Справа № 515/1991/16-ц
Провадження № 2/515/149/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
03 лютого 2017 року м.Татарбунари
Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Шевиріна А.О.,
за участю секретаря - Чумаченко Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-
30 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, 2015року народження, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше встановленого законом мінімуму до повноліття доньки, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 03 червня 2014 року проживала з відповідачем у незареєстрованому шлюбі, від шлюбу народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки у добровільному порядку не надає, не турбується про її добробут, ухиляється від виконання батьківських обов'язків з матеріального забезпечення дитини, позивач разом з донькою знаходиться у важкому матеріальному становищі, тому вважала, що є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у частці від його заробітку.
Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позов в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
В судове засідання відповідач, належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив.
Суд, у зв'язку з повторною неявкою відповідача та неповідомленням про причини неявки в судове засідання, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення у справі в порядку, визначеному главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Перевіривши матеріали справи та дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження НОМЕР_2, виданого 18 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції (а.с.4).
Зі змісту довідки Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 29.11.2016року №1262 слідує, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.5).
Вирішуючи спір, що виник з сімейних правовідносин, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Статтею 180 СК України врегульовано, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі відповідно до ч.1 ст.183 СК України.
Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
З урахуванням того, що на утриманні позивача перебуває малолітня дитина ОСОБА_3, яка потребує витрат на харчування та повноцінний розвиток, ОСОБА_2 є батьком цієї дитини та повинен брати участь в її утриманні, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої доньки у частці від усіх видів заробітку (доходу) відповідача.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.
З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач у справі звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі, встановленому на час пред'явлення позову, слід стягнути з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 64, 209, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, суд -
Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4, починаючи з 30 листопада 2016 року.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір на користь держави в розмірі 551 (п'ятисот п'ятдесяти однієї) гривні 20 коп.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення на користь ОСОБА_1 аліментів в межах платежів за один місяць.
Рішення є заочним та може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання ним копії цього рішення. Форма та змісти заяви про перегляд заочного рішення повинна відповідати ст.229 Цивільного процесуального кодексу України.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Згідно з загальним порядком рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: