Справа № 581/447/17
Провадження № 2/581/186/17
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2017 року Липоводолинський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Кузьмінського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Мазур О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільківської сільської ради Липоводолинського району Сумської області,

про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, що належала його матері ОСОБА_2, розташованої на території Подільківської сільської ради площею 0,65 га, в тому числі під будівлями, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,11 га, під ріллею - 0,29 га, під багаторічними насадженнями - 0,25 га.

Мотивує свої вимоги тим, що після смерті матері, яка сталася 28 липня 1997 року, відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, що. На випадок смерті матір заповіту не склала. Він на момент смерті спадкодавця був єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Крім цього строк на звернення до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини ним було пропущено. Проте він фактично прийняв спадщину, оскільки на день смерті матері фактично вступив в управління та володіння спадковим майном та проживав із спадкодавцем однією сімєю. ОСОБА_2 користувалася земельною ділянкою на законних підставах, а також наявний факт визнання за нею права володіння та користування органом місцевого самоврядування. ОСОБА_2 була включена до списку жителів сільської ради на приватизацію землі, який затверджений виконавчим комітетом Подільківської сільської ради від 6 жовтня 1993 року. Тобто, спадкодавець ОСОБА_2 фактично набула право власності на земельну ділянку, але державний акт не отримала.

Позивач у судове засідання не зявився, у письмовій заяві у звязку з похилим віком та станом здоровя просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, судом отримано заяву відповідача про розгляд справи без участі представника сільської ради.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Позивач ОСОБА_1 народився 28 листопада 1930 року, його батьками згідно свідоцтва про народження є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 57).

Згідно довідки № 02-37/353 від 16 червня 2017 року, виданої виконкомом Подільківської сільської ради Сумської області, та копії рішення ради від 6 жовтня 1993 року, ОСОБА_2 була включена до списку жителів сільської ради на приватизацію землі, затверджений виконавчим комітетом Подільківської сільської ради від 6 жовтня 1993 року. На вказану дату та до дня смерті в користуванні ОСОБА_2 було 0,65 га, в тому числі під будівлями, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,11 га, під ріллею 0,29 га, під багаторічними насадженнями 0,25 га (а.с. 11, 61-63).

27 липня 1997 року в с. Подільки Липоводолинського району Сумської області померла ОСОБА_4 (а.с. 9).

Відповідно до довідки № 02-37/354 від 16 червня 2017 року, виданої виконкомом Подільківської сільської ради Сумської області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до дня смерті 27 липня 1997 року проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з сином ОСОБА_1, невісткою ОСОБА_1 (а.с. 10).

23 квітня 2001 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом Липоводолинської районної нотаріальної контори ОСОБА_5, на земельну частку (пай) в землях, які перебувають в колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Поділля» Липоводолинського району Сумської області, розміром 4,23 умовних кадастрових гектарів без визначення меж частки в натурі, що належала померлій на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серія СМ № 0168253, виданого Липоводолинською районною державною адміністрацією Сумської області 3 лютого 1997 року (а.с. 32).

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до розяснень, наданих у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

У звязку з тим, що спадкодавець ОСОБА_2 померла в 1997 році застосуванню підлягає Цивільний кодекс УРСР 1963 року.

Згідно зі ст. 524 Цивільного кодексу УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідально до ст. 560 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Оскільки матеріалами справи підтверджено отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2, суд приходить до висновку про прийняття ним спадщини після смерті матері.

Згідно п. 3.1. узагальнення Вищого Спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, та спадкоємець також не набуває прав власності у порядку спадкування.

Крім того, згідно п. 3.5 вказаного узагальнення, не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкоємцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки спадкодавцем ОСОБА_2 було тільки розпочато процедуру приватизації земельної ділянки, що перебувала в її користуванні, але не завершено її, державний акт про право власності на земельну ділянку при цьому отримано не було, ОСОБА_2 не набула права власності на земельну ділянку площею 0,65 га, розташовану на території Подільківської сільської ради Липоводолинського району Сумської області. При цьому спадкодавець ОСОБА_1 також не набуває прав власності в порядку спадкування на земельну ділянку, у звязку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 3.5. узагальнення Вищого Спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Керуючись ст. 10, 15, 212-215, 223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд протягом 10 днів із дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Кузьмінський