№ 202/9721/14-ц
провадження 6/201/186/2017
УХВАЛА

06 вересня 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

за участі секретаря Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро подання Соборного відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про привід ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИВ:

Соборний ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області 28 серпня 2017 року звернувся до суду з поданням про привід ОСОБА_1

Зі змісту подання та документів, що додаються до нього витікає, що в провадженні державного виконавця перебуває зведене виконавче провадження № 54219199 з приводу примусового виконання виконавчого документа, а саме: виконавчий лист № 2/201/1559/2015, виданий 15 вересня 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 21 159грн. 30коп. та судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.. Державним виконавцем відкрито виконавче провадження, та вчинено відповідні виконавчі дії з метою забезпечення виконання рішення суду, однак боржник на виклики до ДВС не зявляється та будь-яких заходів щодо виконання рішення суду не вживає, що свідчить на думку заявника, про те, що боржник ухиляється від сплати заборгованості, а тому у звязку з зазначеним вище слід застосувати привід до боржника.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України розшук боржника або дитини оголошується за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши матеріали справи і подання та оцінивши обставини справи, а також надані та добуті докази, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на встановлення фактичного місця проживання чи перебування боржника суду надано не було, також не було надано доказів, що останній не мешкає за зареєстрованим місцем проживання, крім того належних доказів надіслання та отримання божником постанови про відкриття виконавчого провадження чи повідомлення про виклик до подання додано не було, також слід зазначити, що особа, яка має невиконанні зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Ухилення від виконання зобовязань полягає у навмисному чи іншому свідомому невиконанні боржником обовязків, однак доказів на підтвердження того, що боржник дійсно ухиляється від виконання рішення суду не знайшли свого підтвердження під час розгляду зазначеного подання.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що підстави для приводу боржника відсутні, а подання не обґрунтоване та таке, що не підлягає задоволенню.

Не може суд прийняти до уваги наполягання заявника чи інших заінтересованих осіб по справі на задоволенні зазначеного подання, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та обєктивно нічим не підтверджені.

За таких обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість вказаного подання про привід боржника, таким чином, воно не підтверджено, безпідставне і не ґрунтується на вимогах закону, передбачених законом підстав для його задоволення немає, а тому вважає за необхідне відмовити у його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 210, 375 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Соборному відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про привід боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя