РІШЕННЯ

Іменем України

17.08.2017 року м. Львів

Франківський районний суд міста Львова у складі

головуючого судді- Мартинишин М.О.

при секретарі- Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання непрацездатної повнолітньої сестри, -

встановив:

позивачка звернулася в суд з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її матеріальне утримання, як непрацездатної повнолітньої сестри, у твердій грошовій сумі, в розмірі 150000 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 є її братом, від одного батька ОСОБА_3, який помер. Вона є пенсіонеркою за віком, тобто є непрацездатною, хворіє та коштів в неї не достатньо для неї, а тому потребує утримання. Відповідач є фінансово та матеріальне забезпечений, розведений, проживає один, здійснює підприємницькою діяльністю та має кошти на рахунках у банку. Вважає, що оскільки відповідач має можливість платити аліменти у вказаному розмірі, а тому просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю, дала пояснення аналогічні викладених у позові. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив та пояснив, що відповідач не має можливість платити аліменти ОСОБА_1, не має доходу,розлучений у пятий раз, має на утриманні дітей, платить аліменти, проводиться розгляд справи про поділ майна подружжя, позовні вимоги необґрунтовані та просить у таких відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані документи і матеріали, матеріали справ 463/6051/15-ц, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права.

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 є братом ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2, яка остання є пенсіонеркою за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 272 СК України суд визначає розмір аліментів, що стягуються з інших членів сім'ї та родичів на дітей і непрацездатних повнолітніх осіб, які потребують матеріальної допомоги у частці від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 статті 267 СК України передбачено, що повнолітні брати і сестри зобовязані утримувати непрацездатних повнолітніх братів і сестер, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони не мають чоловіка, дружини, батьків або повнолітніх дочки, сина, за умови, що повнолітні брати та сестри можуть надавати матеріальну допомогу.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання непрацездатного повнолітнього брата можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: родинний звязок; непрацездатність особи, тобто за станом здоровя вона є інвалідом І, ІІ або ІІІ групи; потреба в матеріальній допомозі, тобто заробітна плата, пенсія, доходи від використання майном, інші доходи не забезпечують особі прожиткового мінімуму, встановленого законом; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення; не має чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, які відповідно з правилами, встановленими нормами глав 9, 16 та 17 СК зобовязані в першу чергу утримувати своїх непрацездатних, які потребують матеріальну допомогу чоловіка, дружину, повнолітніх дітей, батьків; повнолітні брати, сестри можуть надавати матеріальну допомогу. Зазначені умови створюють юридичний склад, необхідний для виникнення у непрацездатних, повнолітніх братів та сестер, які потребують матеріальну допомогу субєктивного права на отримання аліментів від повнолітніх братів та сестер.

Таким чином, якщо відсутня хоча б одна з умов, вказаних в частині 2 статті 267 СК, необхідних для виникнення у повнолітніх братів та сестер, які потребують матеріальну допомогу права на отримання матеріальної допомоги від своїх повнолітніх братів та сестер їх аліментний обовязок не виникає. Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом (правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15).

Із матеріалів справи вбачається, що розмір пенсії позивача за віком за листопад 2016 року - 1309,18 грн., за грудень 2016 року - 1426,18 грн., січень 2017 року -1426,18 грн., лютий 2017 року -1426,18 грн., березень 2017 року -1426,18 грн. та квітень 2017 року -1426,18 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року визначено на 2016 рік прожитковий мінімум для осіб, яків втратили працездатність з 01 січня 2016 року по квітень 2016 року 1074,00 грн.; з травня 2016 року по листопад 2016 року 1130,00 грн.; за грудень 2016 року 1247,00 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 25 грудня 2015 року визначено на 2017 рік прожитковий мінімум для осіб, яків втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 грн., з 1 травня - 1312 грн., з 1 грудня - 1373 грн.

Крім цього, позивачка є пристяжною Франківського районного суду м.Львова на час розгляду даної справи та за час виконання обовязків у судіїї виплачується винагорода, розрахована виходячи з посадового окладу судді місцевого суду з урахуванням фактично відпрацьованого часу в порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Позивачці відшкодовуються також витрати на проїзд і наймання житла, а також виплачуються добові згідно ст.68 Закону України « Про судоустрій і статус суддів».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачка отримує пенсію за віком в розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність та отримує винагороду, отримує добові та відшкодовуються її витрати як присяжному Франківського районного суду м.Львова, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини другої статті 267 СК України.

Крім цього, посилання позивачки на те, що вона на лікування витрачає значні кошти, тому має потребу в наданні матеріальної допомоги є недоведеними.

В свою чергу відповідач має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, лікується, хворіє діагноз на псоріаз, прогресуюча стадія, змішана форма, зловживає алкогольним напоями, розлучений у пятий раз, ділить майно із бувшою дружиною, та те, що відповідач не працює, а з 13.03.2017 року ФОП ОСОБА_2 знаходиться у процесі припинення, несе витрати на комунальні послуги та податки,що не заперечується сторонам по справі, а тому суд приходить до висновку, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу позиваці в розумінні частини другої статті 267 СК України.

Окрім цього, позивач не надала до суду належних доказів на підтвердження тієї обставини, що позивач потребує матеріальної допомоги та те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів у твердій грошовій одноразово у розмірі 150000 грн., то суд вважає їх необґрунтованими з урахуванням того, що нормами чинного Сімейного кодексу України не передбачено стягнення аліментів на утримання непрацездатної повнолітньої сестри одноразово, підстави для задоволення позову відсутні, і наявної таких підстав позивачка не довела.

Відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, належних та допустимих доказів щодо цього позивачка не надала, а судом не добуто доказів того, що позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст.212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, щодо необхідності відмови у задоволенні позову ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 31, 57, 60, 88, 169, 209, 214-215, 218 ЦПК України, -

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання непрацездатної повнолітньої сестри - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Мартинишин М.О.