Справа № 591/6950/16-ц
Провадження № 4-с/591/17/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2016 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

при секретарі Кальченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1, зацікавлена особа: головний державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2, на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2016 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця та свої вимоги мотивує наступним.

В рамках виконавчого провадження № 48811355, відкритого з примусового виконання виконавчого листа № 2-2620/11, виданого 07 серпня 2011 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з боржника ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини Анастасії, ІНФОРМАЦІЯ_1, державним виконавцем ДВС СМУЮ ОСОБА_2 03 листопада 2015 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем ДВС СМУЮ ОСОБА_2 03 листопада 2015 року винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження.

16 листопада 2015 року, за заявою стягувача, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону, що діяв до 05 жовтня 2016 року, виконавчий лист було повернуто стягувачу, однак, як стверджує заявник, державний виконавець не вирішив питання про зняття арешту та зняття заборони відчуження з майна боржника.

Листом від 19 лютого 2016 року Зарічний ВДВС м. Суми, посилаючись на ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону, що діяв до 05 жовтня 2016 року відмовив стягувачу у знятті арешту та заборони відчуження майна боржника в рамках виконавчого провадження № 48811355.

Заявник ОСОБА_1 вважає, що його право порушено та просить суд:

- визнати дії державного виконавця Зарічного ВДВС м. Суми ОСОБА_2 щодо відмови у скасуванні постанови про арешт майна боржника під час завершення виконавчого провадження 16 листопада 2015 року незаконними;

- скасувати арешт та заборону на відчуження майна належного ОСОБА_1, що був накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виданий 03 листопада 2015 року ВДВС СМУЮ.

В судове засідання заявник та представник заявника не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Державний виконавець в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заяв про відкладення розгляду справи суду не направляла.

В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що в рамках виконавчого провадження №48811355 відкритого з примусового виконання виконавчого листа № 2-2620/11 виданого 07 серпня 2011 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з боржника ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини Анастасії, ІНФОРМАЦІЯ_1, державним виконавцем ВДВС СМУЮ ОСОБА_2 03 листопада 2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.7).

Як вбачається з наданої суду копії листа Зарічного ВДВС міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області, датованого 19 грудня 2016 року, боржник ОСОБА_1 звертався до відділу з проханням скасувати постанову від 03 листопада 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках виконавчого провадження №48811355.

Однак, даним листом боржника повідомлено, що оскільки 16 листопада 2015 року державним виконавцем на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла до 05 жовтня 2016 року, винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, то державний виконавець позбавлений можливості застосувати наслідки завершення виконавчого провадження, передбачені ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент повернення виконавчого документу (а.с.6).

Судом встановлено, що виконавчий лист про стягнення аліментів повернутий на підставі п.1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»в редакції від 30.06.1999 року зі змінами і доповненнями, чинній на час виникнення спірних правовідносин (Закон № 783-XIV), за заявою стягувача ОСОБА_3

Тобто, виконавче провадження не закінчено з підстав, передбачених ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 30.06.1999 року зі змінами і доповненнями, чинній на час виникнення спірних правовідносин (Закон № 783-XIV), а виконавчий документ повернутий на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 цього Закону «Про виконавче провадження» в редакції від 30.06.1999 року зі змінами і доповненнями, чинній на час виникнення спірних правовідносин (Закон № 783-XIV), що в свою чергу не дає можливості державному виконавцю застосувати наслідки завершення виконавчого провадження, передбачені ст. 50 Закону «Про виконавче провадження» в редакції від 30.06.1999 року зі змінами і доповненнями, чинній на час виникнення спірних правовідносин (Закон № 783-XIV).

За вказаних обставин суд вважає, що державний виконавець діяла в рамках Закону, тому вимога щодо визнання незаконними дій головного державного виконавця Зарічного ВДВС міста Суми ОСОБА_2 що до відмови у скасуванні арешту на майно боржника під час завершення виконавчого провадження № 48811355 задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги заявника про скасування арешту та заборони на відчуження майна належного ОСОБА_1, що був накладений згідно постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03 листопада 2015 року ВДВС СМУЮ, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» визначено, що упорядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року

№ 2677-VI).

Таким чином суд не вбачає підстав, для задоволення вимог заявника щодо скасування арешту та заборони на відсудження майна належного ОСОБА_1, що був накладений згідно постанови державного виконавця від 16 листопада 2015 року, оскільки ним не вірно вибрано спосіб захисту свого порушеного права. Тому в задоволенні скарги в цій частині слід відмовити. Керуючись ст.ст. 210, 293, 383-389 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1, зацікавлена особа: головний державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2, на дії державного виконавця - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 5 днів з дня її проголошення. Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні під час проголошення ухвали, мають право оскаржити ухвалу протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми (підпис) Г.В. Кривцова