АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

за участі секретаря: Куць О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, третя особа - ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, порушення прав споживача та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.

З урахуванням неодноразової зміни та доповнення позовних вимог, позивачка просила суд визнати неправомірними і такими, що порушують права споживача, такі дії відповідача: а) невиконання обов'язку своєчасної повірки засобу обліку - квартирного лічильника холодної води; б) вимоги виконати повірку засобу обліку (роботи з демонтажу лічильника холодної води, а також його транспортування, перевірки і монтажу) за рахунок споживача; в) погрози відключення квартири позивача від водопостачання і каналізації; г) нарахування оплати за спожиті послуги водопостачання і водовідведення без урахування показників засобу обліку. Зобов'язати відповідача здійснити повірку засобу обліку (демонтаж, транспортування, перевірку, монтаж, опломбування та взяття на облік квартирного лічильника холодної води) за власний рахунок (за рахунок виконавця послуг). Зобов'язати відповідача підготувати і укласти з позивачем письмовий договір про надання послуг з водопостачання і водовідведення. Заборонити відповідачу здійснювати відключення квартири позивача від водопостачання і каналізації повністю або частково, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами. Заборонити відповідачу здійснювати нарахування оплати за спожиті послуги без урахування показників засобу обліку, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами. Зобов'язати відповідача скасувати нарахований позивачу борг за спожиті послуги водопостачання і водовідведення у розмірі 875,31 грн. та видати позивачу письмову довідку про відсутність заборгованості за спожиті послуги станом на 01.01.2016 року. Стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 листопада 2016 року в задоволенні позову - відмовлено.

З таким рішенням не погодилася Позивач та звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 05.11.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіним М.М., є власником квартири АДРЕСА_2, у якій встановлений прилад обліку холодної води (а.с. 109, 110).

Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, ОСОБА_2 присвоєно прізвище «ОСОБА_2» (а.с. 111).

ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 у складі сім'ї одна особа (а.с. 7).

Згідно акта допуску в експлуатацію квартирного лічильника холодної води, вказаний засіб обліку допускається в експлуатацію з 20.08.2009 року (а.с. 6)

З повідомлення КП «Дніпроводоканал», надісланому на адресу позивача, вбачається, що внаслідок несплати наданих підприємством послуг з водопостачання та водовідведення станом на 01 травня 2015 року за позивачем числиться борг в сумі 659,23 грн. КП «Дніпроводоканал» буде змушений вдатися до крайніх заходів - відключення квартири від водопостачання і каналізації системою типу «Спрут» (а.с. 6 зворот).

Позивач ОСОБА_2 також є споживачем послуг водопостачання, які надаються КП «Дніпроводоканал» відповідно до особового рахунку № НОМЕР_1.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно керувався ст.ст. 322, 626, 628, 634 ЦК України, ст. 4, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.11, 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», п.8,15, 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005р. № 630, Постановою КМУ «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» №869 від 01.06.2011р., Роз'ясненням Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунальних послуг України від 30 жовтня 2013 року №7/10-17047, оцінивши усі докази, у їх сукупності, виходив з того, що позовні вимоги в частині визнання неправомірними і такими, що порушують права споживача, дій відповідача щодо невиконання обов'язку своєчасної повірки засобу обліку - квартирного лічильника холодної води; вимоги виконати повірку засобу обліку (роботи з демонтажу лічильника холодної води, а також його транспортування, перевірки і монтажу) за рахунок споживача; нарахування оплати за спожиті послуги водопостачання і водовідведення без урахування показників засобу обліку; зобов'язання здійснити повірку засобу обліку (демонтаж, транспортування, перевірку, монтаж, опломбування та взяття на облік квартирного лічильника холодної води) за власний рахунок (за рахунок виконавця послуг), зобов'язання відповідача скасувати нарахований борг за спожиті послуги водопостачання і водовідведення - не підлягають задоволенню. Також позивачем не надано ніяких доказів на підтвердження того, що відповідач відмовився укласти з ним Типовий договір, або ж пропонував укласти договір, який не відповідає положенням типового договору, тому позов в цій частині також не підлягає задоволенню в зв'язку з недоведеністю порушення прав позивача. Окрім того, суд зазначив, що як вбачається з матеріалів справи, відповідач не здійснював відключення квартири позивача від водопостачання та каналізації, отже, порушення прав позивача не відбулося. У вимогах про стягнення моральної шкоди також суд відмовив, оскільки ці вимоги мають похідний характер від решти позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як з таким, що зроблений у відповідності до норм матеріального та процесуального права, підтверджуються матеріалами справи, та доводами апеляційної скарги не спростований, які також не містять посилань на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення.

Посилання апеляційної скарги на ті обставини, що, відповідач зобов'язаний здійснити повірку засобу обліку (демонтаж, транспортування, перевірку, монтаж, опломбування та взяття на облік квартирного лічильника холодної води) за власний рахунок - апеляційним судом не приймаються, виходячи з наступного.

Відносини у сфері метрологічної діяльності регулює Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Положення цього Закону поширюються, в тому числі, на фізичних осіб, які не є суб'єктами підприємницької діяльності, власників засобів вимірювальної техніки, результати вимірювання яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиту для побутових потреб воду.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону, засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосувати лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію. Згідно ч. І ст. 28 Закону, засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на які поширюється державний метрологічний нагляд, підлягають повірці.

