Справа № 456/196/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/3086/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Шеремети Н.О.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 «Страхова компанія «УНІКА» про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином та, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з відповідача в її користь одноразово страхове відшкодування за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за період з 04.04.2013 року по 31.12.2016 року в сумі 5863,13 гривні, витрати на придбання ліків в сумі 5126,63 гривні, витрати на правову допомогу в сумі 3000 гривень, а всього стягнути страхове відшкодування в сумі 13989 гривень 76 копійок. Стягувати з ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» на її користь з 01.01.2017 року щомісячно по 320,00 гривень до закінчення ліміту відповідальності, що залишився у розмірі 89010,24 гривень. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 03.04.2013 року на 692км.+300м. автодороги Київ-Чоп у с. Сможе Сколівського району Львівської області ОСОБА_5, керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача «Renault Premium» р.н. НОМЕР_1, з напівпричепом - цистерною «Fauvet S-3T-341» р.н. НОМЕР_2, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого втратив змогу контролювати рух автопоїзда та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автобусом «БАЗ А 079.23» р.н. НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_6 Внаслідок даного ДТП вона, як пасажир автобуса, отримала тяжкі тілесні ушкодження. Вироком Сколівського районного суду Львівської області від 04.07.2013р. ОСОБА_5 визнаний винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу сідловий тягач «Renault Premium» р.н. НОМЕР_1 належить ОСОБА_7 Згідно трудового договору від 03.01.2013р. ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_7 та відповідно до п. 2 договору виконував обов'язки водія з перевезення вантажів. Згідно полісу АЕ №1950041 цивільно-правова відповідальність власника сідлового тягача «Renault Premium» р.н. НОМЕР_1 була застрахована в ОСОБА_4 «СК «УНІКА». Ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну здоров'ю становить 100 000 грн. В п. 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦКта розділом III Закону № 1961-IV. При вирішенні спорів про страхове відшкодування у наведених вище випадках суди повинні застосовувати положення Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та враховувати відповідні роз'яснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з відповідними змінами та доповненнями). В п. 18. Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що встановлення групи інвалідності потерпілих, причини і часу її виникнення провадиться в усіх випадках медико- соціальними експертними комісіями - МСЕК. Ступінь втрати професійної працездатності (у процентах), потребу в додаткових видах допомоги визначають: МСЕК - якщо шкода була заподіяна у зв'язку з виконанням працівником трудових обов'язків (в тому числі на шляху до роботи і з роботи); судово-медичною експертизою - в решті випадків На лікування позивач понесла витрати в сумі 5126, 63 гривні. Згідно довідки №331 від 05.04.2013 року, виданої Стрийською центральною районною лікарнею, 04.04.2013року позивачу було проведено операцію по видаленню селезінки. Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №234, проведеної експертами КЗ ЛОР «Львівське бюро судово-медичної експертизи», на час проведення комісійної експертизи у ОСОБА_2 мається стан після видалення селезінки (04.04.2013р.) з приводу травматичного розриву її, що складає 10 відсотків втрати професійної працездатності. Тому необхідно провести перерахунок розміру страхового відшкодування, пов'язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. На час настання даної ДТП та отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_2 не працювала. З 04.04.2013р. по 30.11.2013р. розмір мінімальної заробітної плати в Україні становив 1147 грн., відповідно 10% від цієї суми становить 114,7 грн. За період з 04.04.2013р. по 30.04.2014р. внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності ОСОБА_2 має бути відшкодовано (114,7 грн. : 30 днів х 27 днів) 103,23 грн. За період з 01.05.2013р. по 30.11.2013р. внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності їй має бути відшкодовано (114,7 грн. х 7 місяців) 802,9 грн. З 01.12.2013р. по 31.08.2015р. розмір мінімальної заробітної плати в Україні становив 1218 грн., відповідно 10% від цієї суми становить 121,8 грн. За період з 30.11.2013р. по 31.08.2015р. внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності позивачу має бути відшкодовано (121,8 грн. х 22 місяці) 2 679,6 грн. З 01.09.2015р. по 30.04.2016р. розмір мінімальної заробітної плати в Україні становить 1378 грн., відповідно 10% від цієї суми становить 137,8 грн. За період з 01.09.2015р. по 30.04.2016р. внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності - має бути відшкодовано (137,8 грн. х 8 місяців) 1102,4 грн. З 01.05.2016р. по 30.11.2016р. розмір мінімальної заробітної плати в Україні становить 1450 грн., відповідно 10% від цієї суми становить 145 грн. За період з 01.05.2016р. по 30.11.2016р. внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності позивачці має бути відшкодовано (145 грн. х 7 місяців) 1015 грн. З 01.12.2016р. по 31.12.2016р. розмір мінімальної заробітної плати в Україні становить 1600 грн., відповідно 10% від цієї суми становить 160 грн. За період з 01.12.2016р. по 31.12.2016р. внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності - має бути відшкодовано (160 грн х 1 місяць) 160 грн. Вважає, що ОСОБА_4 «СК «УНІКА» має виплати ОСОБА_2 одноразово страхове відшкодування внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності за період з 04.04.2013р. по 31.12.2016р. в розмірі (103,23 + 802,9 + 2 679,6 + 1 102,4 + 1 015 + 160) 5863, 13 грн. З 01.01.2016р. розмір мінімальної заробітної плати в Україні становить 3200 грн., тобто в подальшому ОСОБА_4 «СК «УНІКА» щомісячно має виплачувати позивачу по 320 грн. до закінчення ліміту відповідальності, що залишився (100 000,00 - 5 126, 63 - 5 863, 13) 89010,24 грн.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 березня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_2 5126,63 грн. витрат на придбання ліків, 3000 грн. витрат на правову допомогу, а всього разом 8126,63 грн.

В решті позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення на користь позивачки страхового відшкодування за шкоду, повязану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок Дорожньо-транспортної пригоди, застосував положення Закону України від 23.09.1999 року № 1105-XIV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який не поширюється на дані правовідносини, та не застосував закони, вказані позивачем у позовній заяві, які підлягали застосуванню. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову у повному обсязі.

У частині стягнення витрат на придбання ліків у розмірі 5126,63 грн. рішення суду не оскаржується, тому законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в цій частині позовних вимог колегією суддів не перевіряється.

Представник ОСОБА_4 «Страхова компанія «УНІКА» в судове засідання не зявився, хоча належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України про час і місце розгляду справи був повідомлений (а.с. 114), про причини неявки суд не повідомив та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Судом установлено, що 03.04.2013р. на 692км.+300м. автодороги Київ-Чоп у с. Сможе Сколівського району Львівської області, ОСОБА_5, керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача «Renault Premium» р.н. НОМЕР_1, з напівпричепом - цистерною «Fauvet S-3T-341» р.н. НОМЕР_2, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого втратив змогу контролювати рух автопоїзда та виїхав на зустрічну смугу руху де допустив зіткнення з автобусом «БАЗ А 079.23» р.н. НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_6, в результаті чого позивач отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Вироком Сколівського районного суду Львівської області від 04 липня 2013 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і йому призначено покарання - 4 роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробовуванням та встановлено іспитовий строк три роки.

Вчинена ОСОБА_5 дорожньо-транспортна пригода перебуває у причинному зв'язку з її наслідками у вигляді завданих тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_2

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №234, проведеної експертами КЗ ЛОР «Львівське бюро судово-медичної експертизи» 09-10.11.2016 року, на час проведення комісійної експертизи у ОСОБА_8 мається стан після видалення селезінки (04.04.2013р.) з приводу травматичного розриву її, що складає 10 відсотків втрати професійної працездатності.

Відмовляючи у позові в частині стягнення страхового відшкодування за шкоду, повязану із стійкою втратою працездатності за період з 04.04.2013 року по 31.12.2016 року в сумі 5863,13 грн. та в стягненні з 01.01.2017 року щомісячно по 320,00 грн. до закінчення ліміту відповідальності, що залишився 89 010,24 грн. міськрайонний суд виходив з того, що позивач посилалася як на підставу позову на Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який не підлягає застосуванню у даному випадку, а також з того, що «Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено, що якщо потерпіла особа при заподіянні шкоди здоров'ю застрахована на 100 000 грн. (як в даному випадку), то страховик повинен виплати цій особі всю суму страхування (100 000 грн.), навіть при стійкій втраті працездатності

Проте повністю погодитися з таким висновком суду не можна.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч.ч.2,5 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно полісу АЕ №1950041 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля сідлового тягача «Renault Premium» р.н. НОМЕР_1 була застрахована в ОСОБА_4 «СК «УНІКА». Ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну здоров'ю становить 100 000 гривень. Вказаний договір був чинний на момент ДТП.

Відповідно до даного полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода потерпілому під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно із ст. ст. 22.1, 23 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров»ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілого; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілого.

Як убачається з позовної заяви, позивач в обґрунтування позовних вимог покликалася на ст. 26 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та на положення ст.1195 ЦК України.

Відповідно до ст. 26.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 2 ст. 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров»я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 станом на час ДТП не працювала.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 234 на час проведення даної комісійної експертизи у ОСОБА_2 мається стан після спленектомії видалення селезінки (04.04.2013 року) з приводу травматичного розриву її, що складає 10 % втрати професійної працездатності (а.с.55-57).

Згідно представленого розрахунку шкода, повязана із стійкою втратою професійної працездатності ОСОБА_2 за період з 04.04.2013 року по 31.12.2016 року становить 5 863, 13 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

З 01.01.2017 року розмір мінімальної заробітної плати в Україні становить 3200,00 грн., відповідно шкода, повязана із стійкою втратою працездатності позивачем з 01.01.2017 року становить 320,00 грн.

Згідно положень полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1950041 від 13.12.2012 року передбачено ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, завдану життю і здоров»ю на одного потерпілого у розмірі 100 000 грн. А тому, враховуючи розмір витрат на лікування - 5126,63 грн., розмір одноразового страхового відшкодування за шкоду, повязану із стійкою втратою працездатності за період з 04.04.2013 року по 31.12.2016 року у сумі 5 863,13 грн., що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, залишок відповідальності ОСОБА_4 «СК «УНІКА», в межах якого можливо здійснювати стягнення щомісячно в розмірі 320,00 грн. в якості відшкодування втрат, повязаних із стійкою втратою працездатності, складає 89 010,24 грн ( 100 000 - 5 126,63 5 863,13). Відтак, з відповідача ОСОБА_4 «Страхова компанія «УНІКА» підлягає стягненню компенсація втрати стійкої працездатності позивачем ОСОБА_2 у розмірі 320,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.01.2017 року до закінчення ліміту відповідальності у розмірі 89 010,24 грн.

Враховуючи наведене, рішення суду в частині відмови у стягненні компенсації втрати стійкої працездатності слід скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині.

У звязку із задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на користь держави слід стягнути 1000,00 судового збору.

Керуючись ст.307 ч.1 п.2, ст. 309 ч.1 п.4, ст. 314 ч.2, ст.316, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 березня 2017 року скасувати в частині відмови у позові.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_2 одноразово страхове відшкодування за шкоду, повязану із стійкою втратою працездатності за період з 4 квітня 2013 року по 31 грудня 2016 року у сумі 5863,13 грн.

Стягувати з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_2 з 01 січня 2017 року щомісячно по 320,00 грн. до закінчення ліміту відповідальності у розмірі 89 010,24 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на користь держави 1000,00 грн. судового збору.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальнихсправ.

Головуючий

Судді: