Справа № 545/1/17-ц
Провадження № 2-о/545/26/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" січня 2017 р. Суддя Полтавського районного суду Полтавської області Шелудяков Л.В. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського районного суду Полтавської області із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України.

Вивчивши надані матеріали вважаю необхідним залишити заяву без руху та надати заявнику час для усунення недоліків.

Так, відповідно до ч.4 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованої особи.

Заявником в порушення вимог ст.ст.119, 235 ЦПК України не визначено коло заінтересованих осіб у вказаній справі, та не зазначено їх місце проживання (перебування).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», на який посилається заявниця, громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Одночасно будь-які докази на підтвердження того, що заявниця була громадянкою СРСР в заяві не зазначені.

До заяви додані матеріали, зібрані працівниками Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, з яких вбачається, що заявниця до 2000 року проживала на території Російської Федерації; точні дані з якого часу вона проживає на території України відсутні.

Згідно Закону України «Про громадянство України» та Указу Президента України «Питання організації виконання Закону України від 27 березня 2001 року №215/2001 «Про громадянство України» з урахуванням Указу Президента України від 27 червня 2006 року №588/2006 «Про внесення змін до Указу Президента України від 27.03.2001 №215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», які передбачають випадки та порядок розгляду заяви щодо набуття громадянства України, порядок його встановлення. Доказів неможливості одержання документів, що посвідчують факт постійного проживання заявниці на території України до 1991 року, у іншому порядку, ніж судовий, не надано.

Згідно зі ст. 45 Указу № 215/2001 для прийняття громадянства України особа подає до Комісії при Президентові з питань громадянства та управлінь МВС такі документи:

«г) один із таких документів:

документ, що підтверджує безперервне проживання особи на законних підставах на території України протягом останніх пяти років, - для особи, яка вїхала в Україну іноземцем;

д) один із таких документів:

- копію документа, що підтверджує отримання дозволу на імміграцію в Україну;

- копію паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року з відміткою про прописку на території України або для іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну на постійне проживання до набрання чинності Законом України «Про імміграцію», копію посвідки на постійне проживання».

Заявниця не надала доказів того, що вона зверталась до органів УДМС за місцем проживання з відповідною заявою про отримання громадянства України відповідно до Закону України «Про громадянство України», що свідчило б, для чого заявниці необхідне встановлення факту проживання на території України в певний час.

До речі, вказаний орган (Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області) слід залучити до участі у справі.

Також, заявником не сплачено судовий збір при зверненні до суду з відповідною заявою в розмірі 551,20 грн., посилання заявника на ст.5 Закону України «Про судовий збір» є хибними, оскільки від сплати судового збору звільняються засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не повязаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, повязаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.

З наданої заяви вбачається, що заявник на даний час відбуває покарання в НВК №65 с. Божківське Полтавського району, проте не зрозуміло підстави звернення ОСОБА_1 саме до Полтавського районного суду Полтавської області, оскільки згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року остання повинна звертатися до суду за останнім місцем проживання до взяття під варту.

Вказані недоліки позбавляють можливості прийняти позовну заяву до провадження, тому на підставі викладеного слід залишити заяву без руху і надати заявниці строк для усунення вище зазначених недоліків.

Керуючись ст.121 ЦПК України,-

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України- залишити без руху.

Надати заявниці строк для усунення недоліків протягом пяти днів з дня отримання даної ухвали. У випадку, якщо зазначені недоліки не будуть усунуті в вказаний термін, заява вважатиметься неподаною та буде повернута заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_2