Ухвала

іменем україни

30 серпня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Кролевецького дошкільного закладу (ясла-садок) № 6 Кролевецької міської ради Сумської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання незаконними дій в частині заміни днів відпустки прогулами, зобов'язання нарахувати і виплатити відпускні, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Кролевецького дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 6 Кролевецької міської ради Сумської області на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 20 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 21 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що з 05 листопада 2007 року вона працювала музичним керівником в Кролевецькому дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) № 6Кролевецької міської ради Сумської області.

Звертала увагу на те, що 11 травня 2016 року вона отримала рекомендоване відправлення, яке надійшло на її адресу від Кролевецького дошкільного закладу (ясла-садок) № 6 Кролевецької міської ради Сумської області, у якому знаходились копія наказу від 26 квітня 2016 року № 6-к про її звільнення на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, копія її заяви про надання відпустки без збереження заробітної плати від 26 квітня 2016 року з резолюцією завідуючої закладу ОСОБА_4 - «Заперечую. ОСОБА_3 запропоновано звільнитися за угодою сторін з 26 квітня 2016 року. ОСОБА_3 погодилась.» та її трудова книжка з останнім записом ОСОБА_4 про її звільнення на підставі зазначеного наказу.

Вважає своє звільнення незаконним, оскільки усної чи письмової угоди про її звільнення між нею і ОСОБА_4 не було, вона не писала заяви про звільнення та не була ознайомлена з наказом про звільнення під підпис.

Посилаючись на наведене та на те, що вона самостійно виховую малолітню дитину, до звільнення на неї вчинявся тиск, а у зв'язку із незаконним звільненням їй завдано моральної шкоди, просила визнати незаконним наказКролевецького дошкільного закладу (ясла-садок) № 6 Кролевецької міської ради Сумської області від 26 квітня 2016 року № 6-к в частині її звільнення; поновити її на посаді музичного керівника Кролевецького дошкільного закладу (ясла-садок) № 6 Кролевецької міської ради Сумської області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу; визнати незаконними дії керівника Кролевецького дошкільного закладу (ясла-садок) № 6 Кролевецької міської ради Сумської області в частині заміни днів відпустки днями прогулів і зобов'язати нарахувати та виплатити відпускні за період з 19 по22 квітня та з 25 по 26 квітня 2016 року, а також стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 7 300 грн.

Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 20 липня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 21 вересня 2016 року, позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді музичного керівника Кролевецького дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 6 Кролевецької міської ради Сумської області з 26 квітня 2016 року.

Стягнуто з Кролевецького дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 6 Кролевецької міської ради Сумської області на користь ОСОБА_3 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 26 квітня 2016 року по 20 липня 2016 року в сумі 2 308 грн 02 коп. (з урахуванням податків й інших платежів, які підлягають утриманню з останньої роботодавцем відповідно до вимог чинного законодавства) та 500 грн на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі на посаді музичного керівника Кролевецького дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 6 Кролевецької міської ради Сумської області з 26 квітня 2016 року та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 2 228 грн 20 коп. допущено до негайного виконання.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 з 05 листопада 2007 року перебувала у трудових відносинах з Кролевецьким дошкільним закладом (ясла-садок) № 6 Кролевецької міської ради Сумської області та займала посаду музичного керівника.

Відповідно до наказу від 26 квітня 2016 року № 6-к ОСОБА_3 було звільнено з займаної посади з 26 квітня 2016 року за угодою сторін на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Підпис ОСОБА_3 на вказаному наказі відсутній.

В наказі від 26 квітня 2016 року № 6-к зазначено, що з 19 квітня 2016 року ОСОБА_3 вчинено прогули без поважних причин, від надання пояснень з приводу яких остання відмовилася, щоб не звільняти її з роботи за прогули, їй було запропоновано звільнитися за угодою сторін, на що вона погодилась.

Також встановлено, що ОСОБА_3 має доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та має статус матері-одиначки.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що у порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП Українизвільнення ОСОБА_3 відбулось за відсутності її волевиявлення. При цьому відповідач не надав доказів, які б свідчили про наявність угоди з останньою про її звільнення з роботи з 26 квітня 2016 року за підставі вказаної норми трудового законодавства, а існування такої угоди позивач заперечує.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, оскільки вони є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

За положеннями ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Однією з підстав припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України). У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

При розірванні трудового договору за вказаною підставою обов'язковою умовою є волевиявлення обох сторін трудового договору та додержання таких умов: сторони не мають претензій один до одного, сторони не повинні виконувати будь-які додаткові дії, досягнута домовленість про дату і основу припинення відносин.

Угода сторін є самостійною підставою для припинення трудового договору, яка відрізняється від припинення трудового договору з ініціативи працівника та з ініціативи власника тим, що у цьому разі потрібне спільне волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин в обумовлений строк і саме з цих підстав. Характерним є й те, що волевиявлення з боку власника або уповноваженого ним органу може виходити лише від тих осіб, які безпосередньо наділені повноваженнями приймати на роботу та звільняти працівників.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З матеріалів справи та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що ОСОБА_4 була ініціатором звільнення ОСОБА_3 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП Укзаїни. При цьому в заяві ОСОБА_3 про надання відпустки та в наказі про звільнення останньої зазначено, що ОСОБА_3 звільняється за згодою сторін.

Разом з тим, у порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП Укзаїни та положень ст. 60 ЦПК України, відповідачем не доведено наявність волевиявлення ОСОБА_3 на припинення трудового договору за угодою сторін, що є обов'язковою умовою для звільнення працівників на підставі вищевказаної норми трудового законодавства.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги щодо того, що належним відповідачем у справі має бути Кролевецька міська рада Сумської області, оскільки відповідно до Статуту Кролевецького дошкільного закладу (ясла-садок) № 6 Кролевецької міської ради Сумської області дошкільний навчальний заклад є юридичною особою, має печатку і штамп встановленого зразка, бланки з власними реквізитами, реєстраційний рахунок в органах Державного казначейства. Дошкільний навчальний заклад самостійно приймає рішення і здійснює діяльність в межах компетенції, передбаченої чинним законодавством, Положенням та даним Статутом.

Враховуючи викладене та те, що позивач перебувала у трудових відносинах з Кролевецьким дошкільним закладом (ясла-садок) № 6, який є юридичною особою, а його завідуюча наділена правом прийому та звільнення педагогічного працівника, посада якого перебуває у штатному розкладі вказаної юридичної особи, підстави вважати Кролевецький дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 6 Кролевецької міської ради Сумської області неналежним відповідачем відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Кролевецького дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 6 Кролевецької міської ради Сумської області відхилити.

Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 20 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 21 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська