Справа № 323/3088/16-ц
№ провадження 2/323/34/17
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

31.01.2017 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

секретаря - Тахтаул А.Л.,

за участю

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, про визнання факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із зазначеним позовом, в якому просять «розглянути позовну заяву, встановити прийняття ними спадщини, та визнати за ними право власності на спадщину за законом у вигляді земельної частки (паю) розташованій на території ОСОБА_7 сільської ради Оріхівського району Запорізької області згідно сертифікату серії РН № 209275 розмір якого складає 7,80 умовних кадастрових гектарів на імя ОСОБА_8, який залишився після її смерті, з правом реєстрації права власності на земельну ділянку у відповідних органах у рівних частках».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі є доньками та, відповідно, спадкоємцями першої черги за законом, громадянки ОСОБА_9, яка померла 08.09.2013 року. В свою чергу, за свого життя спадкодавець ОСОБА_9 успадкувала за своєю матірю, ОСОБА_8, земельну ділянку площею 6,4 га на території ОСОБА_7 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, що належала ОСОБА_8 на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії 111-ЗП № 031750. Вказаний державний акт був виданий ОСОБА_8 в порядку виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю), що належав їй на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 209275, виданого Оріхівською районною державною адміністрацією Запорізької області. Вважаючи себе спадкоємцями зазначеного права на земельну частку (пай) після померлої ОСОБА_9, позивачі просять визнати за собою в рівних частках право на цей пай з метою подальшого виділення в натурі земельних ділянок в порядку додаткового розпаювання земель, що проводиться ОСОБА_7 сільською радою у звязку з тим, що раніше не були розподілені сінокоси, пасовища та багаторічні насадження, що входили до 7,80 умовних кадастрових гектарів за спірним Сертифікатом.

Однак в нотаріальному порядку вони свої спадкові права реалізувати не змогли, оскільки нотаріус відмовив їм у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на те, що ОСОБА_9 не прийняла спадщину після ОСОБА_8, а тому позивачі не мають права на спірне майно.

Під час розгляду справи, після витребування судом спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9, позивачі уточнили позовні вимоги, залучивши до участі у справі як співвідповідачів свого брата ОСОБА_6, який також прийняв спадщину після ОСОБА_9, та свою тітку ОСОБА_4 (сестру ОСОБА_9І.), оскільки вона брала участь у розподілі спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_8

Також заява про уточнення позовних вимог містила вимогу про те, що позивачі просять суд визначити їм додатковий строк для прийняття спадщини за ОСОБА_8 як такий, що пропущений з поважних причин. Однак після розяснення судом того, що позивачі мають право змінити предмет позову лише до початку розгляду справи по суті, позивачі та їх представник, ОСОБА_3, заявили, що підтримують позов з первісним формулюванням його предмету з підстав, викладених у первісній позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, пояснень чи заперечень по суті позову не надав.

Відповідач ОСОБА_4 проти позову заперечувала та пояснила, що своїм заповітом ОСОБА_8 заповідала все своє майно їй та ОСОБА_9 у розмірах ? та ? частки відповідно. Після смерті ОСОБА_8 вона до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та (або) про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом не зверталась. Чи зверталась ОСОБА_9, - їй невідомо. На момент смерті вона, ОСОБА_4, проживала постійно з матірю, однак зареєстрована була за іншою адресою. ОСОБА_9 також не була зареєстрована за місцем проживання матері. Жодних домовленостей між сестрами про перерозподіл спадкового майна всупереч заповіту матері не укладалось. Однак пізніше ОСОБА_4 дізналась про Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 27.10.2009 року, яким за ОСОБА_9 визнано право власності на будинок за адресою Запорізька область, Оріхівський район, с. Преображенка, вул. 8 Березня, 16, та земельну ділянку площею 6,4 га на території ОСОБА_7 сільської ради, а за ОСОБА_10 на будинок за адресою Запорізька область, Оріхівський район, с. Преображенка, вул. Островоського, 30, та грошові кошти. З цим рішенням ОСОБА_4 не згодна, однак його не оскаржувала та прийняла до виконання з причин, які пояснити суду не змогла. Вважає, що позивачі у цій справі не мають права на успадкування права на нерозподілену земельну частку (пай) через існування заповіту ОСОБА_8

Представник відповідача ОСОБА_7 сільської ради Оріхівського району Запорізької області ОСОБА_5 проти позову заперечувала, пославшись на те, що свого часу ОСОБА_9 та ОСОБА_4 спадщину за ОСОБА_8 належним чином не прийняли, а тому позивачі, як діти ОСОБА_9, не можуть претендувати на земельний пай.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши законодавство, яким регулюються спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 січня 2009 року померла ОСОБА_8, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 357527, виданим виконавчим комітетом ОСОБА_7 сільської ради Оріхівського району Запорізької області 09.08.2016 року (повторно).

За життя ОСОБА_8 склала заповіт від 18.07.2008 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету ОСОБА_7 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, яким заповідала все своє майно, де б воно не було, із чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що на день смерті буде їй належати, і на що за законом вона матиме право, - ОСОБА_4 2/3 частини майна, ОСОБА_9 1/3 частини майна.

Заповітом від 28.07.2008 року ОСОБА_8 змінила частки, у яких вказані особи мали право успадкувати її майно, залишивши ОСОБА_4 ? частини майна, а ОСОБА_9 1/3 частину майна.

При цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_9 є рідними доньками ОСОБА_8, що особами, які беруть участь у справі, не оспорюється, і тому не підлягає окремому доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

На день смерті ОСОБА_8, 17.01.2009 року, їй належало на праві власності таке майно:

1) домоволодіння на земельній ділянці площею 0,5248 га за адресою Запорізька область, Оріхівський район, с. Преображенка, вул. 8 Березня, 16, з відповідними будівлями та спорудами;

2) домоволодіння на земельній ділянці площею 0,1706 га за адресою Запорізька область, Оріхівський район, с. Преображенка, вул. Островського, 30, з відповідними будівлями та спорудами;

3) грошові кошти на банківських рахунках;

4) земельна ділянка площею 6,40 га, розташована на території ОСОБА_7 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», вид угіддя рілля, кадастровий номер :03:002:0076, виділена на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 031750 від 26.06.2003 року;

5) право на земельну частку (пай) за рахунок земель колишнього КСП «Росія» ОСОБА_7 сільської ради на підставі Сертифікату серії РН № 209275 від 02.06.2003 року, - в частині права на нерозподілені в натурі угіддя, а саме: сінокоси площею 0,39 га, пасовища площею 0,81 га, багаторічні насадження площею 0,36 га.

Наведений склад спадщини ОСОБА_8 також сторонами по справі не оспорюється.

Крім того, наявність у ОСОБА_8 за її життя права на отримання у приватну власність земельних угідь згідно Сертифікату РН № 209275, які не були виділені в натурі на місцевості, підтверджується витягом з технічної документації про вартість земельної ділянки станом на 2016 рік, виданим в Управлінні Держгеокадастру у Пологівському районі Запорізької області 12.09.2016 року за № 1143/01-04-0.

На момент смерті ОСОБА_8 була зареєстрована та проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Водночас її доньки мали зареєстровані місця проживання інші, ніж місце проживання спадкодавця: ОСОБА_9 за адресою Запорізька область, Оріхівський район, с. Преображенка, вул. Островського, 28, а ОСОБА_4 за адресою Запорізька область, м. Оріхів, вул. Ленінградських курсантів, б. 66, кв. 34.

Належних та допустимих доказів того, що хтось із них проживав з ОСОБА_8 на момент її смерті, суду надано не було. Так, ОСОБА_4, стверджуючи про це, послалась лише на показання допитаних в суді свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 Представник позивачів ОСОБА_3 послався на те, що факт проживання доньок разом з ОСОБА_8 та прийняття ними спадщини проживанням встановлений Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 27.10.2009 року, а щодо ОСОБА_9 підтверджується також довідкою виконавчого комітету ОСОБА_7 сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 10.08.2016 року за вихідним номером 1775.

Водночас у вказаному Рішенні суду від 27.10.2009 року відсутні жодні ствердження та висновки суду про встановлення ним факту прийняття спадщини після ОСОБА_8, а згадується про це лише при викладенні обґрунтування позовних вимог.

Враховуючи те, що в даному випадку факт проживання однією сімєю є таким, що має юридичне значення, він має бути встановленим відповідним рішенням суду в порядку окремого провадження. Однак сторони у цій справі такого рішення суду не надали. У звязку з цим суд не приймає як допустимий доказ й довідку виконавчого комітету ОСОБА_7 сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 10.08.2016 року за вихідним номером 1775, оскільки неможливо встановити, на підставі яких первісних даних вона видана.

Таким чином, суд приходить до висновку, що факт прийняття ОСОБА_4 та ОСОБА_9 спадщини за їх матірю, ОСОБА_8, в порядку ст. 1268 ЦК України, є недоведеним.

Відтак, вказана спадщина мала бути прийнята ними в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, якою передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Однак згідно відповіді Оріхівської державної нотаріальної контори на ухвалу суду від 11.11.2016 року (вих. № 1444/01-16), спадкова справа після смерті ОСОБА_8 не заводилась, що свідчить про те, що ніхто із заявами про прийняття її спадщини в нотаріальному порядку не звертався.

На підставі наведених обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 та ОСОБА_9 спадщину за ОСОБА_8 не прийняли належним чином ані за законом, ані за заповітом.

Доказів наявності будь-яких домовленостей між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 щодо зміни розміру часток у спадщині суду також надано не було.

Разом з цим, Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 27.10.2009 року дійсно було задоволено позов ОСОБА_4 та ОСОБА_9 до ОСОБА_7 сільської ради Оріхівського району Запорізької області та визнано право власності в порядку спадкування за заповітом за ОСОБА_9 на домоволодіння на земельній ділянці площею 0,5248 га за адресою Запорізька область, Оріхівський район, с. Преображенка, вул. 8 Березня, 16, з відповідними будівлями та спорудами, а також на земельну ділянку площею 6,40 га, розташовану на території ОСОБА_7 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», вид угіддя рілля, кадастровий номер :03:002:0076, виділену на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 031750 від 26.06.2003 року; за ОСОБА_4 - домоволодіння на земельній ділянці площею 0,1706 га за адресою Запорізька область, Оріхівський район, с. Преображенка, вул. Островського, 30, з відповідними будівлями та спорудами та грошові кошти на банківських рахунках.

Питання про визнання за кимось із них спадкових прав на право на земельну частку (пай) за рахунок земель колишнього КСП «Росія» ОСОБА_7 сільської ради на підставі Сертифікату серії РН № 209275 від 02.06.2003 року вказаним рішенням суду не вирішувалось.

В подальшому, на підставі рішення суду від 27.10.2009 року, ОСОБА_9 отримала Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯК № 844655 від 22.03.2010 року, на підтвердження того, що їй належить земельна ділянка площею 6,40 га, розташована на території ОСОБА_7 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», вид угіддя рілля, кадастровий номер :03:002:0076.

08.09.2013 року ОСОБА_9 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 275976, виданим виконавчим комітетом ОСОБА_7 сільської ради Оріхівського району Запорізької області 10.09.2013 року.

У звязку з цим за нею відкрилась спадщина за законом, спадкоємцями першої черги якої є позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також ОСОБА_6 Як свідчать матеріали Спадкової справи № 31/2014, заведеної в Оріхівській державній нотаріальній конторі, всі ці особи спадщину прийняли та уклали між собою нотаріально посвідчений Договір про розподіл спадщини від 13.03.2014 року. За умовами цього Договору позивачі отримали у власність в порядку спадкування по ? частці земельної ділянки площею 6,40 га, розташованої на території ОСОБА_7 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», вид угіддя рілля, кадастровий номер :03:002:0076, а ОСОБА_6 будинок за адресою Запорізька область, Оріхівський район, с. Преображенка, вул. 8 Березня, 16.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 випливають з того, що, на їх думку, оскільки їх матір отримала у спадщину після ОСОБА_8 земельну ділянку, яка була виділена в натурі на місцевості в порядку реалізації права на земельну частку (пай) за Сертифікатом серії РН № 209275 від 02.06.2003 року, то вона отримала й право на виділення в натурі й інших видів земельних угідь за цим сертифікатом - сінокосів площею 0,39 га, пасовищ площею 0,81 га, багаторічних насаджень площею 0,36 га. Однак за життя ОСОБА_9 цих земель в натурі на місцевості не отримала, а тому до них, як спадкоємців першої черги, що прийняли у спадщину земельну ділянку, перейшло в порядку спадкування й право на отримання в натурі на місцевості вказаних вище угідь на підставі того ж Сертифікату.

Однак з такими вимогами й доводами суд погодитись не може через їх повну невідповідність нормам матеріального права, що регулюють спірні відносини.

По-перше, як вже було встановлено, під час розгляду цієї справи суду не було надано жодного доказу на підтвердження того, що свого часу ОСОБА_9 прийняла спадщину після своєї матері, ОСОБА_8, чи то за законом, чи то за заповітом. Саме пропуск нею строку прийняття спадщини став підставою того, що нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину, про що свідчить постанова державного нотаріуса Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області від 12.08.2015 року Матеріали цієї справи лише підтверджують, що відмова нотаріуса була законною та обґрунтованою.

По-друге, вимоги позивачів не узгоджуються із змістом заповіту ОСОБА_8 від 28.07.2008 року, яким вона заповідала все своє майно, де б воно не було, із чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що на день смерті буде їй належати, і на що за законом вона матиме право, - ОСОБА_4 3/4 частини майна, ОСОБА_9 1/4 частини майна. При цьому чинне законодавство України не містить правових норм, на підставі яких спадкоємці безпосередньо чи на підставі рішення суду можуть змінити розмір часток у спадковому майні всупереч волевиявленню спадкодавця. Така можливість передбачена лише у випадку виникнення спадкування за законом (ст. ЦК України).

По-третє, факти і доводи, покладені в основу Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 27.10.2009 року, заперечуються відповідачем ОСОБА_4, спростовуються матеріалами цієї справи. Крім того, це Рішення було ухвалене у цивільній справі, в розгляді якої не брали участі всі учасники цієї справи, а тому воно не має преюдиціального значення у цій справі в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 1267-1269 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 10-11, 61, 209, 212, 214-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, про визнання факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування після ОСОБА_8, яка померла 17.01.2009 року, відмовити.

Повний текст рішення складений 03.02.2017 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі, якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка його оскаржує, - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_13