Справа № 347/1542/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області у складі головуючого судді Турянського І.Є., секретаря Лазорик Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

позивачка звернулася до відповідача з позовом про розірвання шлюбу зареєстрованого 07.09.2010 року у виконкомі Вижньоберезівської сільської Ради Косівського району, Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис № 2.

Сторони в шлюбі неповнолітніх дітей не мають.

В судове засідання позивачка не зявилася, звернулася до суду з заявою, в якій просить справу розглядати у її відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення.

Із позовних вимог вбачається, що спільне сімейне життя між сторонами не склалось у зв"язку з частими непорозуміннями, через які виникали суперечки та сварки. Протягом кількох років сторони спільно не проживають та не підтримують подружніх відносин. Все це призвело до того, що вони втратили почуття любові і поваги один до одного. Позивачка вважає, що шлюб носить формальний характер і примирення між ними неможливе.

Відповідач в судове засідання не зявився звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги визнає, згоден на розірвання шлюбу, а справу просить розглядати без його участі.

Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, що передбачено ч.1 ст.110 СК України.

Згідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 07.09.2010 року у виконкомі Вижньоберезівської сільської Ради Косівського району, Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис № 2, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НМ № 148141 виданого повторно 23.07.2015 року (а.с.3). Однак, на даний час, зазначені в позовній заяві обставини свідчать про те, що надії на збереження сімї немає, а шлюб між сторонами носить формальний характер. Крім того, позивачка миритися не бажає, а відповідач з позовом згідний.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

А тому, з урахуванням вищенаведених обставин та в інтересах сторін, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки шляхів для збереження сімї суд не вбачає.

Згідно до ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою в позовній заяві заявлено клопотання про відновлення їй дошлюбного прізвища "Романчич".

Враховуючи наведене, на підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 104, 110-112, 113 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, та керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 07.09.2010 року у виконкомі Вижньоберезівської сільської Ради Косівського району, Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис № 2, - розірвати.

При оформленні розірвання шлюбу присвоїти позивачці дошлюбне прізвище «Романчич».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турянський І.Є.