АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/5234/16-ц Головуючий суддя І інстанції Гримайло А. М.
Провадження № 22-ц/790/3911/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.

за участю секретаря - Леськів Е.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційними скаргами Державної казначейської служби України, ОСОБА_1 та Прокуратури Харківської області на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Харківської області про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 13 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково. Вирішено стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 77 013 грн.33 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник Державної казначейської служби України просить зазначене рішення суду скасувати в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 77 013,33 грн. моральної шкоди, в іншій частині рішення суду залишити без змін. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, зазначає, що позивачем не доведено факт понесених ним моральних і душевних страждань, порушень відносин з оточуючими людьми, знайомими і рідними. Крім того, не підтверджено жодним доказом та не встановлено протиправної поведінки у діях органів прокуратури та Казначейства, а також відсутній причинний зв*язок між шкодою і протиправними діяннями. Звертає увагу, що ОСОБА_1 не здійснив розрахунку моральної шкоди.

В апеляційній скарзі Прокуратура Харківської області ставить питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та про ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог. Посилається на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, а саме: ст. ст. 23, 1176 ЦК України, ст.ст.1-6, 12, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» та норм процесуального права, а саме ст.ст. 8, 10, 58-60, 212-215 ЦПК України. Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не були досліджені матеріали кримінальної справи №1740107.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, зазначає, що визначаючи розмір моральної шкоди, ОСОБА_1 виходи із того, що йому тривалий час доводилось захищати свої порушені права, в тому, числі, оскаржувати дії щодо не вирішення клопотань, заявлених під час кримінального провадження з метою проведення слідчих дій, необхідністю доводити свої права. Також, вказує, під час розгляду справи, позивачу надавалась правова допомога адвокатом Распоповим В.О. на підставі договору про надання правової допомоги та додатку до нього, в якому визначено порядок оплати послуг адвоката. За надання такої допомоги ОСОБА_1 сплачено 5 000 грн., що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи. Зазначений розмір наданих послуг відповідає розміру, встановленому Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою слідчого прокуратури Московського району м. Харкова від 25 квітня 2005 року про перекваліфікацію підстав порушення кримінальної справи № 17040107, порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження з ч. 1 ст. 122 КК України на ч. 2 ст. 365 КК України було порушено кримінальну справу у відношенні співробітника БД ПС ДАЇ УМВС України в Харківській області старшини міліції ОСОБА_1 та старшого сержанта міліції ОСОБА_3 у відношенні кожного за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України

26 квітня 2005 року прокуратурою Харківської області у відношенні ОСОБА_1 було порушено кримінальну справу № 17040107 за ч. 1 ст. 366 КК України.

Постановою старшого слідчого прокуратури Московського району м. Харкова Лутай В.В. від 26 квітня 2005 року ОСОБА_1, як обвинуваченого, на час проведення досудового слідства та розгляду кримінальної справи в суді, було відсторонено від посади інспектора БДПС ДАЇ ХМУ УМВС України в Харківській області.

31 березня 2009 року Московським районним судом м. Харкова була винесена постанова, якою була задоволена скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про скасування постанов про порушення кримінальної справи та перекваліфікації підстав порушення кримінальної справи; постанова помічника прокурора м. Харкова від 27.04.2004 р. про порушення кримінальної справи № 17040107 за фактом спричинення тілесних ушкоджень за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - скасувати; в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_5 та спричиненні йому тілесних ушкоджень середньої важкості за ознаками ч. 1 ст. 122 КК України за відсутністю події злочину - відмовити; постанову слідчого прокуратури Московського району м. Харкова від 25 квітня 2004 року про перекваліфікацію підстав порушення кримінальної справи № 17040107, порушенні кримінальної справи та прийняття її до свого провадження з ч. 1 ст. 122 КК України на ч. 2 ст. 365 КК України та порушення кримінальної справи у відношенні співробітника БД ПС ДАЇ УМВС України в Харківській області старшини міліції ОСОБА_1 та старшого сержанта міліції ОСОБА_3 у відношенні кожного за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України - скасувати; в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_5 про спричинення йому тілесних ушкоджень 07.03.2004 р. співробітниками міліції ОСОБА_6 та ОСОБА_3 за ознаками ч. 2 ст. 365 КК України, за відсутністю події злочину - відмовити; постанову, винесену старшим слідчим прокуратури Московського району м. Харкова від 26 квітня 2005 року про порушення кримінальної справи в рамках кримінальної справи № 17040107 у відношенні співробітника БД ПС ДАЇ УМВС України в Харківській області старшини міліції ОСОБА_1 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України - скасувати; в порушенні кримінальної справи у відношенні співробітника БД ПС ДАЇ УМВС України в Харківській області старшини міліції ОСОБА_1 за фактом складання протоколу ДН № 456322 від 07.03.2004 р., за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, за відсутністю події злочину, - відмовити.

Згідно постанови апеляційного суду Харківської області від 29 квітня 2009 року провадження за апеляційною скаргою прокурора Московського району м. Харкова на постанову Московського районного суду м. Харкова від 31 березня 2009 року закрито.

Зазначені обставини підтверджені матеріалами справи, відповідачами не спростовані. Клопотань про витребування доказів на спростування доводів позивача відповідачі не заявляли.

Таким чином, із наданих доказів судом встановлено, що позивач перебував під слідством з 25 квітня 2005 року, з моменту порушення щодо нього кримінальної справи та по 29 квітня 2009 року, до закриття справи, що складає 48 місяців та 4 дні. Відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

За вимогами Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ч. ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України, шкода в порядку, передбаченому цими нормами, може бути відшкодована лише внаслідок обставин, визначених ст. 1 цього Закону, а право на її відшкодування виникає у випадках, зазначених у ст. 2 Закону.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в редакції, що діяла на час існування спірних правовідносин, передбачено, що підлягає відшкодування шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

За правилами п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає зокрема у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину; відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті;

Так, ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, суд повинен визначити страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, при цьому суд зобов'язаний враховувати, що таке відшкодування проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом (ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Згідно роз*ясень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Незаконне перебування позивача під слідством, застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, вочевидь мали наслідком пов*язані з цим душевні та моральні страждання і переживання, тому висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є обґрунтованими.

Суд першої інстанції правильно застосував норми Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» від 21.12.2016 р. та п. 3 роз. II Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII та визначив розмір відшкодування виходячи із мінімальної заробітної плати у розмірі 1600 грн.

Спричинення моральної шкоди в більшому розмірі позивачем не доведено.

Правильно визначивши розмір та підстави відшкодування суд першої інстанції помилково зазначив про стягнення коштів з Державного бюджету України.

Так, відповідно до повноважень органів Державної казначейської служби України, визначених ст. 43 Бюджетного кодексу України, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від від 15 квітня 2015 р. № 215 , органами Державного казначейства здійснюються операції з коштами Державного бюджету, розрахунково-касового обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів та безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Враховуючи наведене, відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. В цій частині рішення суду першої інстанції підлягає відповідній зміні.

Правильним є рішення суду першої інстанції також в частині відмови у стягненні витрат позивача на правову допомогу.

Так, відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. При розрахунку розміру відшкодування має враховуватися час на надання правової допомоги: 1) у судовому засіданні; 2) під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; 3) під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Матеріали справи розрахунку витрат на правову допомогу не містять, суду не було надано актів щодо надання певного роду юридичної допомоги, яку розраховано відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право змінити рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно п.п. 2, 3, ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України та Прокуратури Харківської області - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13 травня 2017 року - змінити.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 77 013 (сімдесят сім тисяч тринадцять) грн. 33 коп.

В решті рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13 травня 2017 року залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - А.І. Колтунова

С.С. Кругова