Провадження № 22-ц/783/3752/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шеремети Н.О.,

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

ОСОБА_4 та її представника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні майном та виселення та позовом третьої особи ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном та виселення,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2017 року позови ОСОБА_4 та ОСОБА_6 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у користуванні квартирою АДРЕСА_3.

Виселено ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_3.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 551 грн. 20 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_6 551 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що в належній йому квартирі АДРЕСА_1 в 2014 році виникла пожежа, тому на даний час вона не придатна для проживання, що підтверджується відповідними актами. Коштів на ремонт житла у нього немає, так як він отримує лише пенсію за віком. Вказує, що в квартиру АДРЕСА_2 він, позивачка та третя особа ОСОБА_6 переїжджали як сім'я, та користувався даною квартирою на рівні з співвласниками ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Вказує, що припинення сімейних стосунків з власником квартири не позбавляє його права на користування займаним приміщення згідно вимог ст. 156 ЖК України. Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про факти чинення відповідачем перешкод позивачу та третій особі у користуванні квартирою. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч.1 ст. 303 ЦПК України).

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та її син ОСОБА_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_3, що підтверджується копією свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 14.07.1994р.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописку № 7785, від 14.11.2016 року у вказаній квартирі зареєстрована ОСОБА_4 Проте, як встановлено судом у квартирі без реєстрації проживають ОСОБА_6, а також колишній чоловік позивачки ОСОБА_2 Шлюб між подружжям розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03.08.2016 року.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 своїми діями перешкоджає у користуванні квартирою, яка належить на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_7 Між сторонами склались загострені стосунки, внаслідок тривалого проживання відповідача у спірній квартирі значно погіршились їх побутові умови.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є співвласником іншої квартири АДРЕСА_1, що вбачається із довідки ЛКП Тополя-406 від 28.11.16р. № 8110. Доводи відповідача про його неналежний матеріальний стан, що унеможливлює здійснення ремонтних робіт за вказаною адресою, не заслуговують на увагу як голослівні.

Крім цього, встановлено, що відповідач вселився у АДРЕСА_3 тимчасово, що визнала його представник в судовому засіданні апеляційної інстанції.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними у матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: