РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №370/1208/17

Провадження №2/370/643/17

"18" серпня 2017 р. Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді Мазки Н.Б.

із секретарем Черковською Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарові Макарівського району Київської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Мар'янівської сільської ради Макарівського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку,

В с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Мар'янівської сільської ради Макарівського району Київської області, в якому посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина зокрема і на земельну ділянку площею 0,2200 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в селі Мар'янівка Макарівського району, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

Вона, як спадкоємець за заповітом спадщину після смерті матері прийняла своєчасно та на частину спадкового майна, а саме: грошові вклади отримала в Макарівській районній державній нотаріальній конторі відповідне свідоцтво про право на спадщину.

Проте, державний нотаріус відмовив їй у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину на згадану вище земельну ділянку, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація щодо реєстрації права власності на земельну ділянку та відсутній правовстановлюючий документ.

Позивачка просила: визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право на завершення процесу приватизації земельної ділянки та одержання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,2200 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована в село Мар'янівка Макарівського району Київської області та була передана у власність померлої ОСОБА_2 відповідно до рішення Мар'янівської сільської ради Макарівського району Київської області №164 від 22.09.2008 року.

Позивачка ОСОБА_1 просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просили їх задовольнити.

Відповідач в особі сільського голови Мар'янівської сільської ради Макарівського району Київської області Савенок Н.М. просила розглядати справу у відсутності її представника, позов визнала.

Дослідивши письмові матеріали справи та матеріали спадкової справи №378 за 2011 рік до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2, заведеної Макарівською районною державною нотаріальною конторою, суд встановив наступне.

Відповідно свідоцтву про смерть серії НОМЕР_2, виданого 19.07.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції у Київській області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 74 років, актовий запис №102 (а.с.7).

Згідно заповіту, посвідченого 18.01.2008 року секретарем виконкому Мар'янівської сільської ради Макарівського району Київської області Фещенко П.Г., зареєстрованого в реєстрі за №01, який згідно з архівними даними сільської ради на день смерті заповідача не змінений та не скасований, ОСОБА_2 все майно, де б воно не було із чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла своїй дочці ОСОБА_1 (а.с.10).

Як вбачається із спадкової справи №378 за 2011 рік до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2, заведеної Макарівською районною державною нотаріальною конторою, позивачка ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом спадщину після смерті матері прийняла своєчасно, отримавши в Макарівській районній державній нотаріальній конторі на частину спадкового майна відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на: грошові вклади, що знаходяться в ТВБВ №0782 та в №10026/0790 Ощадного банку України, ? частину житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1, та земельну ділянку площею 1,2545 га.

Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 судом не встановлені, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Проте, державний нотаріус своїм листом №581/02-31 від 19.04.2017 року відмовив позивачці у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,2200 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1, мотивуючи свою відмову відсутністю документа, що посвідчує право власності на вказану земельну ділянку та відсутністю в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації щодо реєстрації права власності на земельну ділянку (а.с.16).

Так, згідно рішенню Мар'янівської сільської ради Макарівського району Київської області №164 від 22.09.2008 року у власність ОСОБА_2 була передана земельна ділянка площею 0,2200 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 (а.с.12).

На підставі рішення Мар'янівської сільської ради Макарівського району Київської області №275 від 02.12.2009 року на ім'я ОСОБА_2 був виготовлений державний акт серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку площею 0,2200 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 (а.с.13).

Проте, за життя ОСОБА_2 не встигла отримати даний державний акт на руки і він не був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст.125 ЗК України, в редакції, що діяла на момент відкриття спадщини, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: 1) ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; 2) виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; 3) погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; 4) одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; 5) реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Так, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то до спадкоємців переходить право на завершення приватизації та одержання відповідного правовстановлюючого документу на землю на ім'я спадкоємців, а не право власності на земельну ділянку.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивачка-спадкоємиця прийняла спадщину, до якої увійшла земельна ділянка, правовстановлюючий документ на яку на ім'я померлої не оформлений належним чином, а саме не проведено його державну реєстрацію.

Керуючись вимогами ст.1217, 1218, 1223, 1268, 1270, 1269 ЦК України, ст.212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року право на завершення процесу приватизації земельної ділянки площею 0,2200 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1, та була передана у власність померлої ОСОБА_2 відповідно до рішення Мар'янівської сільської ради Макарівського району Київської області №164 від 22.09.2008 року, з подальшим одержання на ім'я спадкоємця - ОСОБА_1 документу, що посвідчує право власності на вказану земельну ділянку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя