АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/786/17. Суддя-доповідач:- Кокоша В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2017 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Міненкової Н.О., Пономаренко Ю.А.,

за участю секретаря: - Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_7 - про визнання протиправним та скасування висновку про визначення місця проживання дитини, актів обстеження,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_6 звернувся в суд із вказаним позовом, який уточнив у жовтні 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 18 липня 2016 року Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради складено висновок №424 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з його матір'ю ОСОБА_7

Вказаний висновок є протиправним, оскільки орган опіки та піклування підійшов до його складання формально, пославшись у висновку на договір оренди квартири від 20 вересня 2015 року, що не відповідає дійсності.

Крім того, в акті обстеження умов проживання від 13 травня 2016 року зазначено, що родина ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_5 на підставі договору оренди квартири від 20 вересня 2015 року, в той час як такий договір ОСОБА_7 не вкладався.

Акт обстеження житла за адресою: АДРЕСА_1 не містить вичерпаних даних, передбачених чинним законодавством.

Посилаючись на вказані обставини та ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, ОСОБА_6 просив суд визнати протиправним та скасувати висновок про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 №424 від 18 липня 2016 року, акт обстеження умов проживання від 13 травня 2016 року, акт обстеження житла від 5 липня 2016 року.

Представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради позов не визнав, посилаючись на його безпідставність.

Третя особа ОСОБА_7, позов не визнала.

При цьому посилалась на те, що в провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за її позовом до ОСОБА_9, третя особа: служба у справах дітей Київського району Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітнього сина.

Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради відповідно вимог СК України надано до суду письмовий висновок від 18 липня 2016 року №424 щодо розв'язання спору про визначення місця проживання малолітньої дитини на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, які бажають проживати з дитиною.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким задовольнити його позов.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з його недоведеності та невірно обраного позивачем способу захисту своїх порушених прав.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частиною 1 ст. 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 4 - 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Судовим розглядом встановлено, що з 20 травня 2016 року в провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа: служба у справах дітей Київського району Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 68-71).

На виконання вимог ч. 5 ст. 19 СК України Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради 18 липня 2016 року надано суду письмовий висновок щодо розв'язання спору, який виник між ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Згідно висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 18 липня 2016 року №424 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю, ОСОБА_7 (а. с. 35).

Зі змісту висновку вбачається, що ОСОБА_7 разом з малолітнім сином зареєстровані за адресою: АДРЕСА_6, фактично мешкають за адресою: АДРЕСА_7 в орендованій квартирі (договір оренди від 20 вересня 2015 року). За місцем проживання для дитини створені належні умови для виховання та розвитку, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 13 травня 2016 року. ОСОБА_6 зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Дане житло належить йому на праві власності. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 5 липня 2016 року, житло забезпечено належними умовами для виховання та розвитку дитини.

Висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 18 липня 2016 року №424 надано суду з дотриманням вимог ст. ст. 19, 155, 160, 161 СК України, рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, є достатньо обґрунтованим, а тому суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про відсутність підстав для визнання його протиправним та скасування його одночасно з актом обстеження умов проживання від 13 травня 2016 року та актом обстеження житла від 5 липня 2016 року.

Вирішуючи спір, суд з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані ними докази, дав їм належну оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що інформація яка міститься у висновку органу опіки та піклування відносно того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживають за адресою: АДРЕСА_8 саме на підставі договору оренди від 20 вересня 2015 року не відповідає дійсності, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів.

При наданні висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради встановлено, що ОСОБА_7 разом з малолітнім сином фактично мешкають за адресою: АДРЕСА_5 в орендованій квартирі (договір оренди від 20 вересня 2015 року).

Доказів того, що на час складання акту обстеження умов проживання від 13 травня 2016 року та на час надання органом опіки і піклування висновку суду щодо розв'язання спору про визначення місця проживання дитини, ОСОБА_7 та її малолітній син ОСОБА_8 фактично мешкала за іншою адресою, матеріали справи не містять.

Посилання ОСОБА_6 на те, що ОСОБА_7 не вкладала особисто договір оренди кв. АДРЕСА_5 само по собі не є підставою для визнання спірного акту обстеження та висновку органу опіки і піклування протиправними та їх скасування.

Не можуть бути прийняті до уваги колегії суддів і доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що акт обстеження житла за адресою: АДРЕСА_4 від 5 липня 2016 року складено не за формою, передбаченою додатком 9 до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2009 року №866, а саме: в акті не вказано на підставі чого та з якою метою проведено обстеження умов проживання, результат бесіди і ставлення членів сім'ї до рішення прийняти на виховання дитину, не з'ясовано стосунки, традиції сім'ї, не має відмітки про ознайомлення його з актом.

Зазначеним актом встановлено, що вказана квартира приватизована. Фактично в квартирі мешкає ОСОБА_6 В квартирі відведена окрема кімната для дитини: є спальне місце, стіл для навчання, шафа для книжок, одягу та іграшок (а. с. 34).

Спірний акт складений у присутності ОСОБА_6, і ці обставини не спростовувались ним в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Невідповідність акту обстеження житла за адресою: АДРЕСА_4 від 5 липня 2016 року формі, зазначеній у додатку 9 до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2009 року №866, само по собі не є підставою для його скасування, оскільки йому може бути надана належна оцінка судом під час розгляду справи за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа: служба у справах дітей Київського району Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_6, не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання н ею законної сили.

Головуючий:

Судді: