Провадження № 6/522/472/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Одесі подання Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2017 року Приморський відділ державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Заявник мотивує вимоги тим, що у відділі на виконанні знаходиться виконавчий лист № 522/16686/13, виданий Приморським районним судом м. Одеси 24.09.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 560 526,72 грн.

Згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судове засідання державний виконавець відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області не зявився, про час та місце судового засідання був сповіщений належним чином.

Дослідивши матеріали подання, перевіривши їх доказами, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає, виходячи з наступних обставин.

Судом встановлено, що у Приморському відділі державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області на виконанні знаходиться виконавчий лист № 522/16686/13, виданий Приморським районним судом м. Одеси 24.09.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 560 526,72 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Розглянувши надані матеріали, суд вважає, що державним виконавцем не надано належних доказів, підтверджуючих, що боржник ухиляється від сплати суми боргу. Також не вбачається обґрунтованості припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню рішення суду та що взагалі є підстави вважати, що ОСОБА_1 має намір виїхати за кордон.

При цьому суд бере до уваги, що державним виконавцем 24 листопада 2014 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та 05 травня 2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на автомобіль Рено, р.н. НОМЕР_1, Митсубиси, р.н. НОМЕР_2 та Форд, р.н. НОМЕР_3.

Суду не надані документи, які підтверджують, що державний виконавець виконував інші дії передбачені Законом «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянину, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої статті 6 зазначеного Закону.

Проте, державним виконавцем не надано суду доказів тому, що у боржника ОСОБА_1 є закордонний паспорт.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Суду не надані належні та допустимі докази того, що державним виконавцем виконуються дії щодо примусового виконання виконавчого документу та відсутності реальної можливості щодо виконання судового рішення, крім обмеження свободи пересування боржника.

За відсутністю даних щодо проведення виконавчих дій та відсутності реальної можливості щодо виконання судових рішень, на теперішній час немає підстав для обмеження свободи пересування ОСОБА_1

Керуючись ст. 5, 11, 36 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 208-210, 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Приморського районного

суду міста Одеси ОСОБА_3

19.07.2017