Справа №751/3656/16-ц
Провадження №2/751/158/17
Рішення

Іменем України

15 серпня 2017 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Цибенко І. В.

при секретарях Брик Л. М., Крохмальна Л. В.

з участю відповідача, представника відповідачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - друга Чернігівська Державна нотаріальна контора

про визнання заповіту недійсним -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання заповіту від 15.04.1981 недійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_6. Після його смерті вона звернулась о Другої Чернігівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де їй стало відомо, що за життя її чоловік ОСОБА_6 залишив заповіт, згідно якого заповів відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_7, (дошлюбне прізвище відповідача ОСОБА_5), все його майно в рівних частинах кожному. Вважає, що заповіт не відповідає чинному законодавству, оскільки не міг бути підписаний її чоловіком ОСОБА_6, підпис в заповіті не відповідає підпису ОСОБА_6 Крім того, за життя спадкодавець зазначав, що не має жодного заповіту та майно повинно було перейти до неї та їх спільної доньки, про що спадкодавець неодноразово казав.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовні заяві. Додатково пояснила, в кінці 1986 року ОСОБА_8 розлучився з колишньою дружиною, вони одружилась в 1987 році. В нього було 2 дітей від першого шлюбу- ОСОБА_4 і ОСОБА_9. У шлюбі в них народилась спільна дитина- Оксана, яка протягом останніх 3 років доглядала батька, возила на лікування в Ізраїль, весь час до останнього моменту була з спадкодавцем. Вказує на те, що покійний чоловік бачив відношення молодшої доньки ОСОБА_2 та старших дітей від першого шлюбу. Вважає, що заповіт він не складав, оскільки про його існування він ніколи не казав, а, навпаки, весь час казав, що все майно, яке вони нажили, відійде їй та їхній доньці. За сумісного життя вони збудували будинок, купили дві машини, квартиру в Києві.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, вказав, що підпис в заповіті від 15.04.1981 не відповідає підпису померлого ОСОБА_6

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечували проти позову. Пояснили, що про існування заповіту дізнались тільки після смерті батька. Вважають, що його воля була на те, щоб майно успадкували вони. Заповіт було складено, коли вони були в малолітньому віці. Відповідач ОСОБА_5 також пояснила, що їх батько був заможним чоловіком, ще до шлюбу з позивачкою. В нього був будинок 99 кв. м, москвич, земельна ділянка 10 соток. Він дуже любив дітей. З її матір'ю у батька почали погіршуватись стосунки, сім'я розпалась, вважає, що саме тоді батько і склав заповіт, в якому все майно заповів дітям - їй та ОСОБА_9. Батько нічого на казав про спадщину, лише сказав, що буде все добре і їм не треба хвилюватись.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що спадкодавець мав право змінити заповіт, але цього не зробив. Вважає, що у такий спосіб він хотів забезпечити своїх дітей від першого шлюбу. Підстав для визнання заповіту недійсним немає.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні, яке відбулось 13.06.2016 пояснила, що є донькою позивачки та ОСОБА_6, сестрою відповідачів. Про те, що батько склав заповіт, він ніколи їй не повідомляв, хоча в них були дуже близькі відносини, ніяких секретів від неї не було. Він казав що бажає, щоб все було поділено згідно з законом між нею та дітьми від першого шлюбу, оскільки як поділити по іншому, щоб нікого не образити, він не знає. Вона знаходилась біля батька в найбільш тяжкі для нього хвилини, їй батько довіряв своє життя під час операцій та лікування. Вважає, що якщо б був заповіт, він обов'язково їй про це сказав, а не приховав би це. Кожному з дітей батько за життя подарував квартиру, оскільки вона навчалась та працювала в Києві, там батько купив квартиру в Києві. Також батько їй подарував машину, яку пропонував переоформити на неї, але вона відмовилась, оскільки не хотіла таким чином показати, що вже не сподівається, що він одужає.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 знав з років з семи, оскільки проживав з самого дитинства по сусідству з ним та його дітьми - відповідачами по справі. ОСОБА_11 був дуже доброзичливою людиною, допомагав його сім'ї. Відносини були дуже теплі, приятельські. Дітей своїх дуже любив, ніякої різниці між дітьми не було. З приводу заповіту покійний ніколи нічого не казав. Вважає, що не міг ОСОБА_6 залишити свою доньку ОСОБА_2 без спадщини.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні, яке відбулось 13.06.2016 пояснив, що він є братом покійного ОСОБА_6, відповідачі - його племінники, а позивач - дружина покійного брата. З братом відносини були добрі. Брат з приводу спадщини з ним планами не ділився, про заповіт за життя не казав. На 1981 рік у брата був будинок, машина. Не думає, що він міг обділити меншу доньку. Йому відомо, що квартиру в Києві купував для дружини - ОСОБА_13, а машину для доньки ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні вказала, що знала ОСОБА_6 з 1977 року, в них були дуже гарні відносини. ОСОБА_6 був вхожий в їх будинок та про все розповідав їм. Якщо був би заповіт, вони про це обов'язково б знали. Дітей своїх покійних всіх любив, казав, що і вони його люблять, але кожен по-своєму. ОСОБА_2 він пишався, казав, що вона до нього найбільш уважна і ласкава. Вона особисто була присутня при розмові ОСОБА_6 з дружиною ОСОБА_14 і чула, як він обіцяв подарувати машину ОСОБА_2. Коли вже він хворів, перед смертю, приблизно в жовтні 2015 року, він сказав, що якщо була б ОСОБА_2 в Чернігові, він би все їй відписав, а вона все порівну поділила б і нікого не залишила б, ні матір, ні сестру і брата. На 1981 рік у покійного був будинок на Подусівці, машина Волга.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів.

За приписами ст. 1224 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно до ч. 2 ст. 1247 ЦК України, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 1257 ЦК України визначає, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним (недійним в силу закону).

За правилом, передбаченим ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі й щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с. 6).

Відповідно до копії спадкової справи до Другої Чернігівської Державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після померлого спадкодавця ОСОБА_16 звернулись дружина ОСОБА_3 ( а.с. 44) та діти: ОСОБА_5 ( а.с. 38-а), ОСОБА_4 (38 на звороті), ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) ( а.с. 38).

Відповідно до заповіту від 15.04.1981 ОСОБА_6 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на те що він за законом матиме право заповів ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в рівних частинах кожному ( а.с. 7).

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.05.2016 було забезпечено позов ОСОБА_3: заборонено нотаріусам Другої Чернігівської Державної нотаріальної контори вчиняти дії щодо видачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, до набрання рішенням суду законної сили (а.с. 29-30).

Частиною 1 ст. 143 ЦПК України встановлено, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до висновків повторної судової почеркознавчої експертизи від 22.06.2017 № 1002/1003/17-24, яка була проведена за клопотанням позивача, підписи від імені ОСОБА_6 в оригіналі першого примірника заповіту, посвідченого виконуючим обов'язки нотаріуса Другої Чернігівської Державної нотаріальної контори Сіліченко Е.І., реєстровий номер 1-1539 від 15.04.1981, та в оригіналі реєстру для реєстрації нотаріальних дій за реєстровим № 1-1539 від 15.04.1981 виконані рукописним способом пастою кулькової ручки без попередньої технічної підготовки та технічних засобів однією особою - самим ОСОБА_6 (том 2 а.с 2-10). Даний висновок суд враховує та кладе в основу рішення, оскільки його виконано з дотриманням пунктів 1.5, 1.10 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 8 жовтня 1998 року.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Таким чином, позивач у відповідності до ст.10, 11, 60 ЦПК України не довела, що волевиявлення заповідача при складанні заповіту не було вільним, доводи про те, що підпис в оригіналі заповіту від 15.04.1981 було виконано не спадкодавцем ОСОБА_16, спростовано висновком повторної судової почеркознавчої експертизи від 22.06.2017 № 1002/1003/17-24. Разом з тим жоден із свідків не підтвердив факту - відсутності волевиявлення спадкодавця на написання заповіту, чи вчинення на нього тиску. Тобто, в межах спірних правовідносин волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його внутрішній волі.

Отже, з урахуванням положень ст.ст. 1224, 1247 ЦК України, встановлених обставин справи та наведених доказів, суд дійшов висновку, що при складенні заповіту було дотримано вимог закону, а тому правові підстави для його недійсності відсутні.

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для задоволення позову, суд дійшов висновку про необхідність скасування раніше вжитих заходів до забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213-215, 218 ЦПК України, с у д -

Вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Заходи забезпечення позову у вигляді заборони нотаріусам Другої Чернігівської Державної нотаріальної контори вчиняти дії щодо видачі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що вжиті відповідно до ухвали Новозаводського районного суду Чернігівської області від 05.05.2016, скасувати.

Вказані заходи забезпечення позову скасовуються після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Цибенко