спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року, законами України "Про нотаріат", "Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування".

З отриманої судом інформації Комунальної установи «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 31 від 12 вересня 2017 року (а.с. 37) вбачається, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Мурованокуриловецькою державною нотаріальною конторою 09 квітня 1996 року, за ОСОБА_2 22 травня 1996 року зареєстровано право власності на житловий будинок по вулиці Фізкультурній, 44 в с. Роздолівка Мурованокуриловецького району Вінницької області за № 189.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Позивач у своєму позові не вказала, чи вона подала нотаріусу правовстановлюючий документ на нерухоме спадкове майно, а також не зазначила, чи воно втрачене, чи можливе відновлення втраченого документа і т.п.

Враховуючи вищевикладене, а права ОСОБА_1 як спадкоємця не підлягають судовому захисту.

Керуючись ст. 392 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 відмовити в позові до Роздолівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

На рішення протягом десяти днів з моменту його проголошення може бути подано апеляцію до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Суддя: ______________