Справа № 350/1458/16-ц
Провадження № 22-ц/779/302/2017
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Максюта І.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Беркій О.Ю., Мелінишин Г.П.,

секретаря Бойчука Л.М.

з участю апелянта та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до територіальної громади с. Лецівка в особі Дубівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Рожнятівського районного суду від 22 грудня 2016 року про повернення позовної заяви,

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до територіальної громади с. Лецівка в особі Дубівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 25 листопада 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху з наданням позивачу строку для виправлення недоліків.

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 22 грудня 2016 року повернуто позовну заяву позивачу. Роз'яснено, що він має право повторно звернутися до суду з даною позовною заявою після усунення вказаних недоліків.

Не погодившись з даною ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на безпідставність та необгрунтованість ухвали, порушення норм процесуального права.

Просить ухвалу суду скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вислухавши апелянта та його представника, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої доводи тим, що нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння в АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ про належність цього майна спадкодавцеві, зазначивши відповідачем територіальну громаду с.Лецівка в особі Дубівської сільської ради.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд виходив з вимог ст.121 ЦПК України, зазначивши, що недоліки позовної заяви позивача, яку залишено без руху ухвалою суду від 22 грудня 2016 року у визначений термін не усунуто, а саме не подано нової редакції позовної заяви, оскільки позивач неправильно визначив коло заінтересованих осіб.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки суд неправильно застосував норми процесуального права.

Відповідно до ч.1,2 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 25 листопада 2016 року позовну заяву залишено без руху з тих підстав, що позивач неправильно визначив коло заінтересованих осіб, оскільки існують інші спадкоємці після смерті спадкодавця, які можуть претендувати на спадщину. Суд мотивував ухвалу тим, що у справах даної категорії територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини можуть бути відповідачами виключно за умови відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом.

Відповідно до ч.2 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суди відкривають провадження в справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга ст.1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно роз'яснень, викладених в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК.

З позовної заяви вбачається, що позивачем самостійно визначено відповідача - територіальну громаду с.Лецівка в особі Дубівської сільської ради. Отже, виходячи з зазначених норм права, суд повинен був розглянути справу в межах заявлених вимог стосовно сторін, визначених позивачем у позові, а пред'явлення позивачем позову до неналежного відповідача не могло бути підставою для залишення її позовної заяви без руху.

В порядку передбаченому ст. 130 ЦПК України суд призначає попереднє судове засідання, в ході якого вирішує усі спірні питання в порядку передбаченому ч. 6 ст. 130 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що саме у попередньому судовому засіданні, суд першої інстанції повинен був вирішити питання про уточнення складу осіб, роз'яснивши сторонам їх права у судовому засіданні.

Як убачається, з матеріалів справи, суд першої інстанції не дав можливості позивачу реалізувати свої процесуальні права та передчасно повернув позовну заяву, чим порушив право на позивача на доступ до суду.

Таким чином, суд з порушенням норм процесуального права дійшов висновку про повернення позовної заяви, а тому апеляційна скарга є обґрунтованою, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а питання про відкриття провадження у справі слід передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Рожнятівського районного суду від 22 грудня 2016 року скасувати.

Передати питання щодо відкриття провадження по справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: І.О. Максюта

О.Ю. Беркій

Г.П. Мелінишин