УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Охтирська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 26 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за її батьком ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 5/12 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_7, після смерті якого відкрилася спадщина на належні йому 5/12 частин вказаного вище житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. ОСОБА_4 в шестимісячний строк звернулася до Охтирської міської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів.

Заявник вказував, що житловий будинок належав ОСОБА_8 відповідно до свідоцтва про право власності від 14 вересня 1977 року; 29 серпня 1989 року ОСОБА_8 Ѕ частину цього будинку подарував дружині ОСОБА_9, що підтверджується договором дарування, а ІНФОРМАЦІЯ_2 він помер та після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину спірного будинку, яка успадковувалася трьома спадкоємцями: його дружиною ОСОБА_9 та його синами ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в рівних долях по 1/6 частині, при цьому ОСОБА_9 від прийняття належної їй 1/6 частини відмовилася на користь сина ОСОБА_5, а тому останній успадкував 1/3 частину будинку, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10 вересня 1991 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_9, після смерті якої відкрилася спадщина на Ѕ частину належного їй на підставі договору дарування майна, спадкоємцями якого були батько позивачки ОСОБА_7 та його брат ОСОБА_5 по ј частині цього майна. Таким чином батько позивачки ОСОБА_7, якому належала 1/6 частина будинку після смерті його батька, успадкував також ј частину цього ж будинку після смерті матері, що складало 5/12 частини спадкового майна.

Посилаючись на те, що ані відповідач, ані батько позивачки ОСОБА_7 спадкові права не оформили, хоча на час смерті спадкодавців проживали і були зареєстровані у спадковому будинку, а тому права на спадщину не втратили, проте відповідач ОСОБА_5 не визнає права позивачки на спадщину та не надає оригінали правовстановлюючих документів, у зв'язку із чим представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просив задовольнити позов.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області

від 20 грудня 2016 року позов задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 5/12 частин житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішено питання щодо розподілу судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 26 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позов, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, виходили з того, що батько позивачки - ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично прийняв спадщину після смерті своїх батьків, яка складалася із 5/12 частин спірного житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також врахували, що позивачка ОСОБА_4 протягом встановленого законом шестимісячного строку звернулась із заявою про прийняття спадщини до Охтирської міської державної нотаріальної контори, а саме 22 грудня 2012 року (а. с. 34), проте через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок не мала можливості оформити спадщину, у зв'язку із чим суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання за нею права власності на 5/12 частин цього житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

М.Є. Червинська