Справа №705/2924/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2017 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючої-судді Мазуренко Ю.В.

при секретарі Романовій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В позові зазначає, що з відповідачем у справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач вказує, що у зв'язку з тим, що сім'я їхня розпалася, шлюб між ними був розірваний, після чого син залишився проживати з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. В позові вказано, що будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. Тому вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, з урахуванням індексації, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття.

Позивач ОСОБА_2 надала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

15.08.2017 р. на адресу суду відповідач ОСОБА_3 подав заперечення на позовну заяву про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини. В запереченні вказував, що він вважає, що вимога позивача про стягнення з нього аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі 700 грн., щомісячно з урахуванням індексації, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,- не може бути задоволена. Вказував, що після розірвання шлюбу він продовжував надавати сину матеріальну допомогу та кошти переказував через ПАТ «ПриватБанк» на картку позивача. Крім того, відповідач вказував, що син користується його пільгами, оскільки він є « учасником бойових дій в АТО» та харчується у школі безкоштовно. У 2015р. він брав дитину в санаторій «Оризон» в с.Сергіївка для лікування. У 2016р. він влаштував дитину в оздоровчий табір «Бригантина» смт. Новоархангельськ. Відповідач в запереченні зазначає, що дитина перебуває на його утриманні в період канікул протягом року, він купує йому одяг та взуття. Тому вважає, що позов потрібно задоволити частково.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, проте надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. В заяві також зазначено, що позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, проте надіслав на адресу суду письмове заперечення, відповідно до якого пред'явлені до нього позовні вимоги визнає частково та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина не у твердій грошовій сумі, а у відсотковому відношенні, тобто не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12.05.2006 року, в якому вказаний батьком дитини відповідач ОСОБА_3 (а.с.7). У зв'язку з тим, що сім'я їхня розпалася, рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.07.2014 року шлюб був розірваний, після чого син залишився проживати з позивачем.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначено в ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Положеннями ст. 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихст.184 СК України.

Обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не звільняє їх від обов'язків щодо дітей. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

Виконання передбачених ст.150 СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, при викладених вище обставинах, у зв'язку з тим, що відповідач систематично не виконує свого обов'язку по утриманню дитини, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і позов підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а в разі їх несплати судові витрати стягуються на користь держави, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 180-183 СК України, ст. ст. 10, 11, 58-60, 130, 209, 213-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліттяпочинаючи з 19 липня 2017 року, до повноліття дитини.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 640 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.В. Мазуренко