Справа №468/1999/14-ц 12.09.2017 12.09.2017 12.09.2017
Провадження №22-ц/784/1600/17
Справа № 468/1999/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Янчук С.В.
Провадження № 22ц-784/1600/17 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Рішення

Іменем України

12 вересня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Шагаєм О.А.,

за участю:

- представника позивача ОСОБА_2,

- представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариства «Дельта Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4, ФГ «Маяк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Банк зазначав, що 28 січня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк») та ФГ «Маяк» було укладено кредитний договір на відкриття невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 4 000 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,8 % річних, строком до 25 грудня 2009 року.

В цей же день з метою забезпечення зобовязань по вказаному кредитному договору, між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобовязався перед Банком нести відповідальність у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення основної суми, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» і публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким відступлено право вимоги за вказаним кредитним зобов'язанням, у тому числі і щодо договору поруки.

Посилаючись на те, що ФГ «Маяк» свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувало, у зв'язку з чим, позивач використовуючи зазначений вище договір відступлення права вимоги, просив стягнути із ФГ «Маяк» та ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за вказаним кредитним договором, яка відповідно до розрахунку банку станом на 07 серпня 2014 року становила 2 941 927 грн. 32 коп., з яких 2 272 323 грн. 04 коп. заборгованість за кредитом; 167 817 грн. 68 коп. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 8 628 грн. 60 коп. заборгованість по відсоткам; 31 602 грн. 29 коп. пеня за несвоєчасне погашення відсотків; 461 555 грн. 71 коп. заборгованість за простроченими відсотками.

Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2015 року провадження у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ФГ «Маяк» закрито на підставі п.1ч.1 ст.205 ЦПК України.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2015 року в позові ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач належним чином не повідомив відповідача про заміну кредитора. Крім того, у Договорі про передачу активів та кредитних зобовязань відсутні п.4.1 та 4.2 на які Банк посилається у своїй позовній заяві, а тому вимоги є безпідставними та недоведеними.

Проте з такими підставами відмови в позові погодитись не можна.

Судом встановлено, що 28 січня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ФГ «Маяк» було укладено кредитний договір на відкриття невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 4 000 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,8 % річних, строком до 25 грудня 2009 року (а.с.6).

З метою забезпечення зобовязань по вказаному кредитному договору, 28 січня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобовязався перед Банком нести відповідальність у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення основної суми, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору(а.с.19).

30 червня 2010 року між ТОВ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк» та Національним банком України був укладений договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ТОВ «Дельта Банк», за умовами якого ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) ТОВ «Дельта Банк» в порядку, в обсязі та на умовах визначених цим договором, права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед НБУ, внаслідок чого ТОВ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях (а.с.27).

Пунктом 4.3 договору про передачу Активів і Кредитних зобов'язань передбачено, що ТОВ «Дельта Банк» у власність переходять (відступаються) права вимоги за зобов'язаннями, в обсязі і на умовах, що існували на момент передачі договорів.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Обґрунтовуючи позов, ПАТ «Дельта Банк» посилалось на те, що у звязку із неналежним виконанням позичальником зобовязань за кредитним договором станом на 07 серпня 2014 року заборгованість становить 2 941 927 грн. 32 коп., з яких 2 272 323 грн. 04 коп. заборгованість за кредитом; 167 817 грн. 68 коп. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 8 628 грн. 60 коп. заборгованість по відсоткам; 31 602 грн. 29 коп. пеня за несвоєчасне погашення відсотків; 461 555 грн. 71 коп. заборгованість за простроченими відсотками.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до вимог ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Отже, наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов'язання первинному кредитору належним.

За таких обставин, факт неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може лише впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором або ж свідчити про прострочення кредитора (ст. ст. 516, 613 ЦК України).

Оскільки ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором не виконував не лише перед ТОВ «Укрпромбанк», а й перед новим кредитором, то не можна вважати, що позов банку є безпідставним.

Водночас, предявляючи вимоги до поручителя, банк не звернув увагу на те, що згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18 червня 2012 року № 6-73цс12, від 17 лютого 2016 року № 6-3176цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Додатковим Договором №1 від 01 серпня 2008 року було внесено зміни та доповнення до Кредитного договору № 02/К-08 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 28 січня 2008 року, якими додатково було передбачено нарахування Банком щомісячної комісії за управління кредитною лінією із розрахунку 4,2 % річних від суми фактичної заборгованості в гривні.

Крім цього, 13 жовтня 2009 року між Банком та ФГ «Маяк» укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору № 02/К-08 від 28 січня 2008 року, згідно якого збільшено строк дії договору та визначено його до 23 грудня 2011 року.

Одночасно з встановленням строку дії кредитного договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі кредитного договору.

Вказані обставини свідчать про збільшення обсягу відповідальності боржника внаслідок укладання ним даної додаткової угоди.

Відповідно до п. 13 договору поруки від 28 січня 2008 року всі зміни та доповнення до вказаного договору вносяться в письмовій формі шляхом укладення додаткових договорів.

Додаткові договори було укладено без погодження з поручителем, оскільки матеріали цивільної справи не містять доказів, що з ОСОБА_4 узгоджувалися додаткові нарахування за кредитним договором.

За таких обставин є підстави вважати, що додатковими договорами №1 від 01 серпня 2008 року та № 2 від 13 жовтня 2009 року відбулася зміна основного зобов'язання ФГ «Маяк», яка призвела до збільшення обсягу відповідальності останнього, і, відповідно до збільшення обсягу зобовязань ОСОБА_4 як поручителя, що є підставою для припинення поруки відповідача-поручителя та виключає можливість стягнення з нього заборгованості за кредитним договором.

Крім цього, згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 11 договору поруки) про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Разом із тим позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

При цьому відповідно до частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Якщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що право кредитора на пред'явлення вимоги до поручителя та обов'язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов'язання припинилися.

Отже, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 23 грудня 2011 року.

За таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 23 грудня 2011 року і протягом наступних шести місяців.

Банк звернувся до поручителя з позовом у вересні 2014 року, тобто із пропуском зазначеного в частині четвертій статті 559 ЦК України шестимісячного строку, а тому є підстави для відмови в позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Оскільки судом першої інстанції при ухваленні рішення не були враховані вказані обставини, та норми права, якими регулюються виниклі між сторонами правовідносини, рішення суду на підставі ст. 309 ЦПК України в частині правових підстав відмови в позові підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким в позові ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 слід відмовити у звязку із припиненням поруки.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у звязку із припиненням поруки.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді :