АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів: Невідомої Т.О. Пікуль А.А.,

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Будівельно-виробнича компанія «МЕТРО» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року позивачка звернулася із зазначеним позовом, уточнивши який зазначила, що з 01 листопада 2013 року до 29 жовтня 2015 року працювала у ЗАТ «Будівельно-виробнича компанія «МЕТРО» на посаді головного бухгалтера.

На день звільнення з роботи відповідачем була нарахована, проте не виплачена заробітна плата, грошова компенсації за невикористану відпустку.

Враховуючи вищевказане та посилаючись на ст.ст. 116, 117 КЗпП України, Закону України «Про відпустки», Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», просила стягнути на свою користь із відповідача 33794.93 грн., з урахуванням індексації, нарахованої проте не виплаченої заробітної плати за період січень - лютий 2014 року, червень 2014 року та з 01 грудня 2014 року по 29 жовтня 2015 року, 3927.73 грн. компенсації за невикористану відпустку за період з 01 листопада 2013 року - 29 жовтня 2015 року, 63438.92 грн. середнього заробітку за весь час затримки виплати належних позивачці сум. (т.1 а.с.1-2, 72-76 т.2 а.с.3-9, 24-31, 46-51)

Відповідач проти позову заперечував. Зазначав про відсутність заборгованості з приводу виплати заробітної плати і остаточного розрахунку при звільненні, посилався на те, що позивачка працювала головним бухгалтером підприємства, самостійно і своєчасно нараховувала і отримувала свою заробітну плату, в повному обсязі отримала розрахунок при звільненні про що написала письмову розписку, та посилався на неможливість надання фінансових відомостей з підписом позивачки про отримання заробітної плати і розрахунку при звільненні, через те, що ОСОБА_1 відмовилась передавати фінансову документацію та крадіжку фінансових документів підприємства у грудні 2015 року. (т.1 а.с.58-60)

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 01 червня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ЗАТ «Будівельно-виробнича компанія «МЕТРО» про стягнення заборгованості по заробітній платі відмовлено. (т.2 а.с.58-61)

В апеляційній скарзі позивачка посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На обґрунтування скарги зазначила, що суд не врахував обставин та доказів якими обґрунтовані заявлені вимоги і дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову. (т.2 а.с.66-69)

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав скаргу і просив її задовольнити, представник відповідача Литвин В.М. заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином. (т.2 а.с.88-94, 97)

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України така неявка не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що з 01 листопада 2013 року до 29 жовтня 2015 року позивачка ОСОБА_1 працювала у ЗАТ «Будівельно-виробнича компанія «МЕТРО» на посаді головного бухгалтера. (т.1 а.с.6, 61)

Наказом відповідача від 29 жовтня 2015 року № 17 ОСОБА_1 було звільнено з роботи за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України) відповідно до написаної позивачкою письмової заяви. (т.1 а.с.62-63)

За наданими до суду довідками про доходи, витягом індивідуальних відомостей з Пенсійного фонду України про застраховану особу ОСОБА_1 (форма ОК-5) за період 2013-2015 роки, з 01 листопада 2013 року, тобто часу прийому позивачки на роботу до ЗАТ «Будівельно-виробнича компанія «МЕТРО» і до дня звільнення у жовтні 2015 року їй нараховувалась заробітна плата у визначеному розмірі та відповідний трудовий стаж. Проте, за цим же витягом, у січні - лютому 2014 року, червні 2014 року показники розміру заробітної плати і страхового стажу позивачки зазначені як дорівнюють нулю.(т.1 а.с.8-11)

При цьому, до суду не надано табелів обліку робочого часу з відмітками про роботу позивачки у спірні місяці, не надано й фінансових відомостей з підписом позивачки про виплату (отримання) заробітної плати.

За Актом від 04 грудня 2015 року складеним працівниками відповідача, зверненнями відповідача до правоохоронних органів у грудні 2015 року, виявлено крадіжку фінансових документів ЗАТ «Будівельно-виробнича компанія «МЕТРО» за період з 01 січня 2013 року до 30 жовтня 2015 року (у т.ч. касових книг, прибуткових касових ордерів, видаткових касових ордерів, відомостей про виплату заробітної плати). Факт звернення відповідача у грудні 2015 року до поліції і проведення розслідування підтверджується довідкою управління поліції, витягом з Реєстру, іншими наявними у справі доказами. (т.1 а.с.65-71)

За письмовою розпискою складеною 04 листопада 2015 року на ім'я директора ОСОБА_5 від імені головного бухгалтера ОСОБА_1, остання письмово підтвердила, що отримала заробітну плату та вихідну допомогу, претензій до відповідача не має. (т.1 а.с.64)

Із зазначеним позовом позивачка ОСОБА_1 звернулась у квітні 2016 року. (т.1 а.с.1-2)

Факт написання вищевказаної розписки від 04 листопада 2015 року ОСОБА_1 та її представник в суді першої інстанції та в апеляційному суді не заперечували про що свідчить журнал та звукозапис судового засідання.

Вищевказані обставини отримання позивачкою ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні підтвердили допитані районним судом свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 показанням яких районним судом дана належна оцінка. (т.1 а.с.83-89, 94-100, 237-239)

Доводи позивачки, що вказана розписка була написана нею за іншим місцем роботи (Приватному підприємстві «АВА и КО»), колегія суддів визнала неспроможними, оскільки об'єктивних доказів наявності іншого працевлаштування позивачкою та її представником, на пропозицію колегії суддів апеляційного суду, не надано. Посилання представника позивачки ОСОБА_2 на те, що районний суд необґрунтовано відмовив у допиті свідка ОСОБА_8, який за вимогою позивача виконував роботи по налагодженню та підтримці програм («1-С Бухгалтерія») і повторно не допитав свідка ОСОБА_6, колегія суддів відхилила, оскільки до суду не надано будь-яких доказів роботи ОСОБА_8 на підприємстві відповідача, а свідок ОСОБА_6 була допитана судом першої інстанції.

Надані відповідачем докази про виплату позивачці належних сум і проведення остаточного розрахунку при звільненні з посиланням на накази відповідача, журнал реєстрації, фінансові документи, в судовому засіданні не спростовані.(т.1 а.с.137-236 т.2 а.с.15, 20-22, 39-45)

Доводи апелянта, що за випискою по рахунку від 04 грудня 2015 року виплата заробітної плати працівникам підприємства була проведена за вересень-жовтень 2015 року, не спростовують вищевказаних доказів проведення остаточного розрахунку з позивачкою при звільненні. При цьому, наявність можливих порушень строків виплати заробітної плати іншим працівникам не може бути визнана підставою для висновку про наявність заборгованості відповідача перед позивачкою та задоволення заявлених позивачкою вимог. (т.1 а.с.138-139)

На виконання положень частини 4 ст. 10 ЦПК України, колегія суддів забезпечила право учасників судового розгляду надати докази на спростування доводів і заперечень сторін по справі, проте таких надано не було.

Посилання представників сторін на обставини і дії, які розслідуються у зареєстрованому кримінальному провадженні, колегія суддів відхилила, оскільки набравшого законної сили вироку у кримінальній справі до суду не надано.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів або заперечень.

Зважаючи на вищевикладені вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що районний суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

При цьому, колегія суддів врахувала, що у випадку набрання законної сили вироком суду у кримінальній справі щодо вищезазначених сторонами обставин, оскаржуване рішення районного суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами.

Інші доводи скарги цих висновків суду не спростовують, а тому, колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

Т.О.Невідома

А.А.Пікуль

Справа № 22-ц/796/8014/2017

Унікальний номер 753/6353/16-ц

Головуючий у першій інстанції - Даниленко В.В.

Доповідач Левенець Б.Б.