Справа № 466/1064/17 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 22-ц/783/3071/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Ванівського О.М.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника Шевченківського ВДВС м. Львова ОСОБА_4,

прокурора Заяць І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 березня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову заступника начальника Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області від 24.01.2017 р.,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з скаргою на постанову заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області від 24.01.2017 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 53238074 з примусового виконання виконавчого листа № 1328/975/12 виданого 04.10.2016 року. Свою скаргу мотивує наступним. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова на підставі якого було видано виконавчий лист № 1328/975/12, набрало законної сили 23.02.2015 року. Виконавчий лист на підставі заяви стягувача був виданий лише 04.10.2016 року, таким чином був пропущений встановлений Законом строк пред'явлення виконавчого документу на виконання та на підставі ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження". Стягувачем в межах даного виконавчого провадження є держава в особі Кабінету Міністрів України, тому строк звернення до з виконавчим листом до виконання складав 3 місяці з наступного дня після його прийняття. За таких обставин виконавче провадження не могло бути відкрито, а виконавчий лист протягом трьох робочих днів мав бути повернути стягувачу. Тому вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Крім того просить поновити строк звернення до суду, який вважає пропущеним з поважних причин, оскільки скаржниця є особою похилого віку, хворіє рядом хронічних захворювань та постійно перебуває під лікарським наглядом, тому через перебування на лікування не встигла вчасно звернутись до свого представника для підготовки скарги на дії державного виконавця.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 березня 2017 року поновлено ОСОБА_2 строк на оскарження постанови заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_5 від 24.01.2017 року.

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_5 від 24.01.2017 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1328/975/12 виданого 04.10.2016 року відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що рішення Шевченківського районного суду м. Львова на підставі якого було видано виконавчий лист № 1328/975/12, набрало законної сили 23.02.2015 року, а виконавчий лист на підставі заяви стягувача був виданий лише 04.10.2016 року, тобто з пропуском встановленого Законом строку пред'явлення виконавчого документу до виконання. Вказує, що стягувачем в межах даного виконавчого провадження є держава в особі Кабінету Міністрів України, тому строк звернення з виконавчим листом до виконання складав 3 місяці з наступного дня після його прийняття, відтак за таких обставин виконавче провадження не могло бути відкрито, а виконавчий лист протягом трьох робочих днів мав бути повернути стягувану. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення її скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників заявника та органу ДВС, прокурора, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За приписами ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ (ч. 2 ст. 384 ЦПК України), в строки, передбачені ст. 385 цього Кодексу.

Поновлюючи заявниці строк звернення до суду із скаргою, районний суд обґрунтовано виходив з поважності причин пропуску. Ухвала суду в цій частині не оскаржується в апеляційному порядку. Колегія суддів не знаходить підстав для висновку, що вирішуючи це питання, місцевий суд допустив порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги, районний суд виходив з того, що хоч стягувачем і формально пропущено строк звернення виконавчого документа до виконання, державний виконавець обґрунтовано відкрив виконавче провадження, виходячи з принципів верховенства права, та закріпленого Конституцією України принципу обов'язковості виконання судових рішень. На підтримання такої позиції, суд зіславвся на практику Європейського суду з прав людини.

Проте повністю з такими висновками суду колегія суддів погодитись не може.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 цього Закону виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як закріплено в п.2 ч.4 ст.4 згаданого Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Строки пред'явлення виконавчих документів до виконання визначені в ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", і встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили.

В ході судового розгляду встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 11 грудня 2013 року витребувано у ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1503 га, кадастровий номер № :04:003:0072, державний акт серія ЯЖ № 580877 та зобов'язано повернути цю земельну ділянку у розпорядження держави в особі Кабінету Міністрів України. Рішення у справі набрало законної сили 23 лютого 2015 року.

04 жовтня 2016 року цим же судом на підставі заяви прокурора від 3 жовтня 2016 року видано виконавчий лист, який отримано останнім в суді 17 жовтня 2016 року. Строк пред»явлення виконавчого листа до виконання до 23 лютого 2016 року. Виконавчий лист пред'явлено прокурором до виконання 12 січня 2017 року, а постановою заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 24 січня 2017 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

Також районним судом вірно встановлено, що станом на момент пред'явлення виконавчого листа до органу ДВС, стягувачем пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, на думку колегії суддів, з огляду на те, що виконавчий документ був пред'явлений до виконання поза межами строків, установлених Законом України "Про виконавче провадження", питання про поновлення пропущеного строку в установленому ст.371 ЦПК України та ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" порядку не вирішувалося, і відповідно зазначена обставина, виходячи з положень ст. 4 цього Закону, була підставою для повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття його до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Ураховуючи викладене, постановлену ухвалу в частині вирішення питання по суті скарги слід скасувати, постановити нову ухвалу про задоволення скарги та визнання неправомірною та скасування постанови заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_5 від 24.01.2017 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1328/975/12 виданого 04.10.2016 року Шевченківським районним судом м. Львова.

Керуючись п.2 ч.2 ст. 307, п.6 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 березня 2017 року в частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_5 від 24.01.2017 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1328/975/12 виданого 04.10.2016 року скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу про задоволення скарги.

Визнати неправомірною та скасувати постанову заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_5 від 24.01.2017 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1328/975/12 виданого 04.10.2016 року Шевченківським районним судом м. Львова.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: