печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2017 р. суддя Печерського районного суду м. Києва Литвинова І. В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_2 про стягнення суми судового збору,-

В С Т А Н О В И В:

07.09.2017 до суду надійшла вказана позовна заява ОСОБА_1 до відповідача судді ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_2, у якій позивач просить суд звільнити його від сплати судового збору, визначити підсудність даної справи, направити на розгляд по суті, задовольнити позов та стягнути з належної сторони судовий збір у сумі 661 грн. 44 коп., а також стягнути на користь позивача суму судових витрат у розмірі 48 грн.

З позовної заяви вбачається, що підставою для звернення до суду стало постановлення суддею ВСС України з розгляду кримінальних і цивільних справ ОСОБА_2 ухвали про відмову позивачеві у задоволенні заяви про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 23.12.2016 та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 13.02.2017 у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до начальника Христинівського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про стягнення процесуальних витрат.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права та їй належить право визначення предмета і підстав позову (ст. ст. 3, 4, 11, 31 ЦПК України).

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 10 постанови від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади», виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Відповідно до положень ст. ст. 62, 126, 129 Конституції України, матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Отже, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Проте в зазначених вище випадках між позивачами та суддями або судами (відповідачами) такі правовідносини не виникають, тому такі справи не можуть бути підсудні судам загальної юрисдикції.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Таким чином, аналізуючи обставини, які стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду, зазначені положення Конституції України, слід дійти висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 62, 124, 126, 129 Конституції України, ст.ст. 3, 15, п. 1 ч. 2 ст. 122, ст. 210, ст. 293 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади», -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_2 про стягнення суми судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. В. Литвинова