Справа № 163/1928/16-ц
Провадження № 2/163/8/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Павлуся О.С.,

за участі секретаря Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2016 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно.

Свій позов мотивує тим, що після смерті її баби - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1. Вказану спадщину фактично прийняв її батько ОСОБА_4, який є сином померлої, та який проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою сільської ради. Інший спадкоємець, син померлої, - ОСОБА_2, за повідомленням нотаріуса, спадщину у встановлені законом строки не прийняв. Разом з тим, її батько оформити спадщину не встиг, так як помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Після його смерті спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України прийняла вона та її матір, дружина померлого, - ОСОБА_5, по ? частки спадкового домоволодіння. Остання своєї частки спадщини оформити теж не встигла, так як померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач зазначає, що являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом, після смерті батька - ОСОБА_4 та матері - ОСОБА_5. Спадщину прийняла, оскільки постійно, в тому числі і на день смерті, проживала в будинку разом з батьком та матір'ю. Проте оформити свої спадкові права належним чином не має можливості, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, через канцелярію суду подали письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином, був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно із ч.2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось.

Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступне.

З довідки виконкому Вишнівської сільської ради Любомльського району Волинської області №223 від 14 липня 2016 року вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №1 за 2001-2005 роки по АДРЕСА_1 постійно проживала і була прописана ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Витягом з погосподарської книги №1 за 2001-2005 роки стверджується, що по особовому рахунку НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами 1942 року побудови, який належав ОСОБА_3.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.3).

Отже, після смерті останньої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Спадкодавець ОСОБА_3 заповіту на випадок своєї смерті не залишила.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_3, спадщину фактично прийняв її син - ОСОБА_4, який постійно, в тому числі і на день смерті, проживав в будинку разом з спадкодавцем. Даний факт стверджується довідкою Вишнівської сільської ради Любомльського району Волинської області №224 (а.с.38).

Інший спадкоємець за законом, син померлої, - ОСОБА_2 спадщину у встановлені законом строки не прийняв.

Вищезазначена обставина доводиться рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 17 жовтня 2016 року, яке набрало законної сили 23 січня 2017 року, і яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Вишнівської сільської ради Любомльського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено за безпідставністю заявлених вимог.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, вищезазначені обставини є преюдиціальними фактами при розгляді даної цивільної справи.

Крім цього, з інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №44459556 слідує, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3, не заводилась.

Проте, ОСОБА_4 своїх спадкових прав оформити не встиг, так як помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.3).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Як встановлено в судовому засіданні, після смерті ОСОБА_4, спадщину фактично прийняли його донька - ОСОБА_1, та дружина - ОСОБА_5, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Факт родинних відносин між спадкоємцями та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с.6).

Проте, ОСОБА_5 своїх спадкових прав теж оформити не встигла, так як померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Спадкодавець ОСОБА_5 заповіту на випадок своєї смерті не залишила.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5, відповідно як донька спадкодавця. Даний факт стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с.6).

З матеріалів спадкової справи №58/2016 вбачається, що інших спадкоємців немає.

ОСОБА_1, у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України фактично спадщину прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.10).

Таким чином, ОСОБА_1 успадкувала після смерті батька - ОСОБА_4 ? частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 та ? частки вищезазначеного майна після смерті матері - ОСОБА_5.

14 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Семенюк Н.М. із заявою видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте останнім 18.липня 2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, ОСОБА_1 було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З копії техпаспорта вбачається, що нерухомі об'єкти, які знаходяться по АДРЕСА_1 були побудовані в 1940, 1955 та 1960 роках.

На час побудови спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, веранди та льоха, які знаходяться по АДРЕСА_1, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання.

Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, та після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, та після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.