Справа №2-зз/490/6023/16-ц 29.08.2017 29.08.2017 29.08.2017
Провадження №22-ц/784/1773/17
Справа №2-зз/490/6023/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Гуденко О.А.
Провадження № 22ц- 784/1773/17 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

29 серпня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Лівшенком О.С..

за участю:

- представника позивачки ОСОБА_2,

- представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2017 року, постановлену у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» про скасування заходів забезпечення позову,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ПАТ «Альфа Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2016 року вжито заходи забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржувався боржником у судовому порядку, а саме: проведення виконавчих дій по реалізації квартири № 1, розташованій по вул. Радянській 40-А в м. Миколаєві на підставі виконавчого напису нотаріуса до вирішення спору по суті.

У березні 2017 року ПАТ «Альфа Банк» звернулося до суду із заявою, в якій просило скасувати зазначені заходи забезпечення позову, посилаючись на те, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 22 лютого 2017 року в позові ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2017 року заяву задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2016 року у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, а саме: виконавчого напису нотаріуса від 30 травня 2016 року щодо звернення стягнення на квартиру № 1, розташовану по вул. Радянській 40-А в м. Миколаєві, що належить на праві власності ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на її незаконність та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви Банку відмовити.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що в червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ПАТ «Альфа Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Одночасно позивачка просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру № 1, розташованій по вул. Радянській 40-А в м. Миколаєві, яка була передана в іпотеку Банку.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2016 року вказане клопотання ОСОБА_4 задоволено. Вжито заходи забезпечення позову, а саме: зупинено проведення виконавчих дій по реалізації квартири № 1, розташованої по вул. Радянській 40-А в м. Миколаєві на підставі виконавчого напису нотаріуса до вирішення спору по суті.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 22 лютого 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

10 березня 2017 року Банк звернувся до суду із заявою про скасування зазначених заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Згідно положень ч. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи тимчасового забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Виходячи зі змісту зазначених правових норм, заходи забезпечення позову діють тимчасово, до набрання судовим рішенням законної сили та не можуть зберігатися у разі, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду.

Після набрання судовим рішенням законної сили, заходи забезпечення позову скасовуються судом. Якщо рішення оскаржується в апеляційному порядку, то заходи діють до розгляду справи апеляційним судом, рішення якого набирає законної сили з моменту його проголошення ( ст.319 ЦПК України).

З огляду на наведені обставини, з урахуванням ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 22 лютого 2017 року, якою залишено без змін рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 грудня 2016 року, тобто набрало законної сили, відпала потреба в забезпеченні позову.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для скасування ухвали від 14 червня 2016 року про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій, не є підставою для відмови в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, оскільки суперечить вимогам ст.154 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги, повязані з помилковим тлумаченням норм ст. ст.151-154 ЦПК України та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної судової ухвали, оскільки забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, таке рішення може бути постановлено відповідно до заявлених позовних вимог, а безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. У разі, якщо позивачка вважає, що виконання оскаржуваного судового рішення слід зупинити на час касаційного провадження, то саме відповідна інстанція має право вирішити таке питання відповідно до ст. 328 ЦПК України.

За наведених обставин, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної судового ухвали.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді :