У Х В А Л А

31 січня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Лященко Н.П.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

встановила:

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16 березня 2016 року, позов задоволено частково: визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ автомобіля Ford Orion 1991 року випуску та на Ѕ частину моторолера Nitro 250 2007 року випуску; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 компенсацію вартості реалізованих транспортних засобів у розмірі 509 тис. 343грн 00 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2015 року та ухвала апеляційного суду Запорізької області від 16 березня 2016 року залишені без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій в частині стягнення з нього компенсації вартості реалізованих ним транспортних засобів та направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 61, 63, 65 СК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_5 суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що транспортні засоби, які, як встановлено судом, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, були реалізовані ОСОБА_4 після припинення шлюбних відносин і без згоди ОСОБА_5, а тому стягнув з відповідача на користь позивача Ѕ частини їх вартості. ОСОБА_4 та його представник не спростували висновки щодо компенсаційної вартості спірного майна, не скористалися правом заявити клопотання про призначення відповідної експертизи, передбачене ст. 143 ЦПК України. Суд касаційної інстанції зазначив, що доводи ОСОБА_4 щодо його позбавлення належної правової допомоги, можливості подання необхідних доказів не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи свідчать про те, що справа розглянута судом за участю самого ОСОБА_4 та його представника.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від:

- 18 травня 2016 року суд касаційної інстанції керувався тим, що апеляційний суд помилково змінив рішення суду першої інстанції, визначивши суму компенсації за проданий автомобіль, виходячи із середньої ринкової вартості такого автомобіля на час його продажу;

- 5 грудня 2016 року суд касаційної інстанції виходив з того, що відповідно до довідки-рахунку від 22 квітня 2014 року автомобіль ВАЗ 217130, днз НОМЕР_1, було продано за 70 000 грн., а тому апеляційний суд дійшов правильного висновку про стягнення на користь позивача S вказаної суми - 35 000 грн.;

- 20 січня 2016 року суд касаційної інстанції керувався тим, що стягуючи з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 41 тис. грн. вартості частини автомобіля, суди виходили з того, що оскільки вказаний автомобіль було продано відповідачем ОСОБА_6 без згоди ОСОБА_3, то відповідач в силу вимог частини першої статті 63, частини першої статті 65 СК України має відшкодувати позивачу частину його вартості;

- 12 лютого 2014 року суд касаційної інстанції виходив з того, що спірний будинок є спільним майном подружжя, а тому підлягає поділу, оскільки був придбаний під час перебування сторін у шлюбі і на нього розповсюджується правовий режим спільної сумісної власності;

- 13 січня 2016 року суд касаційної інстанції виходив з того, що з матеріалів справи не вбачається та сторонами не доведено, що в момент відчуження спірного автомобіля покупцем ОСОБА_8 відповідачу була сплачена інша сума коштів, ніж сума яка визначена сторонами відповідного договору купівлі-продажу та указана в зазначеній довідці-рахунку від 11 червня 2013 року. Крім того, з висновку експертизи від 15 червня 2015 року, який покладено в основу оскаржених судових рішень в частині визначення розміру спірної суми, на момент проведення такої експертизи ринкова вартість спірного автомобіля розрахована за відсутності предмету дослідження, тобто без пред'явлення (предмета оцінки) та його огляду, що також не може безспірно доводити дійсну вартість автомобіля і доводити розмір спірної суми з урахуванням того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що судами касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко