Справа № 381/1016/16-ц Головуючий у І інстанції Бутенко В. О.
Провадження № 22-ц/780/284/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 26 26.01.2017
УХВАЛА

Іменем України

26 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Мельника Я.С., Березовенко Р.В.,

при секретарі: Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2016 року у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановила:

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2016 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» борг за кредитом 540 769,43 грн.

Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 8 111 грн. 54 коп.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.

За правилами статей 525, 526 і 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з положеннями статей 530, 612,625 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь ас прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, 11 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК» був укладений кредитний договір № 031.29-08/315 (додаткова угода від 17 березня 2010 року) про надання у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 158 009,76 грн. на умовах, визначених цим Договором, а Позичальник зобовязувався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкція, визначені цим Договором. Кредитор свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, проте відповідач в порушення умов договору з незрозумілих причин, у встановлений термін заборгованість за кредитом не погасив. Згідно вимог п. п. 3.3.7, 3.3.8 Кредитного договору Позичальник зобовязався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливих штрафних санкцій, визначені в п. 1.1.1 цього Договору. Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору у випадку прострочення строків повернення кредиту Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Позичальник взяті на себе зобовязання за Кредитним договором не виконав, грошові кошти в рахунок погашення заборгованості по кредиту та відсотках не сплатив, чим грубо порушив умови Кредитного договору.

Договором встановлено кінцевий термін повернення заборгованості по кредиту - 10 квітня 2033 року, тому суд вважає, що позивачем не пропущений строк позовної давності.

Клопотання про застосування строків давності щодо нарахування відсотків та пені за вказаним кредитним договором позивачем заявлено не було.

ПАТ «Укрсоцбанк» свої зобов'язання за Договором виконав належним чином та в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованості у загальному розмірі 540 769 (пятсот сорок тисяч сімсот шістдесят девять ) грн. 43 коп., яка складається з наступного:

- 153 253,86 грн. - заборгованість за кредитом;

- 159 677,67 грн. - заборгованість за відсотками;

- 9 013,20 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту;

- 87 200,03 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків

- 66 065,21 грн. - розмір інфляційних витрат за кредитом;

- 65 559,45 грн.- розмір інфляційних витрат за відсотками.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 належним чином не виконує зобов'язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги, то вони не містять жодних доказів які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції судового рішення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2016 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Мельник Я.С.

ОСОБА_3