Згідно п. 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінетом міністрів України від 21.07.2005 №630, засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці.

Міжповірочні інтервали для лічильників питної води визначаються Державним підприємством «Укрметртестстандарт» і Національним науковим центром «Інститут метрології» та періодично публікуються Державною службою технічного регулювання України в офіційному виданні - Показчик «Засоби вимірювальної техніки, занесені до державного реєстру України».

Сторонами не оспорюється, що у визначений термін періодична повірка лічильника виконана не була. Отже, оскільки не повірені засоби обліку до експлуатації не допускаються, лічильник було знято з обліку в базі даних Відповідача.

Відповідно до п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги , справляється згідно установленими нормативами споживання.

Відповідно до п. 12.6. Рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 26.02.2013р. № 82 «Про раціональне ведення водного господарства міста»,у разі не проведення періодичної повірки квартирних, будинкових, загальнобудинкових приладів обліку, проводити розрахунки мешканцям за нормою водовикористання, відповідно до ступеню благоустрою квартир та кількості зареєстрованих осіб (власників).

Таким чином, у відповідності з діючим законодавством України, нарахування за послуги централізованого водопостачання за адресою: АДРЕСА_2 проводилось згідно встановлених норм та тарифів по кількості зареєстрованих осіб.

Статтею 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлений порядок повірки відповідно до якої засоби вимірювальної техніки,що перебувають в експлуатації підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлений яких визначається нормативно-правовим актом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері метрології.

Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів (3-4 роки) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до цієї ж норми Закону періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюється за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро, - тепло, - газо- і водопостачання.

Разом з тим ця норма закону помилково трактується Позивачем, як посилання на безоплатне виконання виконавцем/виробником відповідної послуги. При цьому, Позивачем не враховуються норми чинного законодавства, що регулюють відповідні правовідносини між споживачами та виконавцями/виробниками таких послуг у цій галузі, у їх сукупності.

Так, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» від 01.06.2011 № 869 затверджений Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, згідно з яким до складу витрат на збут включаються витрати, безпосередньо пов'язані із збутом послуг з централізованого водопостачання та водовідведення споживачам, а саме: витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку води, які є власністю ліцензіата.

Таким чином, з аналізу цих норм чинного законодавства вбачається, що підприємство питного водопостачання зобов'язано за свій рахунок проводити повірку, обслуговування і ремонт технологічних та загальнобудинкових лічильників, які є його власністю та знаходяться на балансі підприємства питного водопостачання.

При цьому водопровідні вводи підприємств, відомчих житлових будинків, житлових будинків (квартир) громадян, а також прилади й пристрої на них, у тому числі колодязі, запірна арматура, водолічильники, витратоміри, стабілізатори тиску й обмежувачі витрат та інші прилади обліку води належать споживачеві, тобто є його власністю, що у розумінні правил, є благом для особи, яка нею володіє, однією з умов її економічної, соціальної свободи, її значущості у суспільстві. Але разом з тим власність зобов'язує (стаття 319 Цивільного кодексу України) та вимагає від особи, що нею володіє, певних зусиль, витрат на її утримання.

Обов'язок власника утримувати належне йому майно закріплений у статті 322 Цивільного кодексу України. Положення про зобов'язуючу роль власника щодо утримання належного йому майна законодавчо закріплене і в статті 13 Конституції України.

Таким чином, узагальнюючи нормативну-правову базу, якою регулюються взаємовідносини у сфері житлово-комунального господарства, можливо зробити висновок про те, що індивідуальні прилади обліку, встановлені в квартирах, які є власністю споживача, можуть бути повірені за рахунок виконавця житлово-комунальних послуг якщо ця послуга включена до тарифу та договору на надання житлово-комунальних послуг.

Доданий до апеляційної скарги договір, підтверджує існування договірних відносин щодо надання послуг між Позивачем та «КЖЕП № 14».

Також, апеляційний суд зазначає, що для виконання певних робіт суб'єкт господарювання у сфері водопостачання повинен мати джерело відшкодування витрат, понесених під час виконання цих робіт. Єдиним джерелом покриття витрат підприємства (виконавця послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення) на виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування, ремонту засобів обліку води є тариф на послугу з централізованого постачання холодної води.

Тарифи на послуги водопостачання та водовідведення не містять такої складової, як повірка домових приладів обліку питної води.

Дана позиція підтримується й Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) та Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, що викладена у листі НКРЕКП від 21.01.2015р. №147/19/59-15 та листі Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.02.2015р. №8/9-397-15.

Відповідно до ч. 1 ст. З Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За вимогами ч.І ст. 15 Цивільного кодексу України право на захист виникає лише у разі його порушення.

Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання апеляційної скарги, на неправомірність рішення в значній мірі повторюють доводи, що були викладені Позивачем в суді першої інстанції у вигляді обґрунтування позовної заяви та які були предметом дослідження місцевого суду, а тому додаткового правового аналізу не потребують.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права під час розгляду справи, оскільки вони не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог. Окрім того, за ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим воно підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко