Ухвала

іменем україни

6 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Забродівської сільської ради Богодухівського району Харківської області про повернення протиправно вилученої та самовільно зайнятої частини земельної ділянки та відшкодування матеріальних збитків, за касаційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 9 березня 2016 року,

встановила:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27 жовтня 1980 року він придбав будинок АДРЕСА_1. Рішенням сесії Забродівської сільської ради Богодухівського району Харківської області (далі - Забродівська сільська рада) від 26 січня 1994 року йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га, а рішенням Забродівської сільської ради від 15 лютого 2000 року уточнено призначення даної земельної ділянки - виключно для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, якою він користувався до 11 травня

2011 року.

При виготовленні ескізу меж земельної ділянки від 11 травні 2012 року, що був виготовлений земельною комісією Забродівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, у позивача було вилучено частину земельної ділянки у розмірі - 82,9 кв. м, яку він уже засадив картоплею, та передано її у користування відповідачу ОСОБА_4 У результаті наведеного позивач не зміг зібрати врожай картоплі. Згідно розрахунку у 2012 році з вини Забродівської сільської ради йому було завдано збитків у розмірі 681,72 грн, а з вини ОСОБА_4 - 681,72 грн.

Крім того 14 вересня 2012 року відповідач додатково самовільно зайняв ще частину належної позивачу земельної ділянки, встановивши металеві стовпи огорожі. Загальний розмір протиправно вилученої та самовільно зайнятої ділянки склав 129,4 кв. м (з вини Забродівської сільради - 82,9 кв. м, а з вини ОСОБА_4 - 46,5 кв. м).

26 листопада 2012 року Забродівська сільська рада Богодухівського району Харківської області надала позивачу письмову відповідь про те, що ОСОБА_4 попереджено про відповідальність згідно п. б ч. 1 ст. 211 ЗК Кодексу з проханням привести земельну ділянку в належний стан для використання, а саме: знесення металевих стовпів огорожі. Але відповідач не виконав цього припису та продовжив користуватися спірною ділянкою, чим з вини Забродівської сільської ради ОСОБА_3 завдано матеріальних збитків у розмірі 1 331,52 грн, а з вини ОСОБА_4 - 746,93 грн.

Крім того у 2013 році відповідач засіяв всю, незаконно вилучену у позивача частину земельної ділянки, розміром 129,4 кв. м, соняшником. У зв'язку з чим ОСОБА_3 не зміг використовувати її для вирощування картоплі в наступному році тому, цю ділянку необхідно залишити під пар на один рік, відповідно до нормативів у сівозмінах постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2010 року № 164. Згідно розрахунку розмір за 2014 рік сума збитку з вини Забродівської сільської ради становить

2 155,06 грн, а з вини ОСОБА_4 - 956,69 грн.

Вказував, що земельна ділянка перемірялася згідно актів обстеження та заміру земельної ділянки неодноразово: 9 жовтня 2013 року, 22 травня

2014 року та 10 липня 2015 року. Станом на 10 липня 2015 року розмір самовільно зайнятої земельної ділянки орієнтовно становить 144 кв. м.

Відповідно до свідоцтва про право власності на земельну ділянку

від 22 серпня 2013 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки загальною площею 0,25 га, що розташована на території Забродівської сільської ради Богодухівського району Харківської області в АДРЕСА_1

Позивач, що неодноразово звертався до відповідачів з проханням звільнити всю незаконно вилучену частину його земельної ділянки, проте його вимога залишилась без задоволення.

Ураховуючи наведене та уточнення позовних вимог, позивач просив зобов'язати ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту частину його земельної ділянки, загальною площею 144 кв. м шляхом знесення встановленої відповідачем огорожі; стягнути завдані збитки у розмірі

6 553,64 грн, із них: з ОСОБА_4 - 2 385,34 грн, з Забродівської сільської ради Харківської області 4 168,30 грн.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від

8 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 протиправно вилучену та самовільно зайняту частину земельної ділянки, розташовану в

АДРЕСА_1, відповідно до «Плану меж земельної ділянки» технічної документації та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 серпня 2013 року, шляхом знесення встановленої ним огорожі. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 9 березня

2016 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про стягнення завданих збитків (упущеної вигоди) скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2 902,20 грн у рахунок відшкодування матеріальних збитків. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні решти вимог відмовлено.

У іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, тому не перевірялось судом апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарг та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про стягнення завданих збитків (упущеної вигоди) та ухвалюючи в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що внаслідок самовільного зайняття частини належної позивачу земельної ділянки ОСОБА_4, останній зобов'язаний відшкодувати заподіяну шкоду.

Даний висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Установлено, що 27 жовтня 1980 року ОСОБА_3 придбав

будинок № АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30 вересня 2008 року.

Рішенням сесії Забродівської сільської ради від 26 січня 1994 року ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею

0,25 га, а рішенням сесії Забродівської сільської ради від 15 лютого 2000 року було уточнено призначення даної земельної ділянки - виключно для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, якою позивач користувався до 11 травня 2011 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно

від 22 серпня 2013 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

При проведенні земельно-кадастрових робіт 12 грудня 2011 року було складено акт встановлення та погодження меж земельної ділянки в трьох примірниках, в кожному з яких ОСОБА_4 своїм особистим підписом погодив відрізок межі Г-А між їхніми земельними ділянками, що розташовані по АДРЕСА_1.

Згідно акту обстеження та заміру земельної ділянки, проведеного комісією Забродівської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 9 жовтня 2013 року, орієнтована площа самовільно зайнятої земельної ділянки становить 129,4 кв. м, згідно акту обстеження та заміру земельної ділянки від 22 травня 2014 року - 119,7 кв. м, а акту обстеження та заміру земельної ділянки від 10 липня 2015 року - 144 кв. м.

Згідно акту обстеження земельної ділянки державним інспектором сільського господарства в Харківській області від 18 червня 2014 року встановлено, що межа земельної ділянки між домоволодіннями

по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2, а саме огорожа (сітка) перенесена в бік земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 Землекористувач домоволодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_4 будь-яких пояснень та документів щодо перенесення межі не надав.

Протоколом засідання комісії з визначення та відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам Богодухівської районної державної адміністрації від 12 березня 2014 року ОСОБА_3 відмовлено у проведенні розрахунків збитків.

Протоколом засідання комісії з визначення та відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам Богодухівської районної державної адміністрації від 9 листопада 2015 року ОСОБА_3 нараховано матеріальні збитки в розмірі 1 263 грн за 2014 рік.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 просив стягнути з відповідачів завдані йому збитки (упущену вигоду), що виразились в незаконному вилученні частини належної йому земельної ділянки та використання її ОСОБА_4

Згідно зі ст. 211 ЗК України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть відповідно до законодавства цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

Упущеною вигодою за змістом ст. 22 ЦК України вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене, а друга сторона додержувалася правил здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За змістом ст. 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 157 ЗК України).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій.

Пунктом 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 19 квітня 1993 № 284, передбачено, що відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Встановивши, що ОСОБА_3 є законним власником земельної ділянки площею 0,25 га по АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 самовільно на протязі 2012-2014 років займав частину земельної ділянки позивача, у зв'язку з чим позивач був позбавлений можливості використовувати її, апеляційний суд прийшов вірного висновку про порушення прав позивача, яке підлягає захисту в судовому порядку у спосіб, визначений позивачем.

Визначаючи розмір заподіяної позивачу шкоди, апеляційний суд обґрунтовано врахував ч. 3 ст. 157 ЗК України та застосував Методику визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963 (далі - Методика), навів відповідні розрахунки.

Доводи касаційної скарги позивача ОСОБА_3 зводяться до незгоди останнього з обчисленим апеляційним судом розміру упущеної вигоди, оскільки вважав, що підлягає до застосування «Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284. Посилався на неправомірну відмову в стягненні збитків з Забродівської сільської ради Харківської області.

Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою Богодухівського районний суд Харківської області від 27 червня 2013 року визнано неправомірними дії комісії з питань земельних відносин, екології та охорони навколишнього середовища Забродівської сільської ради від 3 травня

2012 року. Скасовано рішення Забродівської сільської ради від 21 травня 2012 року та від 11 вересня 2012 року.

Разом із тим, апеляційний суд прийшов вірного висновку, що скасування рішення органу місцевого самоврядування не є підставою для відшкодування упущеної вигоди з останнього. При визначенні розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, апеляційним судом правомірно застосовано Методику, з урахуванням установлених фактичних обставин справи.

Посилання ОСОБА_4 у касаційній скарзі на те, що позивач вирощував сільськогосподарську продукцію на значно менші площі, розрахунки упущеної вигоди є теоретичними, не підтверджені відповідними доказами та суд протиправно стягнув збитки за 2012-2013 роки, оскільки ОСОБА_3 набув право власності на землю лише в серпні 2013 року не заслуговує на увагу.

Так, положенням ч. 3 ст. 157 ЗК України встановлено обов'язок по відшкодуванню збитків не лише землевласникам, а і землекористувачам. При визначенні розміру збитків, апеляційним судом надано оцінку доказам позивача на підтвердження факту втрати доходу, який ним міг бути одержаний реально за звичайних обставин.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки під час розгляду справи судом вірно застосованої норми матеріального права, а наведені в скарзі доводи висновків суду не спростовують, тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 9 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька О.В. Кафідова О.В. Умнова І.М. Фаловська