Справа №591/1562/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Бурда Б. В.
Номер провадження 22-ц/788/1244/17 Суддя-доповідач - Ткачук С. С.
17 серпня 2017 року м.Суми
Судді Апеляційного суду Сумської області Хвостика Сергія Григоровича щодо рішення Апеляційного суду Сумської області від 17 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди.
Приймаючи таке рішення, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області виходила з того, що на характер спірних правовідносин розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди і такий обов'язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України, як на уповноважений орган державного управління.
Не погоджуючись із рішенням колегії суддів, на підставі ч. 3 ст. 19 ЦПК України вважаю за необхідне зазначити таке.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
При цьому, Верховний Суд України у п. 5 постанови Пленуму «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31 березня 1995 року за № 4 роз'яснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Отже, наявність шкоди ще не породжує обов'язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому, правильно визначивши суб'єкта такої відповідальності.
Як вбачається з матеріалів справи, з 20 квітня 1983 року по 11 листопада 1984 року ОСОБА_3 проходив військову службу у Демократичній Республіці Афганістан у складі діючої Радянської армії у період бойових дій.
При виконанні інтернаціонального обов'язку у вищезазначеній республіці отримав мінно-вибухову травму у вигляді закритої черепно-мозкової травми, контузії і травми правого плеча.
02 грудня 2016 року позивачу встановлена третя група інвалідності унаслідок отримання травми при проходженні військової служби у країнах, де велись бойові дії.
З урахуванням вищезазначеного вважаю, що позивачем не доведено факт протиправних дій або бездіяльності Міністерства оборони України, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями заподіювача шкоди та вини відповідача в її завданні, враховуючи, що Міністерство оборони України доводило відсутність підстав для покладення на нього обов'язку по відшкодуванню моральної шкоди.
Ураховуючи зазначене, не можна погодитись з мотивами, викладеними у рішенні Апеляційного суду Сумської області від 17 серпня 2017 року щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.
Суддя Апеляційного суду
Сумської області С.Г. Хвостик