Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3073/17 Головуючий у 1-й інстанції: Купавська Н.М.
Є.У.№ 320/2852/17 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В., Гончар М.С.,

секретар: Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання правовідносин припиненими,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати припиненими кредитний договір DNH4KP96750674 від 19.09.2006 року, укладений між ним та ЗАТ КБ «Приватбанк». В обґрунтування своїх вимог зазначав, що судовим наказом №2-н-86 від 29.01.2009р. з нього стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 510,20 грн. Посилаючись на те, що повністю виконав судовий наказ у червні 2009 року, проте Банк продовжує нарахування відсотків за користування кредитом, просив суд на підставі ст.599 ЦК України визнати кредитні зобов'язання припиненими.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення позивача і його представника, заперечення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.ст. 307, 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що кредитні зобов'язання ОСОБА_2 не припинилися, оскільки він має заборгованість зі сплати процентів та неустойки, нарахованих за період після видачі судового наказу і до виконання судового рішення.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та ґрунтується на доказах, яким дана правильна оцінка.

Встановлено, 19.09.2006 між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №DNH4КР96750674, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 2013 грн. 70 коп. зі сплатою 2,09% на місяць, строком по 19.09.2007 (а.с.6).

У зв'язку із заборгованістю позичальника зі сплати кредиту банком була подана заява про видачу судового наказу, яка станом на 15.12.2008 становила 5510 грн. 20 коп. та складалась із заборгованості по кредиту - 1698,21 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 2211,14 грн., пеня - 1100,36 грн., штраф (фіксована сума) - 250 грн., штраф процентна складова - 250,49 грн. (а.с.7).

Судовим наказом, виданим Мелітопольським міськрайонним судом 29.01.2009 р., з позивача на користь банку була стягнута вищевказана заборгованість (а.с.8).

Заборгованість в сумі 5510,20 грн. ОСОБА_2 сплачена 12.06.2009 р. та 15.06.2009р. виконавче провадження закінчено (а.с.9-11).

За довідкою Банку від 28.03.2017 р. станом на 19.05.2011 р. ОСОБА_2 має заборгованість за кредитом, в тому числі за відсотками 2 114,41 грн., за пенею 1 113,55 грн. (а.с.12).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Пунктом 4.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено, що при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6,00% на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Також, Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам передбачена пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, про що зазначено в ст.611 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Отже, з огляду на положення ст.ст.599,1049 ЦК України зобов'язання за кредитним договором вважаються припиненими з моменту належного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, та не позбавляє кредитора права на отримання нарахувань та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №6-120цс15 та від 21.09.2016 у справі 6-2631цс15.

Зважаючи на те, що заборгованість за відсотками і пенею, які нараховані Банком за період з 15.12.2008р. до 19.08.2009 р. (дати виконання судового рішення), ОСОБА_2 Банку не сплатив, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання кредитного договору припиненим.

Пропуск Банком строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права не є підставою для висновку про припинення зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, дав належну оцінку наданим доказам в їх сукупності та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.307,308,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 червня 2017 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: