Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення матеріальної шкоди, пені, інфляційних витрат, 3 % річних та моральної шкоди, за касаційними скаргами приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду м. Києва від 19 січня 2017 року та касаційною скаргою ,

встановила:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 26 березня 2014 року мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобілем «Мітсубісі», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_2, яким він керував позивач. Винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_5 Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_5 застрахована в приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») відповідно до полісу. 28 березня 2014 року позивач звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про страховий випадок, а в подальшому про виплату страхового відшкодування.

Зазначав, що висновком від 11 березня 2015 року вартість відновлювального ремонт автомобіля позивача становить 43 268,59 грн, у тому числі 14 033,93 грн втрата товарного виду. Страховою компанією позивачу виплачено лише 4 767,07 грн страхового відшкодування.

Ураховуючи наведене, позивач просив стягнути з ОСОБА_5

14 388,93 грн втрати товарної вартості з урахуванням вартості її розрахунку, 500 грн франшизи та 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди, а з ПрАТ «УПСК» матеріальну шкоду у розмірі 33 948,44 грн разом з витратами на її розрахунок, 25 746,84 грн пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 21 037,85 грн інфляційних втрат, 1 710,44 грн

3 % річних, 353,50 грн за проведення рецензування звіту від 1 квітня

2014 року, 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 червня

2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму франшизи у розмірі 500 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 19 січня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 20 621,96 грн, пеню за прострочення виплати грошової суми у розмірі 24 245,28 грн, інфляційні втрати у розмірі

26 784,05 грн, 3% річних у розмірі 1 614,56 грн, судові витрати у розмірі

2 067,28 грн та судовий збір у розмірі 1 492,02 грн..

Стягнуто з ПрАТ «УПСК» в доход держави судовий збір у розмірі 127,15 грн.

Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_4 14 388,93 грн матеріальної шкоди, 500 грн франшизи , моральної шкоди у розмірі 3 000 грн та судовий збір у розмірі 1 023,12 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду в частині стягнення з нього коштів, у цій частині залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У касаційній скарзі ПрАТ «УПСК» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що страхова компанія не здійснила належної оцінки пошкоджень автомобіля позивача та не виконала своїх обов'язків щодо своєчасної виплати йому страхового відшкодування, як це передбачено Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Даний висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Апеляційним судом установлено, що 26 березня 2014 року мала місце ДТП за участю автомобілем «Мітсубісі», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_2, яким він керував ОСОБА_4

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 15 липня

2014 року ОСОБА_5 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Власником пошкодженого автомобіля Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_2, є ОСОБА_4, а автомобіля «Мітсубісі», номерний знак

НОМЕР_1, - ОСОБА_5

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у ПрАТ «УПСК», відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

28 березня 2014 року ОСОБА_4 звернувся із заявою-повідомленням до ПрАТ «УПСК» про настання страхового випадку.

З наданого ПрАТ «УПСК» звіту від 1 квітня 2014 року з доданою ремонтною калькуляцією, який підписано оцінювачем ОСОБА_6 та директором ОСОБА_7, відповідно до якого вартість матеріальної шкоди в зв'язку з пошкодженням автомобіля Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_2 становить 5 267,07 грн.

У зв'язку з необізнаністю позивача про розмір страхового відшкодування, за його заявою 10 жовтня 2014 року було складено звіт і визначено вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням його автомобіля у розмірі 23 304,75 грн, а вартість втрати товарного вигляду автомобіля становить 8 706,02 грн.

19 грудня 2014 року ПрАТ «УПСК» перерахувало

ТОВ «Автосервіс» страхове відшкодування у розмірі 4 767,07 грн, з врахуванням франшизи, вказавши у акті, що вартість відновленого ремонту автомобіля позивача без врахування фізичного зносу деталей згідно ремонтної калькуляції від 1 квітня 2014 року складає 5 267,07грн.

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження

по визначенню вартості матеріального збитку від 11 березня 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить

32 234,66 грн, а вартість втрати товарного вигляду - 14 269,59 грн.

З витягу протоколу засідання екзаменаційної комісії Фонду державного майна України від 28 квітня 2016 року вбачається,що оцінювач ОСОБА_6 звіт з оцінки транспортного засобу 1 квітня 2014 року не складав і стверджував, що його підпис на цьому звіті фальсифіковано, що підтверджено висновком експертного почеркознавчого дослідження за

від 21 червня 2016 року,

Пред'являючи позов, ОСОБА_4 просив стягнути на його користь страхове відшкодування, виходячи з висновку автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 11 березня 2015 року.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

У п. 22.1. ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За положенням п. 32.7 ст. 32 Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Статтею 992 ЦК України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі,встановленому договором або законом.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Встановивши, що ані ПрАТ «УПСК», ані ОСОБА_5 не надали доказів на спростування висновку від 11 березня 2015 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить

32 234,66 грн, а вартість товарного вигляду - 14 269,59 грн, апеляційний суд прийшов вірного висновку, що він є належним та допустимим доказом у розумінні ст. ст. 59, 60 ЦПК України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Висновок апеляційного суду про те, що втрата товарного вигляду автомобіля та розмір франшизи підлягає стягненню з ОСОБА_5, як з винної у скоєнні ДТП, відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Доводи касаційних скарг фактично зводяться до незгоди з висновком

від 11 березня 2015 року, який апеляційним судом покладено в основу рішення та висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_5 відхилити, рішення апеляційного суду м. Києва від 19 січня 2017 року та касаційною скаргою залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

І.М.Фаловська