Справа № 265/3800/17
Провадження № 2/265/1158/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 вересня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І.Г.,

за участю секретаря Тулянкіної М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

треті особи: Служба у справах дітей Сніжнянської міської ради, Служба у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

31 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Оржонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що він є рідним дядьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 06.10.2014 мати дитини - ОСОБА_4 було позбавлено батьківських прав. Рішенням колегії Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 23.11.2016 року № 209 позивач був призначений опікуном над малолітньою ОСОБА_3. З моменту народження дитини батько не приймав жодної участі у виховані доньки. Ні мати ні батько дочці матеріально не допомагають, її життям та здоров'ям не цікавляться. Всі питання, пов'язанні з утриманням дитини вирішує саме він, дитина на повному його забезпеченні. Враховуючи те, що відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування дитини, проте ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, просить суд стягнути з відповідачів на його користь аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що він є рідним дядьком ОСОБА_3, мати в 2016 році була позбавлена батьківських прав та з цього часу дитина проживає з ним та його дружиною. ОСОБА_5 засудили та наданий час вона перебуває в місцях позбавлення волі. Сам він має своїх рідних двох дітей, але вони проживають окремо. Дитині у нього добре, у неї є окрема кімната, вона нічим не обділена. Наполягає на позбавленні ОСОБА_2 батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання дитини.

Відповідач ОСОБА_6 до судового засідання не з'явився за невідомих суду причин, про день та час слухання справи неодноразово повідомлявся своєчасно та належним чином, тому суд за наявності згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Представник третьої особи - Служба у справах дітей Сніжнянської міської ради в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи неодноразово повідомлявся своєчасно та належним чином через опублікування повідомлення про день та час слухання справи на офіційному сайті суду.

Представник третьої особи, Служби у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, ОСОБА_7, що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилась, надавши через канцелярію суду лист про розгляд справи без її участі. Раніше в судовому засіданні пояснювала, що проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує. Служба відвідувала дитину за адресою її проживання, дитина має все необхідне для проживання, навчання та гармонічного розвитку. Крім того вказала, що на разі надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача служба не може, адже останній проживає в місті Сніжному Донецької області, територія даного міста не входить до їх компетенції. Представник просить суд при винесення рішення максимально врахувати інтереси дитини.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, допитавши свідків вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, видане повторно 02 вересня 2016 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, батьками зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Актовий запис № 21.

Згідно рішення колегії Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 29 вересня 2016 року № 176 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 жовтня 2014 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, було позбавлено батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Рішення набрало законної сили 17.10.2014 року.

Згідно рішення колегії Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 23 листопада 2016 року № 209 ОСОБА_1 було призначено опікуном над ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав до суду має право звернутись, зокрема, особа, в сім'ї якої проживає дитина.

Згідно довідки про склад сім'ї виданої ЖКП «Азовжитлокомплекс» від 03 травня 2017 року, ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з акту обстеження умов проживання, складеного головним спеціалістом Служби у справах дітей Лівобережної районної адміністрації від 08 серпня 2017 року за № 251, умови проживання за адресою АДРЕСА_1 - задовільні, у кімнаті чисто охайно, для виховання дитини зроблені всі умови, є спальне місце, стіл для занять, одяг та все необхідне для розвитку дитини.

Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Лівобережна районна адміністрація Маріупольської міської ради в листі від 01 вересня 2017 року № 44-11-51667-44.1 просить суд при винесенні рішення максимально врахувати інтереси дитини. Крім того, вказали про те, що надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 не представляється можливим оскільки останній не є членом Лівобережної територіальної громади.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57- 60 ЦПК України.

У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство.Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, діє всупереч інтересам та потребам своєї малолітньої доньки, що на думку суду є неприпустимим.

Також суд враховує показання свідків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які є сусідами позивача, пояснили що дитина проживає з позивачем з того часу як він став опіком, дівчинка охайна, вихована, батьків дитини бачила ще до війни, ОСОБА_1 та його дружина піклуються за дитиною, купують все необхідне для її розвитку, нещодавно купили комп'ютер та стілець, щоб вона займалась. Дівчинці подобається проживати у позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, діє всупереч інтересам та потребам своєї неповнолітньої доньки, що на думку суду є неприпустимим.

Отже, виходячи з інтересів малолітньої дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що дівчинка не проживає з батьком і його не обходить її доля, не спілкується та не цікавиться її життям, приймаючи до уваги письмові документи надані позивачем, а також показання свідків, та небажання відповідача приймати участь у справі, для вирішення питання про позбавлення його прав над донькою, суд вважає можливим позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав відносно малолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

В сенсі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України (в редакції до 17.05.2017 р.) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України (в редакції від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Таким чином судом встановлено, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, тому з урахуванням конкретних обставин справи, керуючись принципом справедливості та розумності, з урахуванням потреб неповнолітньої дитини, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 Юріїнви, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, починаючи з 31.05.2017, тобто з моменту набрання чинності змін до ч.2 ст. 182 СК України.

Розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини з моменту пред'явлення позову і до 07.07.2017 р. включно визначаються відповідно до положень ч.2 ст. 182 СК України в редакції, яка діяла до 08.07.2017 р., а саме не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких підстав, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень .

Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. за вимогу про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 169, 209, 213-215, 224-225 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 року народження, батьківських прав відносно неповнолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрованого за адресою: Донецька область, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 травня 2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 року включно.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрованого за адресою: Донецька область, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 8 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 року народження, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 року народження, на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І.Г. Мельник