АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи № 2-4455/10 Апеляційне провадження № 22-ц/796/4955/2017Головуючий у суді першої інстанції - Ганечко О.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника відповідача

ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2010 року по цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2009 рокупозивач ВАТ КБ «Надра» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором в сумі 255 431,17 грн., судовий збір у розмірі 1 700,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що 28.11.2007 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №716426, згідно якого останнім було отримано кредит на суму 30 626,75 доларів США строком до 12.11.2027 для придбання квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В забезпечення повернення кредиту між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, в забезпечення повернення кредиту, відповідно до Договору поруки від 28.11.2007, ОСОБА_6 виступила поручителем за виконання ОСОБА_3 зобов'язань за цим Договором.

Відповідно до п.1.2. Договору поруки, Поручитель і Позичальник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

З огляду на порушення зобов'язання щодо вчасного повернення коштів, позивач просив позов задовольнити (а.с. 3, 4).

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.09.2010 позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_6 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість в сумі 255 431,17 грн. та судові витрати в розмірі 1 820,00 грн., а всього 257 251,17 грн. (а.с. 50,51).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.08.2011 залишено без задоволення заяву представника ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення (а.с. 79).

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що позивачем не було надано до суду графіку платежів погашення заборгованості та належного розрахунку заборгованості, з якого вбачалося б яким саме чином та за який період пораховані кожна зі складових зазначеної позивачем загальної суми заборгованості. Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що пеня нарахована у доларах США, що суперечить нормам чинного законодавства.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач ОСОБА_6 в клопотанні на адресу суду просила розглянути справу за її відсутності. Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі порушили взяті на себе зобов'язання, визначені кредитним договором та договором поруки, щодо вчасного повернення кредитних коштів, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем, яка, в силу вимог закону та умов укладених договорів, підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку.

Висновок суду про наявність правових підстав для задоволення позову є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 28.11.2007 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №716426, згідно якого останнім було отримано кредит на суму 30 626,75 доларів США строком до 12.11.2027 із сплатою 13,29% річних за користування кредитом для придбання квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В забезпечення повернення кредиту між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

В забезпечення повернення кредиту, відповідно до Договору поруки від 28.11.2007, ОСОБА_6 виступила поручителем за виконання ОСОБА_3 зобов'язань за цим Договором.

Пунктами 3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 кредитного договору передбачено: щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 367,24 дол.США. Позичальник повертає Кредит та сплачує Банку передбачені п.п.1.3.1. цього Договору платежі безготівковим перерахуванням, або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок № 79002323 тарифного пакету у порядку передбаченому п.3.3.3., шляхом сплати мінімально необхідного платежу у валюті Кредиту. Позичальник вносить мінімально необхідний платіж по Кредиту, визначений у п.п. 3.3.1. цього Договору, щомісячно до 10 числа поточного місяця, а Банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 12 числа поточного місяця. У випадку, коли Позичальник до 10 числа поточного місяця не вніс (повністю або частково) суми мінімально необхідних платежів, внаслідок чого станом на 12 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість Позичальника, Банк, починаючи з 13 числа поточного місяця, застосовує до Позичальника штрафні санкції, передбачені цим Договором. Якщо 10-е число є небанківським днем, то платіж необхідно внести в останній банківський день, який передує цій даті.

Згідно із п.4.3.3 Договору, відповідач ОСОБА_3 зобов'язаний сплачувати необхідні платежі у розмірі і порядку, визначених у п.п.3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 Договору.

Відповідно до п. 5.2 Договору, у разі прострочення Позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту/Кредитної лінії, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення.

Боржник порушив зобов'язання щодо вчасної сплати заборгованості (мінімально необхідного платежу визначеного договором) внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.08.2009 склала 31 972,86 дол.США, що по курсу НБУ становить 255 431,17 грн., з яких: 29 702,53 дол. США, що по курсу НБУ становить237 293,51 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 2 124,44 дол. США, що по курсу НБУ становить 16 972,15 грн. - несплачені відсотки, 145,89 дол. США, що по курсу НБУ становить 1 165,51 грн. - пеня за порушення умов кредитного договору.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідач ОСОБА_3, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Статтею 614 ЦК України визначено, щоособа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Разом з цим у відповідності до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитом як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не вказано договором поруки.

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що позивач виконав належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, натомість, відповідачі, в односторонньому порядку, відмовились виконувати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором поруки щодо вчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Таким чином, в суді першої інстанції знайшов підтвердження факт неналежного виконання відповідачами своїх зобов'язань за кредитним договором та договором поруки, а отже, суд цілком правомірно дійшов висновку про необхідність стягнення солідарно з відповідачів, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 554 ЦК України, суми кредиту, відсотків за його користування, а також пені, передбаченої кредитним договором.

Щодо твердження апелянта про недоведеність суми заборгованості, то воно є необґрунтованим, оскільки в матеріалах справи міститься відповідний розрахунок заборгованості, а отже суд з урахуванням умов кредитного договору мав можливість перевірити заявлену до стягнення суму і дійти правомірного висновку про наявність заборгованості в означеному розмірі.

При цьому, слід наголосити, що заперечуючи розмір заборгованості, відповідач власного розрахунку не надав, не визначився з розміром заборгованості, яку він визнає, тобто в порушення вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України не довів належними і допустимими доказами свої заперечення проти вимог позивача.

Посилання апелянта на відсутність графіка погашення кредиту, як на підставу для відмови в позові, є необґрунтованим, оскільки сторони в укладеному кредитному договорі визначили строк повернення кредиту (до 12.11.2027) і щомісячну суму мінімального необхідного платежу в розмірі 367,24 долари США, тобто позичальнику були відомі умови повернення кредитних коштів.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги про неправомірне нарахування і стягнення пені в іноземній валюті, оскільки зі змісту позовної заяви вбачається, що банком заявлено вимогу про стягнення заборгованості, в тому числі і пені, у грошовій одиниці України, яка станом на 31.08.2009, становила 255 431,17 грн.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення в оскаржуваній частині.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2010 року по цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва