Єдиний унікальний номер 236/2924/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1469/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Гапонова А.В.

суддів Никифоряка Л.П., Мірути О.А.,

за участю секретаря Марченко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу публі-чного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Красноли-манського міського суду Донецької області від 4 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про передачу предмета іпо-теки в управління іпотекодержателя, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» було подано позов до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про передачу предмета іпотеки в управління іпотекодержателя. Позивач повідомив, що відповідно до договору від 01.02.2008 року ОСОБА_3 отримав у банку кредит в розмірі 30000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 15% на рік з кінцевим терміном повернення коштів до 01.02.2018 року. Також з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір іпотеки від 01.02.2008 року, в іпотеку відповідачем передано житловий будинок загальною площею 47 кв.м, житловою площею 22,1 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1. За позовом ПАТ КБ «Приватбанк» судом було ухвалено рішення від 02.09.2014 року про звернення стягнення на вказаний предмет іпотеки шляхом продажу цього предмета іпотекодержателем. Позивач посилався на норми ст. 34 Закону України «Про іпотеку», просив суд передати в управління кредитора предмет іпотеки, зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на період до реалізації предмету іпотеки або до виконання умов кредитного договору повністю вивільнити житловий будинок від будь-яких осіб та майна.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 4 квітня 2017 ро-ку у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

При ухваленні рішення суд виходив з того, що позивачем не доведено підстав, які б зумовлювали необхідність передачі житлового будинку в управління банку.

На вказане рішення ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 4 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі. Просило судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання, а невиконання судового рі-шення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Натомість оскаржуване судове рішення позбавляє ПАТ КБ «Приватбанк» можливості виконати рішення Красно-лиманського міського суду Донецької області від 02.09.2014 року, яким звернуто стягнен-ня на предмет іпотеки. Адже позивач не може реалізувати даний предмет іпотеки, не отримавши його в управління.

Крім того судом неповно з'ясовані обставини, які мають значення для справи, а мо-тивувальна частина рішення не має посилання на закон та інші нормативно-правові акти матеріального права.

Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явились (а.с. 87-88).

Від представника банку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Суд вважає можливим у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України розглянути справу за відсутністю належним чином повідомлених сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши ма¬теріали справи та перевірив-ши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, а оска¬ржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладе-но кредитний договір № KTS0GI від 01.02.2008 року, згідно з яким відповідач отримав кредит в розмірі 30000,00 грн., зобов'язався повернути кредит та сплатити відсо-тки за користування коштами (а.с.38-40). Для забезпечення виконання зобов'язань за вка-заним кредитним договором між банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпоте-ки, посвідчений 01.02.2008 року приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріа-льного округу Панченко А.В., зареєстрований в реєстрі за № 804 (а.с.41-43). Предметом іпотеки сторонами було визначено житловий будинок загальною площею 47 кв.м, житло-вою площею 22,1 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою Лиманської міської ради від 22.12.2016 року № 652/18-22 в житло-вому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1., та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2., відомості про реєстрацію за цією адресою інших осіб відсутні (а.с.28).

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 02.09.2014 року по справі № 236/3022/13-ц було частково задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк», в ра-хунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 157387,05 грн. зверне-но стягнення на предмет іпотеки (житловий будинок) шляхом продажу цього предмета іпотекодержателем. Рішення набрало законної сили 15.09.2014 року (а.с.7-8).

10.03.2016 року позивачем направлено на адресу відповідачів повідомлення із про-позицією передати житловий будинок в управління ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.9,10). ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не вжито заходів щодо погашення заборгованості за кре-дитом, не передано предмет іпотеки в управління банку.

Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передба-чено розд. V Закону України «Про іпотеку». Один із таких способів визначено положен-нями ст. 34 вказаного Закону, де вказано, що після прийняття рішення про звернення стя-гнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або за рішенням суду може бути переданий іпотекодержателю або ін-шій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Зако-ном. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства.

Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо ін-ше не встановлено договором або рішенням суду.

Нормами ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається заходи щодо забезпечення збереження предмету іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні.

Позивач у своїй апеляційній скарзі зазначає, що відмова в задоволенні даного позову позбавляє його можливості реалізувати предмет іпотеки, тобто виконати рішення суду, яке вже набрало законної сили.

Проте колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції та зазначає, що з аналізу наведених правових норм вбачається, що передача майна в управління не є безумовною в разі звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, обов'язковою підставою передачі іпотечного майна в управління законода-вець визначив - наявність мети отримання продукції, плодів та доходів, або необхідність у забезпеченні належного господарського використання іпотечного майна відповідно до його цільового призначення та із зазначенням умов управління відповідно до вимог Закону.

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» на наявність вказаних обставин не посилається, на-томість як підставу позовних вимог зазначає сам факт наявності судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Однак, з такими обставинами законодавець не пов'язує настання наслідків, на які ро-зраховує позивач, а саме передачу майна в управління. Відтак, позивачем не доведено під-став, які б зумовлювали необхідність передачі житлового будинку в управління банку.

Також не підлягають задоволенню і вимоги банку про покладення на відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 обов'язку звільнення приміщень житлового будинку від речей та осіб, які там знаходяться, оскільки такі вимоги позивач зазначав як похідні від вимоги про передачу предмета іпотеки в управління.

Крім того колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до правової позиції, що міститься у Постанові Верховного суду України від 24 червня 2015 року по справі № 6-447цс15, за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК УРСР особам, які виселяються із житлового будинку (жи-лого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було при-дбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле примі-щення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жило-го приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадя-нином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Таким чином доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

Як зазначено в ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд під час розг¬ляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рі¬шення суду першої інста-нції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заяв¬лених у суді першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і за-лишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додер-жанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд Донецької області, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «При-ватбанк» відхилити.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 4 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею закон-ної сили.

Судді: