Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/482/17-ц
Провадження № 2/499/287/17
У Х В А Л А

Іменем України

"23" серпня 2017 р. смт.Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Р.М. розглянувши позовну заяву ТОВ «Іванівське автотранспортне підприємство» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог Березівська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області, ОСОБА_4 дорожньо-патрульної служби Головного управління національної поліції в Одеській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Предявлена позовна заява ухвалою суду від 12 липня 2017 року була залишена без руху, оскільки позивачем при поданні вказаної заяви не дотримано вимоги ст..119 ЦПК України, а саме позивачем судовий збір за подання даного позову сплачено не в повному розмірі, як встановлено Законом України «Про судовий збір».

Для усунення недоліків судом було повідомлено позивача про необхідність виправити зазначені в мотивувальній частині недоліки заяви у пятиденний строк з дня отримання позивачем ухвали суду, шляхом направлення копії ухвали позивачу.

Ухвалу суду від 12 липня 2017 року представник позивача отримав 24 липня 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України позивачу надано пятиденний термін для усунення недоліків зазначених в ухвалі суду. Кінцевий термін виконання ухвали є 31 липня 2017 року.

27 липня 2017 року на виконання ухвали суду представником позивача було надано заяву, в якій представник позивача посилається, що згідно вимог постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», судовий збір сплачується у тому числі і у мінімальному розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір» та зазначено, що позивачем повинно бути сплачено лише 84,00 гривні та 34,00 гривні відповідно, для того щоб суд відкрив провадження у справі. До заяви додано платіжне доручення № 225 від 26 липня 2017 року на суму 120 гривень.

Виходячи із описової та мотивувальної частини ухвали суду від 12 липня 2017 року підставою для залишення даного позову без руху було ненадання документів, що підтверджують сплату позивачем судового збору у встановленому законом розмірі, а саме із позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено дві позовні вимоги: про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 400000 гривень та стягнення моральної шкоди в розмірі 500 000 гривень.

Відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже сума судового збору, яка підлягає сплаті позивачем за позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди становить 6000 гривень.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди -1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже сума судового збору за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди ставить 7500 гривень.

Як вбачається із поданої позовної заяви позивачем до позову додано платіжне доручення на № 219 від 04.07.2017 року на суму 1600 гривень та платіжне доручення № 220 від 04.07.2017 року на суму 1650 гривень.

Враховуючи платіжне доручення № 225 від 26.07.2017 року позивачем доплачено було лише 120 гривень.

Аналізуючи зазначене та враховуючи дані обставини судом вбачається, позивачем не усунено недоліки зазначені в ухвалі, позивачем у встановлений судом строк не надано суду доказів та документів на підтвердження сплати судового збору у встановленому законом розмірі відповідно до предмету даного позову.

Пленум Верховного Суду України в п. 7 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснив, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК.

Відповідно до абзацу третього п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Зокрема, частиною п'ятою статті 119 ЦПК передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Отже, якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору (частина п'ята статті 119 ЦПК), не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121 ЦПК) або залишення заяви без розгляду (пункт 8 частини першої статті 207 ЦПК).

При цьому слід зазначити, що позивачем питання щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати не порушувалось, тому підстав для відкриття провадження у справі за даним позовом суд не вбачає, оскільки не дотримано одна з вимог ст..119 ЦПК України.

Відповідно до абзацу другого п.27 вищезазначеної постанови якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) залишається без руху. При цьому у відповідній ухвалі суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначенні статтями 119 та 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи ту обставину, що недоліки позовної заяви не усунуті, у суду відсутні підстави для прийняття даного позову тому його слід визнати неподаним та повернути позивачу.

Керуючись ст.ст.121 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позов ТОВ «Іванівське автотранспортне підприємство» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог Березівська об»єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області, ОСОБА_4 дорожньо-патрульної служби Головного управління національної поліції в Одеській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - визнати неподаним та повернути позивачу.

Розяснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги , з подачею її копії до апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_4