Справа №577/3796/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кравченко В. О.
Номер провадження 22-ц/788/101/17 Суддя-доповідач - Рибалка В. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Семеній Л. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Виконавчий комітет Конотопської міської ради в особі органу опіки і піклування

про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Попереджено ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання та утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Покладено на Виконавчий комітет Конотопської міської ради, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням ОСОБА_4 батьківських обов'язків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2016 року та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4, є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами був розірваний до народження дитини. Дитина проживає з ОСОБА_3 та знаходиться на повному її утриманні. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення на утримання малолітньої дитини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 березня 2014 року і до досягнення нею повноліття або до зміни матеріального становища сторін. Допущено негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. ОСОБА_4 аліментів на дитину не сплачує, не відвідує доньку та не приймає участі у її вихованні. З відповідачем було проведено співбесіду в процесі якої ОСОБА_4 був попереджений щодо наслідків ухилення від виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_5. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про позбавленням ОСОБА_4 батьківських прав у зв'язку із невиконанням своїх батьківських обов'язків стосовно їх дитини. Згідно Висновку органу опіки та піклування, було визнано за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони належним чином повідомленні про час і місце розгляду справи.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім'ї, сім'ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров'ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров'я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов'язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці.

Згідно ст. 19 СК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи суд першої інстанції належним чином з`ясував та перевірив доводи та заперечення сторін, дав належну оцінку зібраним у справі доказам та обґрунтував висновки викладені в рішенні.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарзі про те, що суд безпідставно не погодився з висновком Органу опіки та піклування Конотопської міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав є необґрунтованими. Дослідивши докази у справі, колегія суддів вважає, що у суду не було підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходу впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ствердження позивачки в апеляційній скарзі про те, що вона не заперечує та не перешкоджає у спілкуванні доньки з батьком висновків суду не спростовують. Суд першої інстанції, при ухваленні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, взяв до уваги пояснення відповідача, який стверджує, що не має постійного заробітку, та останній рік проживає у м. Києві, а тому немає можливості приділяти увагу дитині, а тому відповідача попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання та утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, покладено на Виконавчий комітет Конотопської міської ради, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням ОСОБА_4 батьківських обов'язків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходу впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків і не сплата аліментів з поважних причин не є підставою для задоволення позову.

Інші доводи висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалено, з додержанням вимог матеріального та процесуального права

У зв'язку з цим апеляційну скаргу на рішення необхідно відхилити.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 14 грудня 2016 року було відстрочено ОСОБА_3 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, слід стягнути з позивача 606 грн. 32 коп. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 606 грн. 32 коп. судового збору за апеляційний перегляд справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: