Справа № 567/1063/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Гічиновська Я.В.

з участю

законного представника малолітнього ОСОБА_1 ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом законного представника малолітнього ОСОБА_2, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди звернувся ОСОБА_2, діючи в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_1

Позов мотивує тим, що 22.04.2016 року в дворі багатоквартирного будинку, який знаходиться в м.Острог по вул. Красногірська,7 Рівненської області, ОСОБА_3 умисно завдав удар рукою по голові його сину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що встановлено вироком Острозького районного суду від 30.09.2016 року, чим заподіяв йому сильного фізичного болю, тілесні ушкодження, значну шкоду здоров'ю та здійснював на нього психологічний тиск, кричав на нього, принижуючи його людську гідність.

Зазначаючи про те, що в момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров'я та життя і наслідки черепно-мозкової травми, завданої малолітньому ОСОБА_1 проявляються головними болями, підвищеною втомлюваністю, зниженням працездатності, порушенням концентрації уваги, порушеннями з боку психоемоційної сфери та мають місце інші негативні зміни у житті потерпілого, а саме щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в уникненні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, фіксованість уваги на проблемі одужання та правової реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності та постійний тривожний стан, просить стягнути з відповідача 69600 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Окрім цього, зазначає, що відповідачем заподіяна ним шкода не відшкодована та сам відповідач не надав малолітньому ОСОБА_1 допомоги на місці вчинення кримінального правопорушення та в подальшому, не цікавився станом здоров'я потерпілого.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав частково на суму 510 грн.

В судовому засіданні законний представник малолітнього ОСОБА_1 позов підтримав, від дачі пояснень відмовився, додатково зазначивши про те, що у зв'язку з отриманими його сином ОСОБА_5 тілесними ушкодженнями його неодноразово відпускали зі школи, а 29.12.2016 року він змушений був звертатися до лікаря.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав частково та згідний на відшкодування моральної шкоди в розмірі 510 грн. Від дачі пояснень відмовився, посилаючись на те, що пояснення надані ним в письмових запереченнях на позов.

В письмових запереченнях на позов зазначив, що вважає позов необґрунтованим оскільки в позовній заяві не зазначено якими доказами, окрім вироку Острозького районного суду від 30.09.2016 року підтверджується заподіяння моральної шкоди.

Вважає, що позивачем жодним доказом не підтверджено того, що наслідки черепно-мозкової травми, завданої ОСОБА_1, проявляються головними болями, підвищеною втомлюваністю, зниженням працездатності, порушенням концентрації уваги, порушеннями з боку психоемоційної сфери, на що вказує позивач у позовній заяві.

Зазначає, що не знав про наявність травми у потерпілого, який відразу побіг додому, а тому не мав можливості надати йому допомогу. Повідомив, що пропонував відшкодувати збитки, але із-за завищеного розміру відшкодування не зміг цього зробити через відсутність коштів.

Суд, вислухавши законного представника ОСОБА_2, відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов доведений і підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Острозького районного суду Рівненської області від 30 вересня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України щодо малолітнього ОСОБА_1 та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а відповідно до ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Приписами ч.2 п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За вироком суду встановлено, що 22 квітня 2016 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_3, знаходячись біля багатоквартирного будинку, де він проживає та який розташований по вул.Красногірська, 7 в м.Острог Рівненської області, діючи на ґрунті раптово виникнувших особистих неприязних відносин, підійшов до малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який стояв поблизу огорожі, після чого вхопив лівою рукою за його одяг та умисно завдав один удар правою рукою в потиличну ділянку голови ОСОБА_1, в результаті чого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді припухлості м'яких тканин в потиличній ділянці голови зліва, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою потиличної ділянки голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді припухлості м'яких тканин в потиличній ділянці голови зліва, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою потиличної ділянки голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя.

З наведено слідує, що протиправними діями ОСОБА_3 було завдано фізичного болю та страждань ОСОБА_1, встановлено причинний зв'язок між нанесеними тілесними ушкодженнями та фізичними стражданнями останнього, доведено вину ОСОБА_3 в заподіянні тілесних ушкоджень.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках.

Вирішуючи питання стягнення моральної шкоди, суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 було порушено передбачене Конституцією України та ст.201 ЦК України право ОСОБА_1 на недоторканість здоров'я, внаслідок чого він терпів фізичний біль та страждання, переніс емоційний стрес.

При цьому суд враховує і те, що діями ОСОБА_3 було порушено звичний для ОСОБА_1 ритм життя. Дії ОСОБА_3 були такими, що порушили права потерпілого, а тому суд вважає за можливе застосувати щодо цих правовідносин норми ст. 23, 1168 ЦК України та стягнути на користь ОСОБА_1 компенсацію заподіяної моральної шкоди. При цьому, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги характер правопорушення, глибину душевних страждань, те, що правопорушення було вчинено щодо малолітнього, а також вимоги розумності та справедливості та визначає його в розмірі 2900 грн.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказі, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що позивачем не надано належного обґрунтування вимог щодо заявленої суми позову у 69600 грн., не підтверджено доказами посилання на наявність наслідків черепно-мозкової травми, завданої малолітньому ОСОБА_1, які, як зазначено в позовній заяві, проявляються головними болями, підвищеною втомлюваністю, зниженням працездатності, порушенням концентрації уваги, порушеннями з боку психоемоційної сфери та іншими негативними змінами в житті потерпілого.

При розподілі судових витрат суд враховує вимоги ч.3 ст.88 ЦПК України та п.п.1, 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за якими суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір при звільненні позивача від сплати судового збору при подачі позову. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі ст.23, 201, 1167, 1168 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 57, 62, 88, 212 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2900 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 551 грн. 20 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_6