Справа № 404/8060/16-ц
Номер провадження 2/404/1117/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Бершадська О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Кіровоградського ВКГ Обласного комунального підприємства Дніпро-Кіровоград про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом.

Мова цивільного судочинства визначається статтею 14 Закону України "Про засади державної мовної політики" (ст. 7 ЦПК України).

Статтею 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» № 5029-VI від 03.07.2012 року, визначено, що сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу. Особам, що беруть участь у розгляді справи в суді, забезпечується право вчиняти усні процесуальні дії (робити заяви, давати показання і пояснення, заявляти клопотання і скарги, ставити запитання тощо) рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись послугами перекладача у встановленому процесуальним законодавством порядку. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, послуги перекладача з регіональної мови або мови меншини (мов), у разі їх необхідності, надаються без додаткових для цих осіб витрат.

Разом з тим, у своєму рішенні Конституційний суд України від 13.12.2011 в справі № 17-рп/2011 п. 4.2 зазначив, що встановлення законодавчих можливостей використання в судочинстві регіональних мов або мов меншин слід розглядати також в аспекті забезпечення реалізації прав кожного на звернення до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, та на захист своїх прав будь-якими не забороненими законом засобами; гарантування права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивач є громадянином України. Органом місцевого самоврядування заходів, спрямованих на використання будь-якої регіональної мови на території м. Кропивницького не застосовувались.

Крім того, згідно ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, - до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату позивачем судового збору. При цьому, позивач, як на підставу звільнення від сплати судового збору, посилається на ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року.

Так, дійсно частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав.

Проте, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню. Тому, виходячи із статті 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору. Така ж думка висловлена Верховним Судом України в ухвалах від 16 січня 2016 року у справі №6-3084ц15, від 29.01.2016 року №6-209ц16, від 03.02.2016 року №6-228ц16, від 09.02.2016 №6-36ц16 та від 01.03.2016 року №6-484ц16. Згідно ч.3 ст. 6 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. За подання до суду позовної заяви не майнового характеру, яка подана: фізичною особою судовий збір встановлюється в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня- 1378 гривень (ст. 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2016 рік).

У відповідності до ч.1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвалою судді від 19.12.2016 року позовну заяву залишено без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст. 119, 120 ЦПК України:

позовна заява викладена російською мовою;

не є зрозумілою вимога, викладена в п. 2 прохальної частини щодо обязать Кировоградское предприятие ВКГ ОКВП Днепр-Кировоград, незамедлительно, заключить со мной и всеми, аналогичными мне, потребителями воды от данного предприятия, жителями города Кировограда, живущих в коммунальных квартирах, новых договоров о поставке воды, основанных, прежде всего, на законе Украины «О защите прав потребителей», що не відповідає складу осіб, які зазначені в позовній заяві;

оскільки в позовній заяві обєднано самостійні вимоги немайнового характеру, які повязані між собою, а тому не додано документів, що підтверджували б сплату судового збору окремо з кожної із таких вимог.

Запропоновано позивачу подати до суду в установлений строк: належним чином оформлену та викладену державною мовою позовну заяву, конкретизувавши її прохальну частину, для оформлення рекомендую, в порядку ст. 12 ЦПК України звернутись за правовою допомогою, сплатити судовий збір в розмірі- по 551,20 грн. окремо з кожної із вимог або ж загальною сумою 3 307,20 грн., надавши до суду оригінали квитанцій.

29 грудня 2016 року до суду надійшло повідомлення про вручення 26 грудня 2016 року позивачу поштового відправлення, а саме: копії вищевказаної ухвали від 19.12.2016 року.

Позивачем, через канцелярію суду, 10 січня 2017 року надано до суду викладену державною мовою позовну заяву, виконавши лише частково вимоги вищевказаної ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2016 року.

Таким чином, позивач відповідно до вище зазначеної ухвали від 19 грудня 2016 року у встановлений строк не виконав вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, не конкретизував прохальну частину позовної заяви, для оформлення якої рекомендовано, в порядку ст. 12 ЦПК України звернутись за правовою допомогою, не сплатив судовий збір в розмірі окремо з кожної із вимог немайнового характеру або ж загальною сумою, а відтак, суддя вважає, що заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Відповідно до ч.2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст. 121, 293 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кіровоградського ВКГ Обласного комунального підприємства Дніпро-Кіровоград про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди вважати неподаною та повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п"яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда О. В. Бершадська