№ 317/2100/17
№/п 2-о/317/38/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 року Запорізький районний суд Запорізької області

у складі : головуючого судді Яркіної С.В.,

за участю секретаря Ігнатченко Ю.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Запоріжжя цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю, в якій зазначила, що 31.01.2017 року помер її вітчим ОСОБА_2. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку за адресою: смт. Балабине, вул. Вапняна, 9 Запорізького району Запорізької області.

Заповіту ОСОБА_2 не залишав.

Заявниця вважає, що являється спадкоємцем четвертої черги за законом у порядку ст. 1264 ЦК України, оскільки постійно проживала з спадкодавцем на протязі більш ніж 5 років до дня смерті. Про існування інших спадкоємців їй невідомо.

У червні 2017 року заявниця звернулася до Запорізької районної державної нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини. Але у прийнятті даної заяви їй було відмовлено на тій підставі, що вона не являється спадкоємцем за законом, заповіту спадкодавець не складав. А факт проживання зі спадкодавцем однією сімєю повинен встановити суд. Заявницею було направлено заяву про прийняття спадщини до Запорізької районної державної нотаріальної контори поштою у встановлений законом строк.

Заявниця зазначає, що сімейні стосунки між нею та спадкодавцем ОСОБА_2 виникли в 2004 році, тоді, коли її мати, ОСОБА_3,уклала шлюб зі спадкодавцем.

13.01.2010 року мати померла. 17/57 частин житлового будинку за адресою: смт. Балабине, вул. Вапняна, 9 Запорізького району Запорізької області належали їй. Вказане майно після смерті матері успадкували за законом в рівних долях заявниця, як дочка померлої, та ОСОБА_2, як її чоловік, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом.

Як при житті матері, так і після її смерті, ОСОБА_2 дуже хворів та потребував постійного догляду. Заявниця здійснювала постійний догляд за хворою матірю та за її чоловіком, як за членом сімї. Після смерті матері стан здоровя ОСОБА_2 дуже погіршився, тому ОСОБА_1 проживала з ним однією сімєю за адресою смт. Балабине, вул. Вапняна, 9 Запорізького району Запорізької області. Між ними склалися дуже теплі стосунки: він ставився до неї, як до рідної дочки, а вона до нього як до батька.Так, з січня 2010 року по день смерті 31.01.2017 року, тобто на протязі 7 років, заявниця постійно проживала з ОСОБА_2 ОСОБА_4 вели спільне господарство та спільний бюджет, заявниця доглядала за хворим ОСОБА_2, купувала та готувала йому їжу, підтримувала порядок в домі та дворі, обробляла сад та город. За період сумісного проживання ОСОБА_2 переніс інфаркт, страждав на серцево-судинні захворювання, цукровий діабет, катаракту, захворювання нижніх кінцівок, трофічну язву та багатьма іншими захворюваннями. Він погано бачив, з трудом пересувався, вимушений був дотримуватись дієти. Вітчим декілька разів на рік знаходився на стаціонарному лікуванні, переніс операції. Стан здоровя підтверджується виписними епікризами, довідками про виклик швидкої медичної допомоги та іншими медичними документами, доданими до позову. Заявниця вказує, що постійно супроводжувала його в усіх медичних та інших установах, винаймала транспорт, оскільки самостійно пересуватися в громадському транспорті він не міг. ОСОБА_4 забезпечувала вітчима всім необхідним; лікувала і поховала його.

На час відкриття спадщини, ОСОБА_1 постійно проживала зі спадкодавцем однією сімєю, фактично використовує спадкове майно, сплачує всі комунальні платежі, у неї знаходяться оригінали документів на житловий будинок, які при житті ОСОБА_2 передав їй.

В звязку із тим, що позивачу необхідно підтвердити факт проживання зі спадкодавцем, вона змушена була звернутися до суду.

В судове засідання представник заявниці ОСОБА_5 не з*явилась, але через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, повністю підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити.

Заінтересована особа проти задоволення заяви не заперечувала, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.01.2017 року помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 381415, виданим 01.02.2017 року Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 139.

17.05.2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано Балабинською селищною радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 09, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-ЖС № 114365 від 17.05.2004 року.

13.01.2010 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №163515, виданим 15.01.2010 року Балабинською селищною радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 06.

Відповідно до свідоцтва про народження серія МГ № 612955, виданим 14.07.1964 року Тахтобродською сільською радою Чистопільського району Кокчетавської області, ОСОБА_6 народилася 13.06.1964 року, в графі «мати» зазначена «Воронова Ганна Василівна».

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія І-ЖС № 480256, виданим 19.03.1983 року Новенською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області, ОСОБА_6 після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище «Попова», актовий запис № 04.

Відповідно до довідки Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області № 3047 від 19.07.2017 року, ОСОБА_2 на день смерті дійсно постійно проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з ним за даною адресою проживала ОСОБА_1 з 14.01.2010 року.

Право власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: смт. Балабине, вул. Вапняна, 9 Запорізького району Запорізької області (по ? частині за кожним) підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.08.2014 року, виданим державним нотаріусом Запорізької державної районної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1155.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 підтвердили той факт, що заявниця ОСОБА_1 постійно проживала з ОСОБА_2 з 2010 року по день його смерті за адресою: смт. Балабине, вул. Вапняна, 9 Запорізького району Запорізької області. За станом здоровя та через похилий вік спадкодавець потребував постійного стороннього догляду, який надавала заявниця. ОСОБА_4 вели спільне господарство, мали спільний бюджет.

На запит суду Запорізькою районною державною нотаріальною конторою надано відповідь з якої вбачається, що після смерті ОСОБА_2, померлого 31.01.2017 р., із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори зверталась ОСОБА_1, було відкрито спадкову справу № 99/2017 12.04.2017 року.

Згідно зі ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи.

Відповідно до п. 1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановленні факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом),

судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України

(2947-14) про те, що сім'ю складають особи, які спільно

проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та

обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на

момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з

урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією

сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка

(чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу,

таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно

проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали

взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки,

падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї,

тощо.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до положень ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні,

гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання

на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Статтею 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у редакції, що діяла на час відкриття спадщини, встановлено, що реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Згідно із п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04 № 20/5 «Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути:….. реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи…..».

З аналізу вказаних норм, відмітка у паспорті про реєстрацію є одним із способів підтвердження місця проживання, та не має ніякого значення при вирішенні питання щодо постійного та фактичного проживання чи не проживання особи у певному місці, оскільки така реєстрація лише є процедурою внесення особою місця свого проживання, тобто є лише технічною процедурою обліку громадян.

Проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що обставини на які посилається заявник у заяві знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому, вимоги, викладені в заяві підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 15, 57, 58, 118, 119, 122, 136, 234, 235, п. 5 ч. 2 ст. 234, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, ч. 1 ст. 1217, ч. 1, ст. 1264, ст. 1268, 1297, ч. 1 ст. 1299 ЦК України, постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7 суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2, який помер 31.01.2017 року, однією сім'єю не менше як п*ять років до часу відкриття спадщини за однією адресою:смт. Балабине, вул. Вапняна, 9 Запорізького району Запорізької області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя С.В. Яркіна