УХВАЛА

про залишення позову без руху

Справа № 414/1689/17

Провадження № 2/414/458/2017

04 вересня 2017 р.

Суддя Кремінського районного суду Луганської області Безкровний І.Г., розглядаючи матеріали цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасові неодноразові поїздки за межі України неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасові неодноразові поїздки за межі України неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька.

Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

В той же час, судом встановлено, що позов не підписано позивачкою, також до позову не додається документ, що підтверджує сплату судового збору (хоча його і зазначено в додатках до позову).

Так, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 розмір судового збору за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, який відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 складає 1600 грн. Таким чином, позивачка при зверненні з позовом до суду повинна була сплатити 640 грн. Позивачка повинна надати безпосередньо до Кремінського районного суду Луганської області за адресою: Луганська область, м. Кремінна, площа Красна, 5 оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору на зазначену суму на рахунок № 0151, код за , код класифікації доходів бюджету 22030101, отримувач коштів УДКСУ у Кремінському районі, МФО отримувача 804013, банк отримувача ГУДКСУ у Луганській області.

Крім того, відповідно до п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Однак позивачкою не конкретизовано зміст вимог та виклад обставин, якими вонаобґрунтовує свої вимоги. Так, у п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою угодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Отже, законодавство України передбачає можливість вирішення у судовому порядку питання про надання дозволу на (одноразовий) виїзд за кордон дитини, якій не виповнилось 16 років без згоди та супроводу батька із зазначенням конкретної дитини, дати виїзду (разового) та держави перебування, а також конкретного періоду перебування, мети перебування, місця перебування.

Таким чином, позивачці необхідно вказати, на який конкретний виїзд вона просить надати дозвіл із визначенням його початку та кінця, мети перебування та місця перебування із посиланням на відповідні докази.

Також позовна заява не містить виклад обставин щодо відмови відповідача надати дозвіл на виїзд дитини за межі країни, а також не посилання на відповідні докази на підтвердження цих обставин.

Слід зазначити, що оскільки спір між батьками про виїзд дитини за кордон належить до категорії спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання (перебування) дитини, то відповідно до ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України участь органу опіки та піклування у розгляді цих справ є обовязковою. На підставі ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування має надати письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних від батьків дитини, з приводу обґрунтування як доцільності виїзду, так і заперечень другого з батьків.

Однак позивачка не зазначає у позовній заяві обставин з приводу звернення нею до органу опіки та піклування з питання щодо надання дозволу на виїзд дитини за межі України. Зокрема, в матеріалах позовної заяви відсутні підтверджуючі документи від органу опіки та піклування про надання згоди на тимчасовий виїзд за межі України малолітньої дитини чи про відмову у цьому.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали.

За таких обставин, оскільки позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 119 ЦПК України, суддя вважає за необхідне залишити зазначений позов без руху та надати позивачці строк для усунення недоліків, розяснивши їй наслідки невиконання вимог цієї ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 121, 208-210 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька залишити без руху, надавши позивачці строк для усунення недоліків у вигляді пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Розяснити позивачці, що у разі невиконання вимог даної ухвали позовна заява вважатиметься неподаною і буде їй повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її постановлення.

Суддя І.Г. Безкровний