Провадження № 2/369/6/17
19.07.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської областів складі:
головуючого судді Дубас Т.В.,
при секретарі Ведмеденко Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Слідчого управління ГУНП у місті Києві, Головного управління МВС України в м. Києві про зняття арешту з майна, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 17.03.2011 року органами досудового слідства порушено кримінальну справу за №625 за фактом заволодіння службовими особами державної компанії «УКРГІДРОЕНЕРГО», ТОВ «КИЇВРЕМБУД» і АТ «УКРНАФТОГАЗБУД» грошовими коштами ВАТ «УКРГІДРОЕНЕРГО» в особливо великих розмірах у сумі 9 640 399 грн., за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України (за КПК України 1960 року).
27.07.2011 року Старший слідчий в ОВС 4 відділу 1 Управління Головного слідчого управління СБ України капітан юстиції ОСОБА_2 предявив обвинувачення позивачеві у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
01.08.2011 року Старший слідчий в ОВС 4 відділу 1 Управління Головного слідчого управління СБ України капітан юстиції ОСОБА_2, розглянувши матеріали кримінальної справи №625 постановив накласти арешт на цінності та рухоме і нерухоме майно обвинуваченого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, де б воно не знаходилося.
05.07.2012 року кримінальну справу №625 від 17.03.2011 року прийнято до розгляду Голосіївським районним судом м. Києва (за КПК України 1960 року).
Так, відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна Л&50786098 від 17.11.2016 року, обєктом обтяження є все рухоме майно позивача, який вилучено за завершенням пятирічного терміну зберігання.
Згідно відомостей єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна обєктом обтяження є все нерухоме майно позивача, що підтверджується інформаційною довідкою №73180234 від 17.11.2016 року.
Таким чином, накладення арешту на належне позивачу нерухоме майно порушує його право власності та є незаконним.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у приватній власності знаходиться домоволодіння за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Крюківщина, вулиця Кільцева 4, яке відповідно також знаходиться під забороною на відчуження.
Відповідно до п. 9 розділу XI «Перехідні Положення» КПК України, який набрав чинності з 20 листопада 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Органи досудового слідства у справах про злочини, за які передбачене призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, та у справах, де майно було об'єктом злочинних дій або нажито злочинним шляхом, як правило, виносять постанови про накладення арешту на майно обвинуваченого, де б воно не знаходилося, описують майно, що підлягає конфіскації, або складають протоколи про відсутність такого, надсилають запити про надання відповідних відомостей з БТІ, МРЕВ, банківських установ.
Частина 4 ст. 126 КПК України 1960 року передбачає, що накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.
Тобто, питання про зняття арешту з майна позивача мало вирішуватись слідчим під час закриття кримінальної справи. Саме слідчий СУ ГУМВС України в місті Києві у Постанові про закриття кримінального справи мав скасувати арешт з майна позивача.
Згідно зі ст. 81 КПК України 1960 року питання про речові докази вирішується вироком, ухвалою чи постановою суду або постановою органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття справи, при цьому: знарядця злочину, що належать обвинуваченому, конфіскуються; речі, вилучені з обігу, передаються відповідним установам або знищуються; речі, які не мають жодної цінності і не можуть бути використані, знищуються, а у випадках, коли заінтересовані особи просять про це, можуть бути передані їм; гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом, передаються в доход держави; гроші, цінності та інші речі, які були об'єктом злочинних дій, повертаються їх законним володільцям, а якщо останніх не встановлено, то ці гроші, цінності та речі переходять у власність держави.
Відповідно до ст. 214 КПК України 1960 року є порядок закриття кримінальної справи. Слідчий закриває кримінальну справу мотивованою постановою, в якій, крім даних, передбачених у статті 130 цього Кодексу, зазначає: відомості про особу обвинуваченого, суть справи, підстави для закриття справи, рішення про скасування запобіжного заходу і заходів по забезпеченню цивільного позову та можливої конфіскації майна, а також рішення в питанні про речові докази відповідно до статті 81 цього Кодексу.
Тому з врахуванням уточнених вимог позивач просив скасувати арешт на вклади, цінності, рухоме і нерухоме майно, втому числі транспортний засіб «SUBARU FORESTER», д.н.з. НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 та домоволодіння за адресою: Київська область, Києва-Святошинський район, село Крюківщина, вулиця Кільцева, будинок 4, ОСОБА_1 паспорт серії СН № 199523, виданий Залізничним РУ ГУ МВС України в м. Києві від 18 квітня 1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3), який був накладений постановами старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 Управління Головного слідчого управління СБ України капітаном юстиції ОСОБА_2 від 1 серпня 2011 року та 16 серпня 2011 року.
Позивач направи до суду письмову заяву в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував.
Головне управління МВС України в місті Києві направило суду письмові заперечення в яких просила у вимогах позову відмовити.
Представник ГУ МВС України в місті Києві в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити в повному обсязі у вимогах позову.
Відповідач ОСОБА_4 управління ГУНП у місті Києві про день, час та місце розгляду було повідомлено належним чином.
За письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Як встановлено в судовому засіданні, 17.03.2011 року органами досудового слідства порушено кримінальну справу за №625 за фактом заволодіння службовими особами державної компанії «УКРГІДРОЕНЕРГО», ТОВ «КИЇВРЕМБУД» і АТ «УКРНАФТОГАЗБУД» грошовими коштами ВАТ «УКРГІДРОЕНЕРГО» в особливо великих розмірах у сумі 9 640 399 грн., за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України (за КПК України 1960 року).
27.07.2011 року Старший слідчий в ОВС 4 відділу 1 Управління Головного слідчого управління СБ України капітан юстиції ОСОБА_2 предявив обвинувачення позивачеві у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
01.08.2011 року постановою старшого слідчого ОВС 4 відділу 1 Управління Головного слідчого управління СБ України капітан юстиції ОСОБА_2, розглянувши матеріали кримінальної справи №625 постановив накласти арешт на цінності та рухоме і нерухоме майно обвинуваченого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, де б воно не знаходилося.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Відповідно до ст.81 КПК України (1960 року) питання про речові докази вирішуються вироком, ухвалою чи постановою суду або постановою органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття справи. Спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується в порядку цивільного судочинства.
Частина 4 ст. 126 КПК України 1960 року передбачає, що накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.
Відповідно до ст. 214 КПК України 1960 року є порядок закриття кримінальної справи. Слідчий закриває кримінальну справу мотивованою постановою, в якій, крім даних, передбачених у статті 130 цього Кодексу, зазначає: відомості про особу обвинуваченого, суть справи, підстави для закриття справи, рішення про скасування запобіжного заходу і заходів по забезпеченню цивільного позову та можливої конфіскації майна, а також рішення в питанні про речові докази відповідно до статті 81 цього Кодексу.
Відповідно до п. 9 розділу XI «Перехідні Положення» КПК України, який набрав чинності з 20 листопада 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.
Даний висновок повністю відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 15 травня 2013 року № 6-26цс13, яка відповідно до ч.2 ст.214, ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.
Отже, враховуючи вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власності поширюється на ці правовідносини.
В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на майно позивача в порядку КПК України (1960 р.) було накладено арешт.
Даний арешт не був скасований в порядку визначеному нормами КПК України під час закриття кримінального провадження, і на даний час позивач ОСОБА_1 не може користуватись та розпоряджатись майном, чим порушуються права позивача як власника.
Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 321, 391 ЦК України, та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 64, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223-228 ЦПК України, суд -, -
Звільнити з-під арешту вклади, цінності, рухоме і нерухоме майно, втому числі транспортний засіб «SUBARU FORESTER», д.н.з. НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 та домоволодіння за адресою: Київська область, Києва-Святошинський район, село Крюківщина, вулиця Кільцева, будинок 4, що належать на праві власності ОСОБА_1, на яке було накладено арешт згідно постанов старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 Управління Головного слідчого управління СБ України капітана юстиції ОСОБА_2 від 1 серпня 2011 року та 16 серпня 2011 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з його оголошення.

Суддя: Дубас Т.В.