Справа № 462/4781/13 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 22-ц/783/1987/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Левика Я.А.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 22 грудня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на постанову в.о. начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Визнано неправомірною та скасовано постанову в.о. начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 29 серпня 2016 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця Залізничного ВДВС Львівського МУЮ.

Зобов`язано начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області скасувати постанову державного виконавця Залізничного ВДВС Львівського МУЮ Ілюка В.В. від 15 серпня 2015 року про закриття виконавчого провадження ВП №39692038 відносно боржника ОСОБА_5.

Дану ухвалу оскаржив Залізничний відділ державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Вказує, що Законом України «Про виконавче провадження» зокрема, статтею 51 визначено чіткий перелік підстав для відновлення виконавчого провадження, а відтак прийняте за наслідками розгляду скарги ОСОБА_3 від 18.08.2016 року рішення в.о. начальник є абсолютно законним.

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 22 грудня 2016 року і постановити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи встановлено, що 12 серпня 2013 року Залізничним районним судом м.Львова винесено рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення коштів, яким позов задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_5 кошти в сумі 240 000 грн. та судові витрати.

11 вересня 2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

27 листопада 2013 року між стягувачем та боржником укладено мирову угоду, згідно якої в рахунок погашення боргу до стягувача переходить право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Державний виконавець Залізничного ВДВС Львівського МУЮ Іллюк В.В. звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із заявою про визнання судом мирової угоди, укладеною, однак ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26 лютого 2014 року у задоволенні заяви державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ Іллюка В.В. про визнання мирової угоди в процесі виконання рішення суду, відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 04 липня 2014 року скасовано ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 26 лютого 2014 року, заяву державного виконавця задоволено та визнано мирову угоду.

15 серпня 2014 року державним виконавцем Залізничного ВДВС Львівського МУЮ Іллюком В.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження керуючись п.2 ч.1 ст.49, ст.50 ЗУ "Про виконавче провадження".

Однак, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 25 березня скасовано ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 04 липня 2014 року, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції та за підсумками вищенаведеного 25 травня 2015 року Апеляційним судом Львівської області прийнято рішення, згідно якого ухвала Залізничного районного суду м.Львова від 26 лютого 2014 року залишена без змін, тобто відмовлено державному виконавцю в затвердженні заяви про визнання мирової угоди.

Втановлено, що стягувач звернувся із скаргою до начальника Залізничного ВДВС ЛМУЮ в порядку ч.1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» з вимогою скасувати постанову про закриття виконавчого провадження від 15 серпня 2014 року, однак йому було відмовлено, оскільки не вбачається підстав для відновлення даного провадження.

Відповідно до ст..383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_3 районний суд виходив з того, що оскільки ухвала Апеляційного суду Львівської області від 04 липня 2014 року, на підставі якої було внесено постанову від 15 серпня 2017 року про закриття виконавчого провадження, скасована та між сторонами не має укладеної мирової угоди, борг стягувачу не повернуто, то і постанова державного виконавця від 04 липня 2014 року також підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками районного суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання.

З матеріалів справи вбачається що ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2015 року залишено без змін ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 26 лютого 2014 року, якою в задоволенні заяви державного виконавця про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення суду відмовлено.

Таким чином, рішення Залізничного районного суду м.Львова від 12 серпня 2013 року про стягнення з ОСОБА_5 240 000 н на користь ОСОБА_3 фактично не виконано.

Відповідно до ч.1 ст.51 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду . Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Доводи апеляційної скарги, що на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем ухвала Апеляційного суду Львівської області від 15 серпня 2014 року була чинною, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вищевказана ухвала скасована, а тому постанова державного виконавця підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у пункті 18 роз'яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до положень ч. 1 п. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, п.1 ч.1 ст.312, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області - відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 22 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді