Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2017

м.Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

В складі : головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі: Мартинюк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Страхова компанія «Провідна» звернулася в суд із позовом про стягнення з ОСОБА_2 28826,83 грн. страхового відшкодування у порядку регресу, мотивуючи тим, що 20.12.2013 року з вини відповідачки сталася дорожньо-транспортна пригода і ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» виплатило учаснику дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 страхове відшкодування.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» не з'явився, однак, згідно поданої заяви, позов підтримав і просить справу розглядати у його відсутності.

Представник відповідачки в судове засідання не зявилася та згідно поданої заяви просила справу розглядати у її відсутності, подавши заперечення на позов, згідно якого вважає, що норма, на яку посилається позивач не містить підстав для задоволення вимог страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно договору обовязкового страхування, та не передбачає права страховика подати регресний позов до особи, яка не повідомила страхову компанію про настання ДТП, а лише зобовязує осіб, причетних до неї вжити, заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини:

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду від 23 січня 2014 року, ОСОБА_2, 20 грудня 2013 року, о 20 год. 00 хв., в смт Велика Березовиця по вул. Стуса,19 Тернопільського району, керувала транспортним засобом «Пежо Партнер», д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом, не переконався у безпечності цього маневру та допустила зіткнення з автомобілем «Пежо 207», д.н.з АА 8647 МЕ, чим порушила п.п.2.3.(б), 10.9 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль, марки «Пежо 207», д.н.з АА 8647 МЕ належав ТОВ «ІЛТА».

Згідно поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом від 17.10.2013 року серії АС № 4637061, цивільна відповідальність ОСОБА_3 (транспортний засіб Пежо 207) за шкоду заподіяну третім особам була застрахована ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50000 грн.

Відповідно до страхового акту № 122585, акту взаємозаліку (узгодження) виплат страхового відшкодування і страхових платежів №8, акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) встановлено вартість матеріального збитку 8568,30 грн.

Як підтверджується платіжним дорученням від 03.08.2015 року № 0032089 ПрАТ СК «Провідна» перерахувало ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» 8568,30 грн. страхового відшкодування.

Підтверджуючих документів та доказів про завдання матеріальної шкоди в результаті ДТП Пежо 207, д.н.з. НОМЕР_2 в матеріалах справи немає. Також відсутні докази переказу виплати 28826,83 грн. позивачем ОСОБА_4«АСК «ІНГО Україна», яка булла страхувальником транспортного засобу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, сплативши страхове відшкодування 03.08.2015 року. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачкою страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15), що в силу вимог ст.360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права.

Отже, предметом доказування у даній справі є не сам по собі факт несвоєчасного повідомлення відповідачкою про настання страхового випадку, а факт заподіяння позивачу збитків внаслідок несвоєчасного повідомлення відповідачкою про ДТП, повязаний з необґрунтованою виплатою потерпілому страхового відшкодування через неможливість перевірки страховиком власними силами обставин ДТП.

Крім того, встановлено, що потерпілий ОСОБА_3 після ДТП 20.12.2013 року повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, а потім звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування з наступним направленням на їх адрес відповідних документів.

Таким чином, перелічені обставини дають підстави суду зробити висновок, що позивачем не доведено належними й допустимими доказами факту заподіяння йому збитків, які полягають у необґрунтованій виплаті страхового відшкодування потерпілому у ДТП, що мала місце з участю ОСОБА_2 внаслідок несвоєчасного повідомлення останньою про таку ДТП. При цьому, у зв'язку з недоведеністю позивачем позовних вимог у заподіянні йому збитків, пов'язаних з необґрунтованою виплатою страхового відшкодування, сам по собі факт несвоєчасного повідомлення відповідачкою позивача про ДТП правового значення для вирішення даного спору не має. Враховуючи наведене, позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в порядку регресу до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212,214,215 ЦПК України, підпунктом «г» пункту 1.1 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресувідмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6