АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2419/17 Справа № 203/2141/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Маймур Ф. Ф. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Григор'євій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу державного підприємства "Придніпровська залізниця", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства "Придніпровська залізниця", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2015 року позов задоволено частково. Визнано незаконними дії начальника ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця» щодо ненаправлення до ДЗ «Дорожня клінічна лікарня ст.Дніпропетровськ» ДП «Придніпровська залізниця» подання на проходження ОСОБА_4 позачергового обов'язкового медичного огляду на підставі наказів начальника ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця» від 6 квітня 2012 року № 96/НОР-1 та від 1 жовтня 2013 року № 268/НОР-1. Зобов'язано начальника ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця» направити таке подання на підставі наказу начальника ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця» від 1 жовтня 2013 року № 268/НОР-1. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат (том 1 а.с.142-146).

Не погодившись з вказаним рішенням ДП «Придніпровська залізниця» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 у повному обсязі (том 1 а.с.164-170).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в позові (том 1 а.с.196-197).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 2 а.с.62-64).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та з урахуванням ухвали ВССУ від 21 грудня 2016 року в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем, працюючи з 14 жовтня 2011 року по теперішній час на посаді стрільця СК-2 станції Дніпропетровськ ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця», начальником якого є ОСОБА_5 Дані обставини визнані сторонами, а також підтверджуються матеріалами справи.

06 квітня 2012 року наказом № 96/НОР-1 начальника ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця» ОСОБА_5 позивача відсторонено з 06 квітня 2012 року без збереження заробітної плати від виконання обов'язків стрільця СК-2 станції Дніпропетровськ ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця» до проходження обов'язкового медичного огляду, зобов'язано позивача пройти такий огляд і надати в термін до 19 квітня 2012 року відповідну медичну довідку про проходження вказаного медичного огляду. На підставі цього наказу позивач в той же день отримав відповідне направлення на медичний огляд від 06 квітня 2012 року.

Не погодившись із вищезазначеним наказом, позивач оскаржив його до суду, однак рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2013 року рішення суд першої інстанції, до якого звернувся позивач, скасовано, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 апеляційним судом відмовлено.

Наказом № 68-НОР-1 начальника ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця» ОСОБА_5 від 21 березня 2013 року вдруге зобов'язано позивача пройти позачерговий обов'язковий медичний огляд згідно наказу від 06 квітня 2012 року №96-/НОР-1 у термін до 28 березня 2013 року. Від ознайомлення із наказом від 21 березня 2013 року позивач відмовився, про що було складено відповідний акт.

01 жовтня 2013 року начальником ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця» ОСОБА_5 видано наказ за №268/НОР-1, яким у зв'язку із необхідністю уточнення і надання більш актуальної інформації про випадки непрацездатності позивача вирішено вилучити у останнього направлення на позачерговий обов'язковий медичний огляд від 06 квітня 2012 року, а також видати нове направлення на позачерговий обов'язків медичний огляд, зобов'язавши позивача пройти такий медичний огляд та надати до відділу кадрів висновок медичної комісії в термін протягом трьох робочих днів після ознайомлення з наказом. На підставі вказаного наказу № 268/НОР-1 від 01 жовтня 2013 року позивачу було видано відповідне направлення на проходження медичного огляду від 01 жовтня 2013 року, з яким він також не погодився, зробивши відповідний напис на направленні (том 1 а.с.18, 66).

Як слідує зі змісту листів ДЗ «Дорожня клінічна лікарня станції Дніпропетровськ» ДП «Придніпровська залізниця» від 11 липня 2013 року № 01-17/427, від 18 жовтня 2013 року № 01-17/713, від 04 грудня 2013 року № 74, від 22 серпня 2014 року №01-17/1109, від 30 січня 2015 року № 01-17/46, від 02 лютого 2015 року №01-17/51, у якій позивач і мав проходити позачерговий обов'язків медичний огляд, обов'язковою підставою для проведення працівнику у вказаному медичному закладі позачергового медичного огляду окрім відповідного направлення є подання роботодавця про проходження працівником такого медогляду. При цьому, у період з 01 квітня 2012 року і по час розгляду справи відповідачем чи його відокремленим підрозділом - ВСП «Перший загін воєнізованої охорони» ДП «Придніпровська залізниця» таке подання до ДЗ «Дорожня клінічна лікарня станції Дніпропетровськ» ДП «Придніпровська залізниця» не направлялось, що визнано і представником відповідача в судовому засіданні в суді першої інстанції.

В січні 2013 року позивач звернувся до ДЗ «Вузлова лікарня станції Синельникове-2» ДП «Придніпровська залізниця» з метою проходження обов'язкового медичного огляду, у проходженні якого цим медичним закладом було відмовлено з тих підстав, що означений медичний огляд позивач має проходити лише у лікарні за місцем своєї роботи, тобто в ДЗ «Дорожня клінічна лікарня станції Дніпропетровськ» ДП «Придніпровська залізниця», що передбачено п. 4.3 наказу від 18 грудня 1990 року № 60/11 «Про своєчасне забезпечення попередніх та періодичних медичних оглядів працівників залізничного транспорту».

