Справа №591/4818/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Клименко А. Я.
Номер провадження 22-ц/788/1423/17 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Різниченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 липня 2017 року

у справі за позовом Сумського міського центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 липня 2017 року позов Сумського міського центру зайнятості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Сумського міського центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 2376 грн. 75 коп. та судові витрати в сумі 1378 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

При цьому зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив той факт, що на момент його звернення до Сумського міського центру зайнятості ним були надані всі необхідні документи, однак в матеріалах справи вони чомусь відсутні.

Крім того, позивачем не було доведено в суді належними та допустимими доказами факт надання ним недостовірних відомостей для надання йому статусу безробітного. Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 16 червня 2016 року, тобто зі спливом більше шести років, не може бути належним доказом у справі, оскільки не підтверджує факт подання ним недостовірних даних у 2009 році.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представника - адвоката Бороха В.М., які підтримали доводи апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_5, яка заперечувала проти скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 23 листопада 2009 року ОСОБА_3 звернувся з відповідною заявою до Сумського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, у якій зазначив, що він не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається (а.с. 7).

За вказаною заявою ОСОБА_3 було надано статус безробітного з 23 листопада 2009 року та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 21 лютого 2010 року (а.с. 8-9).

При наступному зверненні відповідача за сприянням у працевлаштуванні, Сумським міським центром зайнятості було встановлено факт його зайнятості у період попередньої реєстрації безробітним з 23 листопада 2009 року по 26 липня 2010 року, про що було складено акт №14 від 21 червня 2016 року (а.с. 14).

Згідно з довідкою Сумського міського центру зайнятості № 3750/105 від 12 вересня 2016 року, ОСОБА_3 у період з 23 листопада 2009 року по 25 липня 2010 року виплачена допомога по безробіттю в сумі 2576,75 грн. (а.с. 14-15).

Наказом директора Сумського міського центру зайнятості від 21 червня 2016 року за № НТ160621 прийнято рішення про повернення ОСОБА_3 коштів у встановленому порядку, відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с. 10).

22 червня 2016 року Сумським міським центром зайнятості відповідачу направлений лист з вимогою про повернення коштів в добровільному порядку (а.с. 17).

Відповідач добровільно повернув тільки 200 грн., а решта 2376,75 грн. - не повернув.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 під час реєстрації в Сумському міському центрі зайнятості не повідомив про те, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець, а тому не мав права отримувати допомогу по безробіттю з коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», безробітним є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 36 цього Закону, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг; сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з п. п. 4 п. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізовує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що з 08 квітня 2002 року по 19 лютого 2015 року ОСОБА_3 перебував у статусі зареєстрованого суб'єкта підприємницької діяльності, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Тобто в період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітний, відповідач був зайнятою особою і не мав права на отримання допомоги по безробіттю.

Відповідач на порушення вимог частин другої та третьої статті 36 Закону України від 02 березня 2000 року № 1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», незаконно отримав допомогу по безробіттю в сумі 2576 грн. 75 коп., що була нарахована йому за період із 23 листопада 2009 року по 25 липня 2010 року і на письмову вимогу центру зайнятості кошти в сумі 2376,75 грн. не повернув.

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції грунтується на правильному застосуванні норм матеріального права. Оскільки ОСОБА_3 відповідно до покладеного на нього обов'язку своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати йому соціального забезпечення, не повідомив центр зайнятості про те, що він значиться зареєстрованим як фізична особа-підприємець, а тому може займатися підприємницькою діяльністю, дохід від якої міг вплинути на розмір призначеної допомоги по безробіттю, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку по наявність підстав для задоволення позову.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були повно та всебічно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді -