Справа № 456/1550/17
Провадження № 2/456/1294/2017
РІШЕННЯ

іменем України

16 серпня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Гулкевича О. В. ,

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька,

в с т а н о в и в :

позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на оформлення документів пов'язаних із перетинанням України документів для виїзду за кордон неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 і короткотривалий виїзд за кордон з 01.06.2017р. по 01.09.2019р. з метою оздоровлення та відпочинку до країн Шенгенської Угоди, Греції та Республіки Польщі без дозволу батька ОСОБА_2 та надання дозволу на тимчасове багаторазове вивезення за кордон неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 01.06.2017р. по 01.09.2019р.

В обґрунтування позову покликалась на те, що з ІНФОРМАЦІЯ_1. по 15.03.2011р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні.

Протягом декількох років після розлучення вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням про надання дозволу на поїздку дочки за кордон з метою рийоздоровлення, лікування та відпочинку на нетривалий період. Однак, він постійно відмовляв у наданні такого дозволу. Водночас сам ОСОБА_2, створивши нову сім'ю, більше шести років не відвідує дочку, самоусунувся від її виховання. Відповідач вироком Стрйиського міськрайонного суду від 20.06.2012р. в справі №1323/2492/2012 притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.164 КК України за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дитини. Станом на 28.04.2017р. його заборгованість щодо сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 становить 20 770,14 грн.

Її сестра - ОСОБА_7 з 1995р. постійно проживає в Греції в м. Афіни; з 2002р. заміжня за громадянином Греції і щороку запрошує її з дочкою провести літо в Греції, але через відсутність дозволу відповідача дитина позбавлена такої можливості. Влітку 2017р. позивачка має намір для покращення здоров'я дочки, відвідавши рідних в Греції, оздоровити її в морській кліматичній зоні.

Також протягом 2017-2019р.р. має намір лікувати дочку в спеціальному оздоровчому заклді в Республіці Польща, що спеціалізується на дитячих ортопедичних захворюваннях.

В травні 2017р. відповідачу надсилалась нотаріально посвідчена заява з проханням надати згоду на виїзд дочки за кордон, а згодом телеграма, які він проігнорував.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Баюш Л.В. позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, пояснили, що неповнолітня ОСОБА_3 хворіє на дисплазію кульшових суглобів, вроджений вивих стегон обох ніг, тому на підтверджкення чого надали копію оригінал медичної картки амбулаторного хворого, тому позивачка має намір протягом 02.09.2017р. 0 29.09.2017р. пройти курс лікування в Санаторній дитячій лікарні «Ольшувка», розташованій в м.Рабка-Здруй в РП, і з цією метою зарезервувала місце у цьому санаторії, внісши завдаток 810 злотих. Зазначали, що дочка потребує неодноразового такого лікування. На підтвердження мети поїздки в Рецьку Республіку позивачка надала копію офіційної заяви громадянина Грецької Республіки ОСОБА_8 про запрошення ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_3 з метою відпочинку та проходження лікування у цій країні. Відповідач, маючи заборгованість по несплачених аліментах в розмірі понад 40 000 грн., намагається спонукати позивачку відмовится від стягнення аліментів в обмін на надання дозволу на виїзд доньки за кордон та оформлення пов'язаних з цим документів.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов заперечив, пояснив, що не надає позивачці дозволу на виїзд доньки за кордон та оформлення пов'язаних з цим документів, оскільки позивачка постійно налаштовує доньку проти нього, не дозволяє йому бачитися з нею; не виконує рішення органу опіки та піклування, яким йому встановлений час для побачень з донькою. Доводи позивачки про необхідність лікування доньки за кордоном вважає надуманими, оскільки дитячий лікар, з яким він консультувався, сказав, що донька всі захворювання «переросте». Підозрює, що позивачка вийшла заміж за іноземця і намагається вивезти дочку на постійне місце проживання за кордон. Окрім цього, він ніколи не бував за кордоном, тому вважає, що й доньці немає потреби виїжджати з України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до частклового задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Вимогами ст.ст.11,60 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 33 Конституції України закріплено право кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України.

Відповідно до частин 7,8 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

У відповідності ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 рокудержави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 згаданої Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ст.18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції Організації Об'єднаних Націй «Про права дитини» прийнятої резолюцію 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.2 ст.10 зазначеної «Конвенції», держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами.

Окрім цього, відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про засади внутрішньої і зовнішньої політики», однією з основних засад зовнішньої політики є забезпечення інтеграції України в європейський політичний, економічний, правовий простір з метою набуття членства в Європейському Союзі.

Відповідно до абзацу 1 передмови до Програми інтеграції України до Європейського Союзу, схваленої Указом Президента № 1072/2000 14.09.2000, «Пріоритетність співробітництва України з Європейським Союзом (ЄС) та його окремими державами-членами пов'язана з тим, що це угруповання буде визначати напрями економічного прогресу та політичну стабільність в регіоні у довгостроковій перспективі».

З наведеного випливає презумпція права дитини на вільний виїзд за кордон в супроводі матері, особливо до держав - членів Європейського Союзу.

У ст.141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

Згідно ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Як вбачається із свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 07.03.2017р., виданого повторно, сторони по справі є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дочка проживає з матір'ю - позивачкою ОСОБА_1

Згідно із ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, які затверджені Постановою КМ України від 27 січня 1995 року № 57.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в'їзд в Україну, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та п.4 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 року №152 паспорт громадянина України для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років.

Пунктом 7 Порядку визначено, що оформлення та видача паспорта для виїзду за кордон особі, яка не досягла 16-річного віку здійснюються - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників. У разі відсутності другого з батьків під час подання документів така заява подається нотаріально засвідченою. Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа.

У відповідності до п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну: паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно з пунктів 3 та 4 Правил - виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Відповідно до Консультатвного заключення лікаря ортопеда-травматолога дитячого ЛОДКЛ «Охматдит» від 19.08.2016р. ОСОБА_3 лікується з приводу вродженого звиху стегна (а.с.11).

Згідно довідки поліклінічного відділення Стрийської міської дитячої лікарні №13 від 16.05.2017р. ОСОБА_3 2006р. народження знаходиться на диспансерному спостереженні, діагноз РРІ (часті ТРЗ, бронхіти) з 05.05.2017р., дифузний зоб, міопія (а.с.12).

Довідки №49 від 12.05.2014р. та №55 від 23.05.2014 для одержання путівки на санаторно-курортне лікування, видані поліклінічним відділенням Стрийської міської дитячої лікарні, свідчать про необхідність ОСОБА_3 в санаторно-курортному лікуванні в пульмонологічному санаторії.

З медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. відповідно до запису ортопеда від 17.08.2017р. встановлено діагноз - двобічний вроджений звих стегон.

Відповідно до нотаріально засвідченого перекладу офіційної заяви ОСОБА_8 від 29.05.2017р., який проживає в Грецькій Республіці, останній запрошує ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_3, яких буде приймати у себе вдома з метою відпочинку та проходження лікування, якого потребує дитина.

Відповідно до направлення на 28-денне перебування у Санаторії Лікарні «Ольшувка» для ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 зарезервовано в період з 02.09.2017р по 29.09.2017р. перебування в Санаторній дитячій лікарні «Ольшувка» для проведення процедур направлених на захворювання дитини: хвороб верхніх і нижніх дихальних шляхів та вроджену дисплазію кульшових суглобів, внесено завдаток. Замовником внесено завдаток в розмірі 810 злотих.

В даному випадку, суд вважає цілком очевидним, що виїзд за кордон неповнолітньої ОСОБА_3. для відпочинку та оздоровлення буде відповідати інтересам дитини та буде доцільним.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду в справі №1323/4585/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною визначено дні побачень ОСОБА_2 з дочкою ОСОБА_3 двічі на тиждень в середу з 17:00 до 19:00 та в неділю з 16:00 до 19:00., зобов'язано ОСОБА_1 не чинити пререшкод у спілкуванні з дитиною.

ВСУ в постанові 12 квітня 2017 року у справі № 6-15цс17 висловився щодо виїзду малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду, зокрема зазначивши: «Суди також не врахували визначеної статтею 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» можливості ухвалення судом рішення на разовий виїзд дитини без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, натомість надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за межі України без згоди батька суперечить чинному законодавству, яке визначає рівність прав та обов'язків обох батьків відносно виховання дитини, унаслідок чого батько фактично позбавляється можливості брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею».

Оцінюючи в сукупності вищевикладені фактичні обставини, положення закону, виходячи з інтересів дитини, яка страждає рядом захворювань, належні та допустимі докази, надані позивачкою та не спростовані відповідачем, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовільнити частково, надавши дозвіл на оформлення для ОСОБА_3. всіх пов'язаних із перетинанням державного кодону України документів для виїзду за кордон та в'їзду до іноземної країни та дозволити тимчасовий виїзд за межі України в Республіку Польща, де дитина буде перебувати на 28 денному оздоровленні з 02.09.2017р. по 29.09.2017р. в Санаторній дитячій лікарні «Ольшувка», а також до Грецької Республіки, де вона буде перебувати на запрошення ОСОБА_8, чоловіка її тітки для оздоровлення та відпочинку.

Однак, враховуючи вимоги чинного законодавства щодо можливості ухвалення судом рішення на разовий виїзд дитини без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, та відсутність визначених законом підстав для надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за межі України без згоди батька, суд вважає можливим визначити період виїзду за кордон для малолітньої ОСОБА_3з 01.09.2017р. по 01.12.2017р. Це, на думку суду, надасть позивачці можливість оздоровити доньку Санаторній дитячій лікарні «Ольшувка» в РП, а також відвідати разом з донькою родичів Грецькій Республіці, та жодним чином не позбавить батька можливості брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,60,209,212-215,218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково. Надати дозвіл на оформлення всіх пов'язаних із перетинанням державного кодону України документів для виїзду за кордон та в'їзду до іноземної країни малолітньої дитини: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, а також дозволити тимчасовий виїзд за межі України- до Республіки Польща та Грецької Республіки у супроводі матері - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на період з 01.09.2017р. по 01.12.2017р.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий-суддя О. В. Гулкевич