АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.,

секретар: Тодоряк Г.Д.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та визнання особи такою, що втратила право користування, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та визнання особи такою, що втратила право користування.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що за договором факторингу від 13 лютого 2012 року позивач отримав право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором, який був забезпечений договором іпотеки, предметом якого виступала квартира АДРЕСА_1. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач у позасудовому порядку, відповідно до умов іпотечного договору та вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку», набув право власності на предмет іпотеки. Право власності позивача на вказану вище квартиру зареєстровано у встановленому законом порядку.

_______________________________________________________________________________________

Справа №725/68/17 Провадження № 22-ц/794/751/17 Головуючий у 1-й інстанції Галичанський О.І.

Категорія: 43 Доповідач Литвинюк І.М.

Вказував на те, що 17 листопада 2016 року та 24 листопада 2016 року позивач здійснив спроби потрапити у належну йому квартиру, проте у вказаному помешканні продовжує проживати відповідач, який не надає доступу до майна та лічильників обліку газу, води та електроенергії, чим чинить перешкоди позивачу у користуванні його власністю.

Просив усунути перешкоди у здійсненні права користування майном, розташованого в АДРЕСА_2 шляхом надання постійного безперешкодного доступу ТОВ «Кей-Колект» до цього майна; визнати громадянина ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою, яка розташована за адресою АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03 квітня 2017 року позов задоволено.

Усунуто перешкоди у здійсненні права користування майном, а саме квартирою № 2 у будинку № 1 по вул. Білоруській в м. Чернівці шляхом надання постійного безперешкодного доступу ТОВ «Кей-Колект» до вказаного нерухомого майна.

Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою, яка розташована за адресою АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відповідач ОСОБА_2 на сьогоднішній день є власником даного майна, майно є спірним, дане питання знаходиться на розгляді в суді та таке звернення з позовом є передчасним. Крім того, до спірних правовідносин може бути застосовано ЗУ «Про мараторій на стягнення майна громадян».

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 втратив право користування житловою квартирою та чинить перешкоди в користуванні майном ТОВ «Кей-Колект».

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 11 квітня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №51390, відповідно до якого, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, ОСОБА_2 передав в іпотеку банку належну йому квартиру АДРЕСА_1.

13 лютого 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Кей-Колект» відповідно до Договору факторингу № 2 та Договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки свої права вимоги до позичальника та іпотекодавця за зобов'язаннями по кредитним договорам та Іпотечному договору, в тому числі і за договором іпотеки від 11 квітня 2007 року, де іпотекодавцем виступав ОСОБА_2, що також підтверджується випискою з Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 13 лютого 2012 року.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомості, 04 вересня 2015 року за позивачем зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В позовній заяві позивач вказував, що «Кей-Колект», як законним власником, була здійснена спроба потрапити у квартиру АДРЕСА_1, однак було виявлено, що у ній незаконно проживає ОСОБА_2.

Судом першої інстанції встановлено, що у спірній квартирі виявлено присутність особи, що представилась ОСОБА_2, який відмовив в безперешкодному доступі до неї представникам власника.

Про те, що відповідач не визнає право власності ТОВ «Кей-Колект» на вказану квартиру, зафіксовано в актах від 17 листопада 2016 року та від 24 листопада 2016 року, складених представниками ТОВ «Кей-Колект».

Колегія суддів вважає, що вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги на підставі наданих на їх підтвердження доказів, правовідносини сторін, що випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Позивач звернувся з даним позовом на підставі ст. ст. 316 - 317, 319, 321, 391 ЦК України та просив усунути їм порушення у володінні та користуванні власністю з боку відповідача.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Слід зазначити, що обов'язком власника у негаторному позові не є доказування неправомірності дій відповідача. Вони припускаються такими, доки сам відповідач не доведе правомірність своєї поведінки. В даному випадку на відповідачів покладається обов'язок по доведенню факту правомірності їх правомірної поведінки, чого зроблено не було.

Враховуючи правові підстави даного позову і його правове обґрунтування, то саме на підставі ст.391 ЦК України він підлягає задоволенню у звязку з його доведеністю та обґрунтованістю.

Такі правові висновки не суперечать правовій позиції Верховного Суду України, що висловлені у постанові від 05 листопада 2014 року під час розгляду справи № 6-158цс14.

За правилами ст. ст. 316, 321, 391 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивачем належними й допустимими доказами, які описано вище, доведено, що з 04 вересня 2015 року по цей час він є власником спірної квартири. Отже, відповідач протиправно перешкоджає йому у доступі до неї. А тому в силу ст. 391 ЦК України підлягають усуненню перешкоди, які чинить ОСОБА_2 ТОВ «Кей-Колект» у користуванні квартирою № 2 буд. № 1 по вул. Білоруській у м. Чернівці, шляхом зобов»язання ОСОБА_2 надати ТОВ «Кей-Колект» постійний безперешкодний доступ до цієї квартири.

Враховуючи правові підстави даного позову і його правове обґрунтування, то саме на підставі ст. 391 ЦК України він підлягає задоволенню у зв'язку з його доведеністю та обґрунтованістю.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 33, 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року № 5, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України)

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Викладені в апеляційній скарзі заперечення відповідача проти вимог позивача апеляційним судом відкидаються як такі, що суперечать встановленим та описаним вище обставинам справи й визначеним відповідно до цих обставин правовідносинам.

Твердження апелянта про те, що в спірній квартирі зареєстровані та проживають члени сім»ї ОСОБА_2, які не виселені з квартири та продовжують там проживати, спростовуються матеріалами справи, зокрема, довідкою про склад сім»ї від 06 лютого 2017 року (а.с. 59), з якої видно, що в спірній квартири зареєстрований та проживає ОСОБА_2.

Посилання апелянта на застосування до спірних правовідносин ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», є безпідставними, оскільки предметом позову є вимога про усунення перешкод у користуванні власністю, а не примусове стягнення на нерухоме майно.

Також безпідставними є доводи апелянта про те, що даний позов є передчасним, оскільки на розгляді Подільського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа № 758/12708/16-ц за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_3, ТОВ «Кей-Колект» про припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення права.

Позивачем не надано суду доказів про прийняття рішення по суті у цій справі, яке набрало законної сили, та встановлення судом в ній обставин, які не доказуються при розгляді інших справ.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: