Справа №: 398/1984/16-ц
Провадження №: 2/398/215/17
"28" серпня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого - судді Голосеніної Т.В.,
з участю секретаря Шаповал І.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ КБ «Надра», третя особа Олександрійський міськрайонний відділ державної виконавчої служби, про звільнення майна з під арешту,-
В С Т А Н О В И В:
10 червня 2016 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області звернувся позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», з позовом до ОСОБА_1 (в подальшому відповідач 1), ПАТ «ВТБ Банк» (відповідач 2), ПАТ КБ «Надра» (відповідач 3), третя особа Олександрійський міськрайонний відділ державної виконавчої служби, про звільнення майна з під арешту, відповідно до якого просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1, Україна, загальною площею 20,10 кв.м. житловою площею 10,60 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на підставі договору купівлі-продажу та є предметом іпотеки за договором іпотеки квартири №КGАLGК01580010 від 18.03.2008 року, укладеним між позивачем та відповідачем-1.
В забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором між позивачем та відповідачем-1 був укладений іпотечний договір №КGАLGК01580010 від 18 березня 2008року. За умовами іпотечного договору іпотекодавець (відповідач-1) передавав в іпотеку іпотекодержателю (позивачу) в якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за договором кредиту №КGАLGК01580010 від 18 березня 2008року наступне нерухоме майно: 1-кімнатну квартиру загальною площею 20,10 кв.м. житловою площею 10,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору було зареєстровано у державному реєстрі іпотек.
08.07.2009року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області винесено рішення у справі № 2-1249-2009 за позовом закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави. Вказаним рішенням від 08.07.2009року позовні вимоги задоволено частково, вирішено звернути стягнення на предмет застави - квартиру АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ЗАТ КБ«ПриватБанк». За рахунок предмета застави задовольнити в повному обсязі позовну вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення в розмірі 71 133,06 грн. та судові витрати у розмірі 741,33 грн.
06.11.2009року додатковим рішенням у справі №2-1249-2009 було вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу з іншою особою на користь ЗАТ КБ «Приватбанк».
При підготовці документів до реалізації банком предмета іпотеки виявлено наявність накладеного на предмет іпотеки арешту, зареєстрованого 10.09.2012 року в Єдиному реєстрі заборон відчужень обєктів нерухомого майна, на підставі постанови державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу ДВС, що підтверджується Інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Банк звертався із заявою вих.№232 від 21.03.2016року до даного відділу виконавчої служби про зняття арешту з майна та отримав відповідь, у якій відмовлено в задоволенні заяви, так як у відділі знаходиться на виконанні зведене виконавче провадження про стягнення боргів з ОСОБА_1, до складу якого входять:
- виконавчий лист №2-641 від 23.12.2010року виданий Олександрійським міськрайонним суд Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ ВТБ БАНК (ВП№24631544);
- виконавчий лист №1118/3241/12 від 20.07.2012року виданий Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк (ВП №34199155);
- виконавчий лист №2/398/318/13 від 31.05.2013року виданий Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ НАДРА (ВП №39359752).
Зазначаючи про пріоритетність права банку на звернення стягнення на предмет іпотеки та посилаючись на норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. Позивач зазначає, що має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, яке перебуває у власності позивача, що виражається у відсутності можливості на власний розсуд розпоряджатися своїм майном.
Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач-1 ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, в судове засідання викликалась шляхом направлення судових повісток та оголошення у пресі.
Представники відповідачів 2 та 3 до зали суду не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суд не повідомили.
Представник державної виконавчої служби в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
З матеріалів справи вбачається, що в забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки №КGАLGК01580010 від 18.03.2008 року.
Згідно умов іпотечного договору за ним забезпечується виконання зобовязань іпотекодавця за кредитним договором №КGАLGК01580010 від 18.03.2008 року.
08.07.2009 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області винесено рішення у справі №2-1249-2009 за позовом закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави. Вказаним рішенням від 08.07.2009 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено звернути стягнення на предмет застави - квартиру АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк». За рахунок предмета застави задовольнити в повному обсязі позовну вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення в розмірі 71 133,06 грн. та судові витрати у розмірі 741,33 грн.
06.11.2009 року додатковим рішенням у справі №2-1249-2009 було вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу з іншою особою на користь ЗАТ КБ «Приватбанк».
Відповідно довідки позивача від 07.06.2016року №2601267, ОСОБА_1 має прострочену заборгованість перед банком на загальну суму 1 144 638,56 грн.
При підготовці документів до реалізації банком предмета іпотеки виявлено наявність накладеного на предмет іпотеки арешту, зареєстрованого 10.09.2012 року в Єдиному реєстрі заборон відчужень обєктів нерухомого майна, на підставі постанови державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу ДВС, що підтверджується Інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Банк звертався із заявою вих.№232 від 21.03.2016 року до даного відділу виконавчої служби про зняття арешту з майна та отримав відповідь, у якій відмовлено в задоволенні заяви, так як у відділі знаходиться на виконанні зведене виконавче провадження про стягнення боргів з ОСОБА_1, до складу якого входять:
- виконавчий лист №2-641 від 23.12.2010 року виданий Олександрійським міськрайонним суд Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ ВТБ БАНК (ВП№24631544);
- виконавчий лист №1118/3241/12 від 20.07.2012 року виданий Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк (ВП №34199155);
- виконавчий лист №2/398/318/13 від 31.05.2013 року виданий Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ НАДРА (ВП №39359752).
Крім того, третя особа повідомила позивача, що арешт з майна може бути знятий згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі фактичного завершення виконавчого провадження, а також за рішенням суду.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк термін).
Відповідно до ст.575 ЦК України, іпотека є окремим видом застави.
Відповідно до вимог ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У відповідності до вимог ст.672 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Згідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень ч.3 ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека, - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ст.7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Згідно ч.1 ст.12 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом
Виходячи із норм ст.24 ЗУ «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:
1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів;
2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю;
3) наявна письмова згода заставодержателя.
Згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.
Згідно ст.23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.
Частинами 3, 6, 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".
Зі змісту позову судом встановлено, що третя особа не повідомляла позивача про накладення арешту на майно боржника, яке перебувало у заставі (іпотеці) позивача.
Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вищий пріоритет на заставлене майно має ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями.
Згідно ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 05.10.2016) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до ч.2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Аналізуючи зміст наведених вище норм закону, суд приходить до висновку, що заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно.
Беручи до уваги те, що пріорітет права іпотекодержателя на задоволення своїх вимог у ПАТ КБ «Приватбанк» виник 19.03.2008року, а також те, що прострочена заборгованість ОСОБА_1 станом на 07.06.2016року складає 1 144 638,56 грн, що перевищує вартість іпотечного майна, суд приходить до висновку про законність підстав для задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк».
За вимогами ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача 1378 грн. 00 коп. судового збору.
Керуючись ст.526,589,590 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.10,11,60,88,209, 212-215,224,226-228 ЦПК України, -
В И Р І Ш И В :
Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про зняття арешту з майна задовольнити.
Звільнити з-під арешту нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_4, Україна, загальною площею 20,10 кв.м. житловою площею 10,60 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на підставі договору купівлі-продажу та є предметом іпотеки за договором іпотеки квартири №КGАLGК01580010 від 18.03.2008 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по справі у розмірі 1378 грн. 00 коп. судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом десяти днів, починаючи з дня отримання його копії.

Суддя