Справа №576/932/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1322/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21 червня 2017 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

23 травня 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до з даним позовом, який мотивує тим, що 24 грудня 2010 року було укладено договір №б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 2200 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки ОСОБА_3 не виконує належним чином взяті на себе зобовязання за кредитним договором, утворилась заборгованість в сумі 16 138 грн. 13 коп., яку позивач і просить стягнути з відповідача.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21 червня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 24 грудня 2010 року в сумі 4 758 грн. 20 коп. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду змінити в частині зменшення заборгованості по процентам та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. При цьому вказує на те, що судом не було враховано, що відповідач погодився з умовами та правилами користування кредитним лімітом, розміром відсоткової ставки та порядком її зміни. Зазначає, що відповідач повідомлявся про зміну збільшення розміру відсоткової ставки, проте із заявою про розірвання кредитного договору він не звертався.

Заслухавши пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів та відсотків за користування ними. Разом з тим розмір заборгованості, що просить стягнути позивач на свою користь, не відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору, так як мало місце збільшення в односторонньому порядку процентної ставки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд першої інстанції дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 24 грудня 2010 року між сторонами укладено кредитний договір, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», за яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2200 грн. на платіжну картку, термін дії якої до 03/2018 року ( а. с. 5; 63-64 ).

Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору ОСОБА_3 були визначені наступні умови надання кредитних коштів: тип кредитної лінії відновлювальний; пільговий період 55 днів ( пільгова ставка діє при умові погашення заборгованості до 25 числа, наступного місяця, що слідує виникнення заборгованості); базова відсоткова ставка 2,5% в місяць; розмір щомісячних платежів ( включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді ) 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів 25 число місяця наступним за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається з пені 1, яка дорівнює базовій процентній ставці за кожний день прострочення кредиту та пені 2 1% від заборгованості, але не менше 50 грн. за місяць, яка нараховується один раз у місяць; штраф при порушенні строку платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, більш чим на 30 днів 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії. З даними умовами кредитування ОСОБА_3 ознайомився 24 грудня 2010 року, що засвідчив своїм особистим підписом ( а. с. 64 ).

Тобто, сторонами були узгоджені усі істотні умови, які є обовязковими для кредитних договорів, зокрема щодо порядку надання кредитних коштів, відсоткової ставки за користування коштами, строків та порядку погашення заборгованості, відповідальність за порушення зобовязання, тощо.

У відповідності до приписів ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, тому позичальник зобовязаний своєчасно вносити плату за користування грошима.

Звертаючись до суду з даним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 16 138 грн. 13 коп., з яких 2 196 грн. 67 коп. заборгованість по тілу кредиту, 12 696 грн. 79 коп. по процентам, 1 244 грн. 67 коп. штрафу (а. с. 4).

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги щодо правомірності збільшення процентної ставки за користування кредитом, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Як уже зазначалось, сторони укладаючи кредитний договір узгодили, що базова відсоткова ставка за користування кредитним коштами становить 2,5% за місяць, тобто 30% річних. Зміни до даного договору відповідачем не підписувалось.

Проте, з наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості за договором вбачається, позивачем в односторонньому порядку збільшувалась відсоткова ставка за користування кредитним коштами, а саме: в період з 01 вересня 2014 року по 01 квітня 2015 року до 34,80% річних, а в період з 01 квітня 2015 року по 30 квітня 2017 року до 43,20% річних (а. с. 4).

Умови і правила надання банківський послуг, на які посилається позивач, як на правомірність зміни відсоткової ставки, всупереч вимогам ст. ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником не підписані й оригінали цих документів кредитором відповідачеві передані не були, у звязку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору.

Така правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, № 6-240цс14 від 11 лютого 2015 року, № 6-698цс15 від 10 червня 2015 року та № 6-757цс 15 від 01 липня 2015 року.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що розмір заборгованості по процентам, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен визначатись виходячи процентної ставки 30 % річних, яку сторони узгодили при укладенні кредитного договору.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21 червня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді