АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний № 759/4399/17-ц Головуючий в 1 інстанції - Сенько М.Ф.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8817/2017 Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Дружба», голови правління Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Дружба» ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та просив зобов'язати голову правління Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Дружба» ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні гаражами НОМЕР_1 та НОМЕР_2, та видати власникам гаражів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 пропуск до кооперативу, для вільного доступу до гаражів.

Ухвалою суду, на задоволення клопотання позивача, до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Кооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Дружба» (КБЕІГ «Дружба»).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.06.2017 року в задоволені позову ОСОБА_1 до Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Дружба», голови правління Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Дружба» ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зазначив, що суд розглядаючи позов, порушив ст. ст. 130, 136, 137, 159, 160, 169 ЦПК України. Суд ухвалив рішення не дослідивши заявлені позивачем клопотання, не викликав свідків та відповідача ОСОБА_2 Суд в рішенні безпідставно зазначив, що сім'я позивача намагається уникнути погашення заборгованості за свої гаражі перед ГБК «Дружба». Крім того зазначив, що суддя безпідставно не розглянув його клопотання про направлення до слідчих органів матеріалів для відкриття кримінальної справи проти ГБК «Дружба» за намагання заволодіти чужим майном.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 доводи скарги підтримав.

Представники відповідача доводи скарги заперечували.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Стаття 317 ЦК України передбачає, що власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, гаражні бокси НОМЕР_1 та НОМЕР_2, розташовані на території ГБК «Дружба», на праві власності належать ОСОБА_3 та ОСОБА_1, відповідно, що підтверджується свідоцтвами про право власності.

ОСОБА_3 надала довіреність ОСОБА_4 на право користуватись належним їй гаражем.

Також з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 до Гражно-будівельного кооперативу «Дружба» про усунення перешкод у користуванні власністю та об'єднаний з ним позов Гаражно-будівельного кооперативу «Дружба» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа Головне управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання недійсними свідоцтв про право власності на гаражні бокси, договорів дарування гаражних боксів, визнання права власності на майно.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.06.2010 року з урахуванням ухвали про виправлення описки від 30.08.2010 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 до Гражно-будівельного кооперативу «Дружба» про усунення перешкод у користуванні власністю задоволено.

Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у користуванні гаражним боксом НОМЕР_2 в ГБК «Дружба» по вул. Миру, 102 в м. Києві.

Усунуто ОСОБА_3 перешкоди у користуванні гаражним боксом НОМЕР_1 в ГБК «Дружба» по вул. Миру, 102 в м. Києві.

Усунуто ОСОБА_5 перешкоди у користуванні гаражними боксами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 в ГБК «Дружба» по вул. Миру, 102 в м. Києві.

У задоволенні позовних вимог Гаражно-будівельного кооперативу «Дружба» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа Головне управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання недійсними свідоцтв про праве власності на гаражні бокси, договорів дарування гаражних боксів, визнання права власності на майно, відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08 червня 2012 року задоволено заяву ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про заміну способу виконання вищевказаного рішення - задоволено.

Зобов'язано Гаражно-будівельний кооператив «Дружба» в особі його правління та членів Гаражно-будівельний кооператив «Дружба» усунути позивачам в користуванні гаражними боксами шляхом надання їм права вільного доступу на територію Гаражно-будівельного кооперативу «Дружба», вільного доступу до гаражів з правом користування ними.

Постановою державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві від 17.10.2012 року закінчено виконавче провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 червня 2013 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 липня 2013 року в задоволенні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7 на постанову державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві від 17.10.2012 року про закінчення виконавчого провадження - відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними, оскільки права позивача вільно володіти, користуватись, розпоряджатись належним майном ( ст.ст. 317, 321 ЦК України) не порушуються, а відтак підстав для застосування до спору вимог ст.ст. 391, 396 ЦК України не має.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду, так як він в повній мірі відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах цивільної справи відсутні будь-які докази, що відповідачі з часу виконання попереднього рішення суду вчиняють позивачу перешкоди в користуванні гаражами НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

З відповіді Святошинского УПГУ національної поліції в м. Києві від 27.12.2016 року не вбачається, що органами поліції були встановлені факти чинення перешкод, позивачу було роз'яснено лише право на звернення до суду в цивільному судочинстві.

Інший лист з Святошинского РУГУ МВС України від 12 липня 2010 року не стосується періоду після ухвалення попереднього рішення, яке вже було виконано.

Заява ОСОБА_1 від 04 січня 2017 року на адресу правління кооперативу з проханням видати пропуски також не доводить факт чинення відповідачами перешкод, так як листом від 26.01 2017 року позивача та членів його родили було запрошено до адміністративного приміщення кооперативу для отримання пропусків.

Позивач в даній справі не заперечував, що він такий лист отримав, проте ні він ні члени родини за пропусками не звернулись.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач також відмовився отримати пропуски, та пояснив, що він бажає, щоб такий пропуск йому та членам його родини видавався тільки через судового виконавця.

Таким, чином, дослідивши всі докази, які позивач надав суду, колегія погоджується з висновком районного суду про недоведеність заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом ст. ст. 130, 136, 137, 159, 160, 169 ЦПК України, колегія суддів не приймає, оскільки апеляційним судом не встановлено, що порушення вказаних процесуальних норм мало місце та призвело до ухвалення незаконного рішення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не допитав свідків, колегія суддів не приймає, так як позивач в апеляційному суді аналогічного клопотання не заявляв.

В апеляційному суді було заявлено одне клопотання про витребування іншої цивільної справи, проте докази в іншій справі, які подавались позивачем, останній мав можливість надати і в дану справу, отримавши їх копії . Даних про те, що у позивача існували труднощі для отримання копій документів з іншої цивільної справи апеляційному суду надано не було.

Так як, обов'язок доказування законом покладено на сторони, то саме позивач зобов'язаний був надавати суду ці докази в строки та порядку , передбаченому ЦПК України,в тому числі і забезпечувати явку свідків до суду, надавати документи і т.п.

При цьому апеляційний суд враховує пояснення позивача, в яких він визнав, що відмовляється отримувати пропуски від представників відповідача, а наполягає на вчиненні примусових виконавчих дій за судовими рішеннями, за тими позовами з якими він звертається до суду.

Тобто з пояснень сторін вбачається, що саме поведінка позивача, не бажання його отримувати пропуск в кооперативі, є причиною труднощів останнього при заїзді на територію кооперативу, а не неправомірні дії відповідача.

Доводи про те, що суд в рішенні безпідставно зазначив, що сім'я позивача намагається уникнути погашення заборгованості за свої гаражі перед ГБК «Дружба», не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення. Вказані обставини в даній справі судом не перевірялись і не встановлювались. При цьому, з тексу оскаржуваного рішення вбачається, що дані обставини зазначені судом в описовій частині рішення, де коротко описувались доводи наведені представником відповідача.

Посилання в скарзі на те, що суддя безпідставно не розглянув його клопотання про направлення до слідчих органів матеріалів для відкриття кримінальної справи проти ГБК «Дружба» за намагання заволодіти чужим майном на правильність постановленого рішення не впливають, і відповідно не можуть бути підставою для його скасування.

Інші доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків районного суду.

Рішення постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та його скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: