Справа № 736/477/17 Провадження № 22-ц/795/1561/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Чурупченко М. І. Доповідач - Бечко Є. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:апелянта ОСОБА_5, її представника ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 16 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини,

в с т а н о в и в:

В квітні 2017 року ОСОБА_8 звернулась з позовом про стягнення з ОСОБА_9 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, дочок ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача (але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), починаючи з дня подання в суд позовної заяви та до повноліття дітей. Також просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подання в суд заяви та до досягнення дочки ОСОБА_11 трьох років до 19 липня 2019 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_9, від спільного подружнього життя вони мають двох неповнолітніх дітей. Сімейне життя не склалося, але їх шлюб не розірвано, проживають за однією адресою, проте відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, витрачає гроші на свої потреби, інтересами сімї не цікавиться. Також відповідач ухиляється від утримання своєї дружини, чим порушує її права.

Заочним рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 16 травня 2017 року задоволено позов ОСОБА_12, стягнуто з ОСОБА_9 на користь позивачки аліменти на утримання двох малолітніх дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно (але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), починаючи з 18 квітня 2017 року і до повноліття дітей. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18 квітня 2017 року і до досягнення дитиною, ОСОБА_11 трьох років, тобто до 09 липня 2019 року включно.

ОСОБА_5, яка не брала участь у справі, але вважає, що вказаним рішенням суду порушено її права, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, суд неповно зясував обставини справи та його висновки не відповідають дійсним обставинам.

Так, апелянт зазначає, що фактично оскаржуваним нею рішенням, з відповідача стягнуто 50 відсотків його заробітку саме на користь ОСОБА_8, тобто максимальний розмір який може бути стягнутий при вирішенні цього питання в судовому порядку. При вирішенні справи суд не врахував наявність у ОСОБА_9 дитини від першого шлюбу ОСОБА_13, на користь якої стягуються аліменти, та його матеріальне становище, і фактично з нього на даний час повинно стягуватись 75 відсотків його заробітку. Це стало підставою звернення ОСОБА_9 з позовом до неї про зменшення розміру аліментів на користь дитини ОСОБА_13

ОСОБА_5 вказує, що оскаржуване рішення суттєво вплинуло на її права, оскільки її дитина постійно потребує лікування (дитина інвалід), про що обізнаний ОСОБА_9, однак останній всіма способами, хоче уникнути свого обовязку утримувати їх дитину, таким чином вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як передбачено п.8 ч.3 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обовязки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_8, суд першої інстанції виходив з того, що батько повинен утримувати дітей та дружину, до досягнення дітьми трьох років.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 перебувають в шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5).

У шлюбі сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4) та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3).

Як зазначила позивач по справі, сімейне життя у них не склалося, але шлюб не розривали, проживають за однією адресою. Діти знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати дитину, кошти не надає (а.с.6).

Згідно довідки відділу соціального захисту населення, позивач отримує допомогу при народженні дитини (а.с.9).

Також вбачається, що у відповідача, ОСОБА_9, є дитина від першого шлюбу ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2011 року (а.с.41-43).

ОСОБА_13 є інвалідом з дитинства (а.с.40) у звязку з чим ОСОБА_5 отримує державну соціальну допомогу (а.с.42).

Відповідач ОСОБА_9 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів у звязку з тим, що з нього оскаржуваним рішенням стягнуто аліменти на утримання двох доньок та дружини (а.с.36, 37-39).

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 заслуговують на увагу, при вирішенні справи судом першої інстанції не в повній мірі зясовані обставини справи, не встановлено що у платника аліментів є дитина від першого шлюбу ОСОБА_13, який є інвалідом з дитинства, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, який сплачує аліменти на утримання ОСОБА_13 та що в результаті задоволення позову ОСОБА_14, в т.ч. на її утримання, розмір відрахувань на утримання ОСОБА_13 може зменшитись, що вплине на його права та погіршить його становище.

Також суд не врахував положень ст. 84 СК України зокрема, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, однією з обов'язкових обставин, що підлягають доказуванню у даній справі, є наявність у чоловіка можливості надавати дружині, з якою проживає дитина матеріальну допомогу. Позивачем не доведено, а судом не встановлено факту наявності у відповідача такої можливості.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд не в повній мірі зясував обставини справи та дійшов помилкового висновку про можливість надання матеріальної допомоги ОСОБА_9 дружині, яка здійснює догляд за дитиною.

В звязку з викладеним рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення вимог про стягнення аліментів з ОСОБА_9 на утримання дружини ОСОБА_8, частково задовольнивши апеляційну скаргу ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п.1, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 16 травня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про стягнення аліментів на її утримання скасувати та у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

В інші частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:Судді: