Справа №431/2102/17-ц
Провадження №2/431/816/17
15 серпня 2017 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:
головуючого суддя Березка О.М.
при секретарі Кобиляр О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Старобільського районного суду Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі України разом із матір'ю без згоди та супроводу батька
12 травня 2017 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна разом із матір'ю, без згоди та супроводу батька. Позивач мотивувала свої вимоги наступним: з 07 червня 2003 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 Рішенням Біловодського районного суду шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано. Позивач, перебуваючи у шлюбі з відповідачем, народила дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач ОСОБА_1 разом з донькою проживають в м. Ровеньки Луганської області, яке знаходиться на непідконтрольний Українській владі території. Відповідач ОСОБА_2 мешкає на тимчасово окупованій території України в м. Антрацит Луганської області. Будь-яких стосунків відповідач ОСОБА_2 з позивачем ОСОБА_1 та донькою не підтримує. Тому у позивача немає можливості отримати нотаріально засвідчений дозвіл на вивезення доньки за межі України і вона змушена звернутись із вказаним позовом до суду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, у позові просила розглянути справу за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом надання оголошення у газеті «Урядовий Кур'єр».
На підставі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
15 серпня 2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:
Згідно копії рішення Біловодського районного суду Луганської області, від 16 лютого 2016 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.
Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та її батьком є ОСОБА_2, а матір'ю -ОСОБА_1, актовий запис №575, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області.
На підставі п. 2 ст. 4 Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», № 57 від 27 січня 1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16- річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків.
Згідно із п.п. 2-4 п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду із України та в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру СБУ № 415ог від 12.06.2015 року, вимоги, встановлені правилами перетинання Державного кордону громадянами України, розповсюджуються і на порядок в»їзду на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16 річного віку.
На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а тому на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Крім того, згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що у позивача ОСОБА_1 на утриманні знаходяться донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; батько дитини ОСОБА_2 самоусунувся від обовязку по утриманню малолітньої доньки, можливості її належного виховання та відпочинку.
На підставі викладеного, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 з донькою мешкають на тимчасово окупованої території - м. Ровеньки Луганської області, і позивач має намір вивезти дитину на відпочинок за межі України, з метою розширення її кругозору та повного захисту прав і інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
При постановленні цього рішення суд також враховує, що відповідачем ОСОБА_2 не було надано жодних заперечень проти позову, а так само і доказів, які б унеможливлювали надання малолітній дитині дозволу на виїзд за кордон.
Керуючись п. п. 2-4 п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду із України та в'їзду в Україну громадян України», ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», п. 2 ст. 4 Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», ст. 313 ЦК України,ст.ст.11,10,88, 209, 212, 214-215,224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу малолітній дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі України разом із матір'ю без згоди та супроводу батька - задовольнити у повному обсязі.
Надати дозвіл малолітній дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на виїзд за межі України у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, до досягнення 16-річного віку без згоди та супроводу батька ОСОБА_2.
Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, дозвіл на виготовлення паспорта для виїзду за кордон малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в установленому порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі, строк на апеляційне оскарження рішення починає враховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набуває законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя Березка О.М.