У х в а л а

іменем україни

21 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Іваненко Ю.Г., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виконання боржником певної дії на користь кредитора згідно майнового зобов'язання боржника, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4. звернувся до суду із указаним позовом, у якому просив про виконання боржником певної дії на користь кредитора згідно майнового зобов'язання боржника.

Мотивуючи свої вимоги тим, що з 2005 року по 2016 рік ОСОБА_4 представляв права та інтереси ОСОБА_5та ЗАТ БМУ-12, надаючи юридичні послуги.

04 лютого 2015 року ОСОБА_5склав розписку, в якій зазначив, що зобов'язується при отриманні грошей від продажу складів №№ 319, 320, 322, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, передати ОСОБА_4 6000 у.о.

У 2015 році вище зазначені склади були продані, однак відповідач борг не повернув.

14 грудня 2015 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про повернення боргу.

Однак відповідач до цього часу борг позивачу не повернув, а тому він звернувся до суду із вказаним позовом та просив суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав.

Рішенням Малиновський районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні підстави передбачені ст. 1002 ЦК Українидля стягнення грошових коштів у рахунок оплати послуг, які позивач надав відповідачу, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що сторони, у розумінні глави 68 ЦК України, у період представництва позивачем інтересів підприємстваяке очолював на протязі 2005-2016 років відповідач уклали між собою договір доручення.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

Ю.Г.Іваненко

О.В.Ступак