Також судом встановлено, що позивач лише 20 січня 2014 року звернувся ДЗ «Дорожня клінічна лікарня станції Дніпропетровськ» ДП «Придніпровська залізниця» для проходження медичного огляду, отримав на руки необхідні для проходження медичного огляду документи, однак огляд так і не пройшов, висновок медичної комісії не отримав дотепер, в тому числі на підставі направлень на позачерговий обов'язковий медичний огляд від 06 квітня 2012 року та від 01 жовтня 2013 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керуючись нормами Конституції України, КЗпП України, Закону України «Про охорону праці», Порядком проведення медичних оглядів працівників певних категорій залізничного транспорту, метрополітенів та підприємств міжгалузевого промислового залізничного транспорту України, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 29 квітня 2010 року №240 (далі - Порядок), виходив із законності та обґрунтованості заявлених позовних вимог щодо визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені у ст. 16 ЦК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду ОСОБА_4, як обґрунтування позовних вимог зазначив, що роботодавець не направив до медичного закладу подання для проходження працівником позачергового медичного огляду, внаслідок чого він не зміг пройти такий огляд, у зв'язку з чим залишається відстороненим від роботи без збереження заробітної плати.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно ст.14 Закону України «Про охорону праці» працівник окрім іншого зобов'язаний проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди.

Нормою ст.17 Закону України «Про охорону праці» встановлено, що роботодавець зобов'язаний забезпечити за свій рахунок позачерговий медичний огляд працівників в тому числі за своєю ініціативою, якщо стан здоров'я працівника не дозволяє йому виконувати свої трудові обов'язки.

Відповідно до п.2.11 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій залізничного транспорту, метрополітенів та підприємств міжгалузевого промислового залізничного транспорту України, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 29 квітня 2010 року №240 (далі - Порядок), встановлено, що періодичність проведення медичних оглядів може змінюватися в тому числі у разі, якщо є обґрунтована підозра, що стан здоров'я працівника не дозволяє йому виконувати свої трудові обов'язки, за поданням роботодавця та погодженням з профспілковою організацією, членом якої є працівник.

В розділі ІІ Порядку визначено загальні вимоги до проведення попереднього та періодичних медичних оглядів працівників залізничного транспорту, метрополітенів та підприємств міжгалузевого промислового залізничного транспорту.

П унктом 2.1. Порядку, встановлено, що для проведення попереднього (періодичного) медичного огляду працівників керівники підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, метрополітенів та підприємств міжгалузевого промислового залізничного транспорту повинні укласти з ЛПЗ або вчасно поновити з ним договір, у якому зазначаються умови та терміни проведення медичних оглядів.

Як зазначено у п. 2.6. Порядку, для проходження попереднього (під час прийняття на роботу та у разі переведення на іншу роботу, для якої регламентовано проходження обов'язкового медичного огляду) та періодичного медичних оглядів роботодавець повинен видати працівнику направлення на обов'язковий попередній (періодичний) медичний огляд працівника.

Відповідно до п. 2.11 Порядку, періодичність проведення медичних оглядів може змінюватися: у разі, якщо є обґрунтована підозра, що стан здоров'я працівника не дозволяє йому виконувати свої трудові обов'язки, за поданням роботодавця та погодженням з профспілковою організацією, членом якої є працівник .

Оскільки роботодавець, надавши направлення ОСОБА_4 на проходження позачергового медичного огляду, в порушення вимог п. 2.11 зазначеного вище Порядку, не направив до ДЗ «Дорожня клінічна лікарня станції Дніпропетровськ» відповідне подання, про що свідчать відповіді 11.07.2013 вих.01-17 №427, від 18.10.2013 вих.01-17/713; від 04.12.2013 вих.74; від 22.08.2014 вих.01-17/1109; від 30.01.2015 вих.01-17/46; від 02.02.2015 вих.01-17/51, (а.с.4, 4-зворот, 6, 6-зворот, 124, 124-зворот), суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо неправомірних дій зі сторони відповідача щодо не направлення відповідного подання.

Доводи апеляційної скарги щодо не застосування судом першої інстанції положення п.п.2 ч. 3 ст.17 Закону України «Про охорону праці» та п.п.2 п.3.8 Порядку та що направляючи Позивача на позачерговий обов'язковий медичний огляд ДП «Придніпровська залізниця» не порушує будь-яких прав Позивача колегія суддів відхиляє, оскільки зазначене спростовується вищенаведеним.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність потреби в поданні роботодавця для проходження позачергового медичного огляду, колегія суддів відхиляє, оскільки такі твердження суперечать змісту п.2.11 Порядку та фактичним вимогам ДЗ «Дорожня клінічна лікарня станції Дніпропетровськ» ДП «Придніпровська залізниця» щодо необхідності подання роботодавця для проведення цим медичним закладом позачергового обов'язкового медичного огляду.

Посилання в апеляційній скарзі на п.2.13 Порядку, не приймає до уваги, оскільки положення зазначеного пункту стосується вимог до працівника, а не роботодавця.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться лише до власного тлумачення норм діючого законодавства апелянтом.

Ніяких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та давали б підстави для проведення апеляційним судом переоцінки доказів, зробленої судом першої інстанції, в апеляційному суді не наведено та нових доказів не надано.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.213, 214 ЦПК та підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу скаргу державного підприємства "Придніпровська залізниця", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2015 року в частині що оскаржується - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: