Справа № 266/2642/16-ц
Провадженя№ 2/266/118/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., за участі секретаря Циганкової М.М., позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» про визнання незаконним та скасування наказу № 14 від 18 січня 2016 р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши у заяві, що з 10.08.2012 року працює охоронцем в ДП «ММТП». 29.06.2016 року йому було вручено копію наказу директора ДП «ММТП» ОСОБА_4 №14 від 18.01.2016 року, згідно якого його, за порушення п. 3.2.7 Правил внутрішнього розпорядку - сон на посту, йому оголошено догану та позбавлено 100% премії за січень 2016 року. Вважає наказ незаконним, оскільки він не спав, намагаючись відволіктись від ознак харчового отруєння вивчал робочій журнал. Також зазначив, що не порушував Правил внутрішнього трудового розпорядку, оскільки вони прийняті у новій редакції не були і не були до нього доведені. Тому просив визнати незаконним та скасувати наказ № 14 від 18 січня 2016 р.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Пояснив, що в день перевірки 08.01.2016 року на посту перебував один. Пост не закривав та не мав обовязкової вимоги доповісти старшому зміни про перерву, яка в нього була після прийому їжі, який був біля 3 години ночі. Пояснення писав під тиском керівництва, яке погрожувало йому звільненням, підписи про ознайомлення з ПВТР та робочою інструкцією вважає підробленими. Підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх з підстав, викладених в заяві.

Представник позивача ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позов підтримала. Суду пояснила, що працівники мають право на відпочинок. 08.01.2016 року позивач працював у нічну зміну, яка триває 12 годин. Роботодавець зобовязаний надати робітникам декілька перерв. Перерва позивача розпочалась о 03 год. 50 хв. та закінчилась о 04 год. 20 хв. Під час перерви робітники можуть навіть відлучитись з робочого місця. Перевірка сталась саме під час перерви, однак позивач не спав. В наказі навіть не зазначено часу, коли він спав. Правила внутрішнього трудового розпорядку (далі ПВТР) позивач побачив вже під час судових засідань по справі, відповідач з ними його не ознайомив. ОСОБА_1 був ознайомлений з ПВТР лише при прийомі на роботу. Нова редакція ПВТР в ДП «ММТП», згідно відповіді прес центру не приймалась. У відповідача не було підстав посилатись в наказі на ПВТР, з якими не було ознайомлено позивача та які взагалі не приймались. Премія може бути зменшена за кожне порушення на 5%. Тому просила суд позов задовольнити з підстав, викладених в заяві та в судовому засіданні.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що ОСОБА_1 звернувся до суду з порушенням процесуальних строків. З оскаржуваним наказом позивач був ознайомлений в день його винесення, однак відмовився від підпису, про що був складений відповідний акт. В своїх поясненнях після перевірки вказував інші обставини, аніж ті, на які посилався в позовній заяві. Своїми діями порушив п. 2.4.5 робочої інструкції. Стосовно преміювання діє Додаток 49 Положення про порядок виплати премії працівникам СМБ. Згідно п. 2.3 Додатку 5 позбавлення премії відбувається розпорядженням керівника підрозділу або наказом директора порту. Працівники повинні дотримуватись ПВТР, які надано до кожного підрозділу. Перерва починається після надання згоди на неї безпосереднім керівником. ПВТР в редакції 2015 року зобовязують працівника дотримуватись робочої інструкції. Премія була знижена за правилами, встановленими Додатком 49. На підставі викладеного просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову на підставі наступних правових норм та встановлених обставин справи.

Судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини:

Особовою карткою працівника підтверджується, що ОСОБА_1 з 10.02.2012 р. працює охоронцем 1 розряду Служби морської безпеки (СМБ) Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» ( а. с. 40).

Згідно п. 2.14.5 робочої інструкції охоронця 1 розряду ВО забороняється спати, дрімати, вживати спиртні напої, наркотичні речовини, палити на посту, читати неслужбову літературу, грати в різноманітні ігри, користуватись радіоприймачами, плеєрами, телевізорами, відволікатись від виконання службових обовязків іншим чином (а. с. 68 73)

Додатком ознайомлення з документом підтверджується, що ОСОБА_1 09.08.2012 року був ознайомлений з робочою інструкцією. (а. с. 73).

Поясненням від 08.01.2016 року ОСОБА_1 підтвердив факт порушення ним п.2.14.5 робочої інструкції, вказавши, що під час зміни на посту №16 (КПП №6) о 04 год. 15 хв. він дрімав в караульному приміщенні, сидячі на стільці, також зазначивши, а також, що він ознайомлений з ПВТР, робочою інструкцією та табелем поста (а. с. 74).

При цьому стороною позивача не доведено, що пояснення писалось під впливам погроз або інших факторів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердив викладені в поясненні позивача від 08.01.2016 року фактичні дані, а саме той факт, що ОСОБА_1 спав на стільці в караульному приміщенні під час робочої зміни, не повідомивши про це начальника зміни.

Аналізуючи в сукупності вище викладене, суд відкидає пояснення ОСОБА_1 про те, що він не був зобовязаний повідомити про час своєї перерви начальника зміни, не був ознайомлений з ПВТР, робочою інструкцією та табелем поста.

Згідно пункту 3.2.7 Правил внутрішнього трудового розпорядку Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» працівнику забороняється спати у робочий час.

З актів перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 05-20-3222/0012 від 17.06.2016 р. та № 05-20-3281/0027 від 09.09.2016 р., складених Головним управлінням Держпраці у Донецькій області, вбачається, що на час перевірки на ДП «Маріупольський морський торговельний порт» діють правила внутрішнього трудового розпорядку, які затверджені 21.05.2015 р. (а. с. 123-137). Вказаний факт ніяким чином не був спростований у судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає беззаперечно встановленим той факт, що позивач ОСОБА_1 був ознайомлений із своєю робочою інструкцією, ПВТР та табелем поста.

Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємстві, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовим колективом за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил.

Тобто, додержання правил внутрішнього трудового розпорядку є обовязком працівника згідно Закону.

З припису №4/079 від 08.01.2016 року за фактом виявленого порушення при проведенні перевірок несення служби співробітниками СМБ на посту вбачається, що о 04 год 15 хв. на посту №16 співробітник СМБ ОСОБА_1 дрімав у приміщенні поста сидячі на стільці (а. с. 75).

Відповідно до розділу 5 ПВТР встановлено, що робочий час відділу охорони та змінних працівників СМБ розподіляється на зміни, які тривають з 08 год 00 хв. до 20 год. 00 хв. та з 20 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв. та мають одну перерву протягом робочого часу тривалістю 30 хв. (а. с. 85)

Позивач ОСОБА_1 не надав суду жодного доказу, яким би було спростовано наявні в матеріалах справи та показах свідка, обставини порушення ним трудової дисципліні на підприємстві.

Також наявними в матеріалах справи доказами спростовано твердження ОСОБА_1 про не доведення йому наказу директора ДП «ММТП» №14 від 18.01.2016 року, яким було оголошено догану за порушення, скоєне ним 08.01.2016 року та накладено стягнення про позбавлення 100% премії за січень 2016 року

Наказ було доведено до відома позивача 18.01.2016 року, однак він відмовився від відповідного підпису про його ознайомлення, про що було складено акт про відмову від підписання документу від 18.01.2016 року (а. с. 39)

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Пунктом 19 Додатка 12 до Колективного договору ДП «ММТП» на 2015 2018 роки передбачено, що працівник втрачає премію і винагороду повністю або частково за невиконання норм Колективного договору та ПВТР (а. с. 52)

Позбавлення працівника премії за вчинення дисциплінарного проступку передбачено п. 7.10 Правил внутрішнього трудового розпорядку незалежно від вжиття заходів дисциплінарного стягнення.

На підставі викладеного, суд вважає, що у відповідача було достатньо підстав для законного застосування дисциплінарного стягнення до позивача у вигляді догани та позбавлення 100% премії

За вказаних обставин в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Оскільки рішення постановляється не на користь позивача, який при подачі позову не сплатив судового збору, то з нього слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 640,00 гривень (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 21, 142, 147, 252 КЗпП України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» про визнання незаконним та скасування наказу № 14 від 18 січня 2016 р. відмовити.

Стягнути ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 640,00 гривень.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особою, у відсутність якої постановлено рішення, у той же строк з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після спливу строку подачі апеляційної скарги. В разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.