Справа № 342/718/17
Провадження № 2/342/529/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1

Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок та господарські будівлі і споруди, розташовані по АДРЕСА_2 належали колгоспному двору, головою якого була бабуся позивача (по маминій лінії) - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 20.04.1989 року та випискою з інвентиризаційних матеріалів Коломийського МБТІ від 16.06.2017 року. ОСОБА_5 померла ще ІНФОРМАЦІЯ_8 року. ІНФОРМАЦІЯ_9 року помер тато позивача - ОСОБА_6. З часу свого народження позивач проживала разом із своїми батьками, а в подальшому з чоловіком та дітьми у вказаному будинковолодінні, вели спільне господарство та мали спільний побут. ІНФОРМАЦІЯ_10 року померла мати позивача - ОСОБА_7. При житті, 19.12.2011 року, ОСОБА_7 зробила письмове розпорядження на випадок своєї смерті, яким усе своє майно заповіла ОСОБА_1. Згідно даних Чернятинської сільської ради (довідка №136) на день смерті матері позивач проживала разом з нею. З метою реалізації свого права на спадщину, позивач звернулася в Городенківську нотаріальну контору із відповідною заявою, де заведена спадкова справа. Після вивчення поданих нею документів, 11.07.2017 року в оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, нотаріусом позивачу відмовлено у зв'язку із реєстрацією господарства як колгоспного двору. Із витягу з по господарської книги №3 (особовий рахунок НОМЕР_2), Чернятинської сільської ради на час припинення колгоспного двору у спадковому житловому господарстві, крім позивача проживали та були зареєстровані: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (батько позивача) помер в 1994 році: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (мама позивача) померла в 2012 році; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідач); ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (відповідач); ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (відповідач). Відповідачі не претендують на частки у спадщині та в колгоспному дворі, не зверталися з приводу її виділу та оформлення. Після смерті матері, ОСОБА_1 прийняла спадщину, проте оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через оформлення спадкового майна як колгоспного двору.

В судове засідання сторони не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Представник позивача ОСОБА_8 позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі позовні вимоги визнають в повному обсязі.

За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20.04.1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 11 від 13.01.1988 року слідує, що в цілому жилий будинок з принадлежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_3 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_9.

Випискою з інвентаризаційних матеріалів вих № 8094 від 16.06.2017 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 337 зареєстровано, що власником майна, розташованого в АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право власності, видане Городенківським РВК 20.04.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 11 від 13.01.1988 р. є ОСОБА_9 (голова колгоспного двору).

Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в АДРЕСА_5 складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1959 р., загальною площею 51,4 кв.м., житловою площею 46 кв.м., літньої кухні, 2 сараїв, стодоли, вбиральні, криниці, огорожі, вимощення. Інвентаризаційна вартість становить 130732 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Згідно витягу з погосподарської книги № 3 (ос. рах. НОМЕР_2) Чернятинської сільської ради, встановлено, що станом на 15.04.1991 року в господарстві померлої ОСОБА_5 в АДРЕСА_6 суспільна група господарства - колгоспники, були зареєстровані та проживали: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зять; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зять; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, внука; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, правнук; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, правнук.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_11 року, про що свідчить копія повторного свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4

У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 позовні вимоги визнають в повному обсязі, що стверджено поданими до суду заявами.

Внаслідок смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відкрилась спадщина. Померлі заповіту не вчиняли.

Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 успадкувала майно після смерті матері ОСОБА_5 та чоловіка ОСОБА_6.

За заповітом від 19.12.2011 року, посвідченим секретарем Чернятинської сільської ради, зареєстрованим за № 92, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, заповіла на випадок своєї смерті все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, в тому числі житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_7 - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, жительці с. Чернятин.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5

Внаслідок її смерті відкрилась спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 22.07.1962 р. стверджено, що ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7 є дочкою ОСОБА_6 та ОСОБА_7. ОСОБА_11 після укладення шлюбу 28.07.1985 року з ОСОБА_2 змінила прізвище "ОСОБА_2" на "ОСОБА_2", що стверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_7

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_7 є ОСОБА_1 (позивач).

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Довідками № 136, 141 від 19.07.2017 року, виданими виконавчим комітетом Чернятинської сільської ради стверджено, що ОСОБА_1 (позивач) прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_7, оскільки на момент її смерті була зареєстрована та проживала разом з нею АДРЕСА_8 та займалася її похованням.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори К.С. Білоконь № 1263/02-31 від 11.07.2017 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_10 року на житловий будинок АДРЕСА_9, оскільки частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

З довідки № 142 від 19.07.2017 року, виданої виконавчим комітетом Чернятинської сільської ради слідує, що за господарством АДРЕСА_7 в селі Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області рахується земельна ділянка розміром 0,19 га, яка виділена для обслуговування житлового будинку.

Позивач фактично успадкував житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_10 однак оформити документи не має можливості через реєстрацію господарства як колгоспного двору.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_10 визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами.

На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 317, 328, 346-347, 1216 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.