Справа № 495/5828/17
№ провадження 2-о/495/190/2017
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

31 серпня 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Савенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород Дністровському цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції, про встановлення факту реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з заявою до суду, в який просить суд встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 13 вересня 2014 року, вказуючи що 13 вересня 2014 року він із ОСОБА_2 уклали шлюб у відділі ЗАЦС Ленінського району м. Севастополя.

Після звернення заявника до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського для отримання свідоцтва про одруження українського зразка, однак в звязку із тим, що державні органи на території України не визнають документів, які видані державними органами на території непідконтрольній Україні, у видачі такого свідоцтва йому було відмовлено.

Зазначає, що він був змушений переміститися з тимчасово окупованої території в с. Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області.

Встановлення факту реєстрації шлюбу заявникові необхідно для отримання свідоцтва про одруження встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України подружжя та реалізації ними належних прав та свобод подружжя як громадян України, в звязку із чим він й звернувся до суду із відповідною заявою.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 вимоги заяви підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити, про що надав відповідний лист.

Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції, в судовому засіданні проти заяви не заперечувала, про що надала відповідний лист.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 13 вересня 2014 року відділом запису актів цивільного стану Ленінського району м. Севастополя зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що складено актовий запис №758 та видано свідоцтво про реєстрацію шлюбу серії І-КМ №501524.

Заявник звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського Одеської області для отримання свідоцтва про одруження українського зразка, однак в звязку із тим, що державні органи на території України не визнають документів, які видані державними органами на території непідконтрольній Україні, то у видачі такого свідоцтва йому було відмовлено.

Відповідно до положень п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно з вимогами ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявникові для проведення державної реєстрації шлюбу.

Відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», встановлено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається:

1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно з положеннями ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, реєстрації шлюбу.

Оскільки, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснили реєстрацію шлюбу на території АР Крим, на якій тимчасово не діють державні органи влади України, в тому числі, які здійснюють реєстрацію актів цивільного стану, вказаний факт знайшов підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту необхідно заявникові для подальшої реєстрації даного факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану України та отримання свідоцтва про реєстрацію шлюбу; свідоцтво про шлюб, видане відділом запису актів цивільного стану Ленінського районна м. Севастополя не визнається державними органами України, то при таких обставинах суд вважає заяву обґрунтованою і підлягаючою задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 57-60, 212 - 215, 223, 234, 235, 251-256, ЦПК України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції, про встановлення факту реєстрації шлюбу задовольнити.

Встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянином України та ОСОБА_1 /до шлюбу ОСОБА_2/ ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянкою України, який зареєстрований відділом запису актів цивільного стану Ленінського району м. Севастополя 13 вересня 2014 року, свідоцтво про шлюб серії І-КМ №501524, актовий запис №758 від 13 вересня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: