Справа № 161/9926/17
Провадження № 2/161/3192/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 серпня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі Шолом С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

29 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 червня 1994 року Виконавчим комітетом Білостоцької сільської ради Луцького району Волинської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, про що внесений актовий запис №4.

Від шлюбу мають неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_1, повнолітню дочку ІНФОРМАЦІЯ_2, повнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_3. Дочка наразі продовжує навчання у вищому навчальному закладі.

Позивач зазначає, що спільне життя між ними не склалося, в них відсутнє взаєморозуміння, розходяться погляди у сімейному житті та побуті. Зазначає, що збереження сімї неможливе.

Просить суд розірвати шлюб, дітей залишити проживати разом з нею, а також стягувати з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн на утримання неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_1, та 800 грн на утримання дочки ІНФОРМАЦІЯ_2, яка продовжує навчання у ВНЗ.

Позивач у судове засідання не зявилася, проте подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду не заперечує, а також просила суд залишити без розгляду позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 25 серпня 2017 року позовну заяву залишено без розгляду в частині вимог про визначення місця проживання дітей.

Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Як визначено у частині першій статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не зявився в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 червня 1994 року Виконавчим комітетом Білостоцької сільської ради Луцького району Волинської області був зареєстрований шлюб між сторонами, про що внесений актовий запис №4 (а.с.4).

Статтею 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд наголошує, що шлюб за своїм змістом є добровільним союзом чоловіка та жінки (статті 21, 24 СК України).

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, подальше існування шлюбу між сторонами суперечило б інтересам позивача, оскільки вона не бажає надалі перебувати в шлюбі з відповідачем. Відповідач також не бажає надалі перебувати у шлюбі.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що від шлюбу сторони мають: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 5); дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 6); сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 8).

Як зазначено у статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач, не проживає разом з дітьми та не приймає участі в їх утриманні, отже він зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як слідує з матеріалів справи, дочка сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, у період з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року навчається на денній формі у Луцькому педагогічному коледжі (а.с.13).

Таким чином, відповідач зобовязаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, до 30 червня 2020 року, але не довше ніж досягнення нею 23 річного віку.

Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (вказане положення СК України діє з 08 липня 2017 року).

Під час судового розгляду не встановлено обставин щодо поганого стану здоров'я та/або матеріального становища дитини.

Відповідач у судове засідання не зявився, відтак суд вважає що його стан здоровя та матеріальне становище дозволяє йому сплачувати аліменти. Аналогічно суду не було надано доказів про наявність у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина.

Частиною першою статті 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, засади справедливості та розумності, суд дійшов висновку, що на користь позивача слід присудити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 800,00 грн на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та повнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а для повнолітної дочки працездатної особи) починаючи з 08 липня 2017 року.

При цьому частиною другою статті 184 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Тому суд вважає за необхідним стягувати аліменти з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» .

Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки за подання позовної вимоги про розірвання шлюбу ОСОБА_1 квитанцією сплатила судовий збір у розмірі 673,60 грн, хоча ставка судового збору є 640,00 грн. Тому суд стягує на користь позивача з відповідача 640,00 грн судового збору. Решта суми судового збору (33,60 грн) є надмірно сплаченою та може бути повернута позивачу лише за його заявою в порядку Закону України «Про судовий збір» (а.с.1).

Частиною третьою статті 88 ЦПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивач в силу пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір за цю вимогу слід стягнути з відповідача на користь держави.

Ставка судового збору за дану вимогу становить 640,00 грн, отже цю суму слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі пункту 1 частини першої статті 367 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213, 214, 215, 224, 226, 367 ЦПК України, статтями 112, 180, 199 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, та Семенюк (дошлюбне прізвище Прийомська) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, який зареєстрований 10 червня 1994 року Виконавчим комітетом Білостоцької сільської ради Луцького району Волинської області, про що зроблено актовий запис №4.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_9, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 800,00 грн (вісімсот гривень) щомісяця, але не менше 50 (пятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 08 липня 2017 року, від дня подання позовної заяви з 29 червня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_9, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 800,00 грн (вісімсот гривень) щомісяця, але не менше 50 (пятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи починаючи з 08 липня 2017 року, від дня подання позовної заяви з 29 червня 2017 року до закінчення навчання 30 червня 2020 року, але не довше ніж до досягнення нею 23 років, з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн (шістсот сорок гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн (шістсот сорок гривень).

Рішення суду допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк