Справа № 539/1130/17
Пров.№ 2/539/654/2017
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05.09.2017 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Гудкова С.В.,

з участю секретаря судового засідання Джадан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго" про незаконне нарахування комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго" про незаконне нарахування комунальних послуг.

Позовні вимоги мотивував тим, що він є власником квартири та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 18А, кв. 59. Починаючи з 13» листопада 2003р. його квартира була переведена, у встановленому законом порядку на автономне опалення. Разом з цим до переходу на автономне опалення відповідач був повідомлений про те, що він є інвалідом війни 2 групи і має пільги у відповідності до норм встановлених чинним законодавством України.

На сьогоднішній день на його адресу надходять рахунки про нарахування послуг з теплопостачання місць загального користування, в яких неможливо визначити ні особистий рахунок, ні загальну площу надання послуги, ні загальну площу будинку, ні показники лічильника і так далі.

На його усні звернення до відповідача, що він є інвалідом війни 2 групи і має 100% пільгу на комунальні послуги в межах встановлених ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідач ніяк не відреагував та й надалі нараховує плату за комунальні послуги з теплопостачання.

На його письмове звернення відповідач також не відреагував належним чином та продовжує нараховувати йому плату за постачання теплової енергії за місця загального користування, а також не здійснив перерахунок з врахуванням 100% пільги.

Крім того, своїми діями відповідач завдав йому моральної шкоди, яка полягає в тому, що у отриманому в наслідок нехтування його прав передбачених чинним законодавством, незаконним нарахуванням комунальних послуг, та зобовязанням до їх сплати, це все завдало йому сильного емоційного потрясіння, порушень нормального життєвого укладу, що негативним чином відобразилося на його емоційному стані, адже він пенсіонер, інвалід війни 2 групи та хворіє на цукровий діабет і від нервового стресу рівень цукру в крові у нього підвищується. З урахуванням нервового стресу та глибини душевних страждань і зазначених вище обставин, оцінює моральну шкоду в 5000,00 грн.

Прохає суд постановити рішення яким визнати безпідставними нарахування заборгованості ОСОБА_1 відповідачем ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» за постачання теплової енергії в місця загального користування та здійснити перерахунок з врахуванням 100% пільги, яка передбачена йому на підставі ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».Зобовязати ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» надавати 100% пільгу ОСОБА_1 за постачання теплової енергії в місця загального користування на підставі ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Стягнути з ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, прохали їх задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не визнали, прохали в їх задоволенні відмовити за безпідставністю.

Треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не з"явились, надіслали суду заяви з клопотанням проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальна організація суб'єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно п.1 ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до таких відносяться послуги з централізованого постачання гарячої води та послуги з централізованого опалення.

Судом встановлено, що позивач в складі сім"ї три особи проживає в квартирі загальною площею 89,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання, які надаються йому ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго". Позивач є власником 1/3 частини вищезазначеної квартири, що підтверджується відповідним витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.34).

26.08.2003 року ВАТ "Лубнигаз" надано технічні умови на газифікацію квартири позивача, а ВАТ "Лубнижитлобуд" 12.11.2003 року погоджено відключення квартири від системи централізованого теплопостачання будинку. (а.с. 13-16).

13.11.2003 року складено акт про переведення квартири відповідача ОСОБА_1 на індивідуальне опалення.

Згідно ст.ст.20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг із зобов'язанням оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом, а виконавець зобов'язується забезпечувати вчасно та відповідної якості надання житлово-комунальних послуг.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 встановлено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Таким чином, розрахунок витрат теплової енергії, що припадає на відключення від системи центрального опалення квартири, проводиться у відповідності до п. 28 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та наказу Міністерства будівництва, архітектури і житлово-комунального господарства України № 359 від 31.10.2006 р. «Про затвердження методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення».

На підставі акту обстеження від 23.05.2012 року, 21.11.2012 року відповідачем виконано розрахунок кількості теплової енергії на опалення МЗК відносно квартири позивача ОСОБА_1, згідно якого починаючи з грудня 2012 року проводиться нарахування плати за опалення МЗК.

Відповідно до п.5 ч.З ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Споживач теплової енергії повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію та зобов'язаний додержуватися вимог договору та нормативно-правових актів (ч.б ст. 19, ч.4 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання»).

Відповідно до ст. ст. 156, 162 Житлового кодексу України, п. 18 Правил передбачено, що відповідач зобов'язаний щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця розрахуватися з позивачем за спожиті послуги з теплопостачання.

Хоча, між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з опалення місць загального користування, проте відповідачем надаються такі послуги, позивач їх приймає, що відповідно до положень ст. 11.714 ЦК України є підставою для виникнення між сторонами цивільних прав і обов'язків.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов за вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач ОСОБА_1 в односторонньому порядку не виконує покладених на нього законодавством України зобов"язання по оплаті опалення МЗК будинку в опалювальні періоди з 2008 по 2017 роки внаслідок чого станом на 01.05.2017 року утворилась заборгованість в сумі 2208 грн. 58 коп.

05.04.2017 року відповідачем позивачу ОСОБА_1 направлено вимогу № 5-13/733 про погашення заборгованості за опалення МЗК станом на 01.04.2017 на суму 2058,98 грн., однак вимога залишилася без реагування.

01.06.2017 року за заявою відповідача Лубенським міськрайонним судом було видано судовий наказ про стягнення з позивача ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за опалення МЗК, однак ухвалою суду від 20.07.2017 року судовий наказ скасовано в зв"язку з існуванням спору про право.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 04.08.2017 року відкрито провадження за позовом ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго" до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за опалення МЗК.

Крім того судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом війни, а отже відповідно до п.4, 5 ч.1 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на пільгу в розмірі 100-процентної знижки плати за користування житлом в межах норм, передбачених законодавством (21 кв. метр загальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. м. на сім"ю та 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Підпунктом 1, 2 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №409 від 06.08.2014р. зі змінами «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» встановлено соціальну норму житла громадянам, які відповідно до законодавства мають пільги на оплату житлово-комунальних послуг для оплати користування житлом/утримання житла - 21 кв. метр загальної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сімю;централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання) незалежно від джерела та виду енергії - 21 кв. метр опалюваної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім"ю.

Таким чином, пільги, відповідно до законодавства, на оплату місць загального користування будинку, які є нежитловими приміщеннями, не поширюються, а поширюються лише на житлові приміщення .

На підставі вищевикладених норм, твердження позивача з приводу того, що він являючись інвалідом війни 2 групи, має відповідні пільги щодо сплати комунальних послуг, зокрема за опалення місць загального користування , не заслуговують на увагу.

Крім того, позивач ОСОБА_1 вважає, що йому діями відповідача заподіяна моральна шкода.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначено, що суд повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він виходить, а також ті обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди слід відмовити, постільки судом не встановлено незаконності в діях відповідача, щодо нарахування плати позивачу за опалення МЗК.

Відповідно до вимогст.60 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши наявні справи докази та пояснення сторін, суд вважає, що не знайшли свого підтвердження обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача, а відповідачем будь-яких його прав не порушено. Відтак, позовна заява є безпідставною, вимоги необґрунтовані і до задоволення не підлягають. Будь-яких належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів неправомірних дій відповідача відносно позивача суду не надано.

Відповідно до ч.4 ст.88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.526, 527, 530, 549, 610-611, 627, 1050,1054 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго" про незаконне нарахування комунальних послуг- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_7