У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Елавус ЛТД» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Елавус ЛТД» на рішення апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з 1 липня 2010 року він працював слюсарем-ремонтником у товаристві з обмеженою відповідальністю фірми «Елавус ЛТД» (далі - ТОВ фірми «Елавус ЛТД») та 28 січня 2014 року був звільнений на підставі ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 9 квітня 2014 року стягнуто з ТОВ фірми «Елавус ЛТД» на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 10 420 грн 01 коп., яку він фактично отримав у повному обсязі лише 3 грудня 2015 року.

У зв'язку з наведеним ОСОБА_3 просив суд стягнути з ТОВ фірми «Елавус ЛТД» на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 січня 2014 року по 2 лютого 2015 року у розмірі 51 585 грн 45 коп. та компенсацію за нараховану, але не виплачену заробітну плату станом на 2 грудня 2015 року з урахуванням індексу інфляції у розмірі 39 904 грн 25 коп.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2016 року, з урахуванням ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 4 січня 2017 року про виправлення описки, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ фірми «Елавус ЛТД» на користь ОСОБА_3 суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 29 січня 2014 року по 2 грудня 2015 року у розмірі 51 585 грн 45 коп. Стягнуто з ТОВ фірми «Елавус ЛТД» на користь ОСОБА_3 компенсацію за нараховану, але не виплачену заробітну плату станом на 2 грудня 2015 року з урахуванням індексу інфляції у розмірі 18 480 грн 93 коп. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2017 рокурішення районного суду в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та інфляційних витрат змінено. Позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ фірми «Елавус ЛТД» на користь ОСОБА_3 суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 29 січня 2014 року по 2 грудня 2015 року у розмірі 35 412 грн 30 коп., інфляційні втрати у розмірі 8 060 грн 46 коп., а всього 43 472 грн 76 коп. Рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ фірма «Елавус ЛТД», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виплатив позивачеві всіх сум, належних йому при звільненні, у строки, передбачені трудовим законодавством, а, отже, наявні підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. При цьому судом наведено свої розрахунки інфляційних втрат, так як позивачем в цій частині розрахунки проведено не вірно.

Апеляційний суд частково погодився з такими висновками суду першої інстанції, змінивши при цьому розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та інфляційних втрат, оскільки судом першої інстанції при розрахунку зазначених сум помилково було взято до уваги календарні, замість робочих днів.

Проте повністюпогодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційноїінстанції не відповідає.

Судом установлено, що 1 липня 2010 року ОСОБА_3 працював слюсарем-ремонтником у ТОВ фірми «Елавус ЛТД» та 28 січня 2014 року був звільнений на підставі ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 9 квітня 2014 року стягнуто з ТОВ фірми «Елавус ЛТД» на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 10 420 грн 01 коп., яку він фактично отримав у повному обсязі лише 3 грудня 2015 року.

Судом також установлено, що ухвалою господарського суду Харківської області від 23 червня 2015 року порушено провадження у справі № 922/3048/15 про банкрутство ТОВ фірми «Елавус ЛТД».

Відповідно до ухвали господарського суду Харківської області від 23 жовтня 2015 року визнано кредиторські вимоги ОСОБА_3 до ТОВ фірма «Елавус ЛТД» у розмірі 10 420 грн 01 коп. та включено їх до першої черги задоволення вимог кредиторів боржника.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 січня 2016 року провадження у справі про банкрутство ТОВ фірма «Елавус ЛТД» припинено у зв'язку із задоволенням всіх кредиторських вимог, у тому числі й позивача.

Згідно з ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

У ч. 4 ст. 83 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»визначено, що у випадку, передбаченому п. 7 ч. 1 цієї статті, господарський суд в ухвалі про припинення провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними документами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Апеляційним судом не враховано, що на момент відкриття провадження у цій справі ухвалою господарського суду Харківської області від 15 січня 2016 року у справі про банкрутство ТОВ фірма «Елавус ЛТД», у якій брав участь ОСОБА_3, визначено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними документами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Елавус ЛТД» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик