АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Кулянди М. І.

суддів: Одинака О.О., Яремка В.В.

секретар Чебуришкіна Н.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до товариства по експлуатації індивідуальних гаражів №1, ОСОБА_3 про зобов'язання усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням,

встановила:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до товариства по експлуатації індивідуальних гаражів №1, ОСОБА_3 про зобов'язання усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням.

Посилався на те, що є власником фарбувального цеху літери Б.Б-1, площею 96,2 кв.м. та естакади з навісом ІІ, що складає 71/100 частин нежилих будівель, які знаходяться по АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва від 24 грудня 2004 року, виданого приватним нотаріусом Чернівецького міського натурального округу Зеленською М.В., за реєстровим № 5214 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6103607 від 30 грудня 2014 року (а. с. 5-6).

Дане майно знаходиться на земельній ділянці площею 1,3524 га, яка надана в користування товариству по експлуатації індивідуальних гаражів №1 по АДРЕСА_1, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею від 09 лютого 1999 року.

________________________________________________________________________________________

Справа №725/1393/17 Провадження № 22-ц/794/889/17 Категорія 43

Головуючий у 1-й інстанції Піхало Н.В. Доповідач Кулянда М.І.

Відповідач по справі ОСОБА_3, який є членом товариства чинить йому перешкоди у користуванні приміщенням, оскільки, будучи власником декількох автомобілів, блокує вільний заїзд до його фарбувального цеху, створюючи в такий спосіб перешкоди в користуванні майном.

Просив суд усунути перешкоди в користуванні нежилим приміщенням літери Б., Б-1, що по АДРЕСА_1, шляхом звільнення заїзду до нежитлових приміщень літери Б., Б-1 від транспортних засобів, стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу у розмірі 2 436 гривень та судові витрати.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29 червня 2017 року позов задоволено.

Усунено ОСОБА_4 перешкоди в користуванні нежилим приміщенням літери Б, Б-1 по АДРЕСА_1 шляхом звільнення заїзду до приміщень від транспортних засобів.

Вирішено питання про судові витрати.

На дане рішення ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу вважає, що судом винесено необґрунтоване і незаконне рішення, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 є власником фарбувального цеху літери Б.Б-1, площею 96,2 кв.м. та естакади з навісом ІІ, що складає 71/100 частин нежилих будівель, які знаходяться по АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва від 24 грудня 2004 року, виданого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Зеленською М.В., за реєстровим №5214 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6103607 від 30 грудня 2014 року (а.с. 5-6).

Відповідно до інвентаризаційної справи, належні позивачу приміщення 71/100 частин нежилих будівель з естакадою є відокремленими приміщеннями та розташовані на території земельної ділянки площею 1,3524 га, яка надана в користування товариству по експлуатації індивідуальних гаражів №1 по АДРЕСА_1, згідно Державного акту на право постійного користування землею від 09 лютого1999 року.

Звертаючись до суду із позовом позивач обгрунтовує його тим, що відповідач здійснює перешкоди позивачу у користуванні нежитловим приміщенням, шляхом розміщення транспортних засобів, блокуючи заїзд до фарбувального цеху.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно з ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, яка передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до статтей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, незаборонених законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 чиняться перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням, а саме, відповідач паркує транспортні засоби, власником яких він є, перед нежитловим приміщенням позивача, чим блокує заїзд до фарбувального цеху. З приводу цього неодноразово звертався із письмовими зверненнями до голови товариства з метою усунення перешкод в користуванні майном, однак вони залишились без відповідного реагування.

Факт паркування транспортних засобів навпроти заїзду до приміщень фарбувального цеху підтверджується фотознімками, які були надані позивачем в судовому засіданні. Із вказаних фотознімків вбачається, що заїзд до фарбувального цеху заблоковано транспортним засобом НОМЕР_1., який належить відповідачу.

В суді першої та апеляційної інстанціях представник відповідача вищевказані обставини не заперечував.

Отже, з врахуванням вищенаведених положень законодавства, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що права ОСОБА_4 вільно реалізовувати право володіння, користування та розпорядження власністю підлягає захисту, оскільки відповідач ОСОБА_3 своїми діями, які полягають у розташуванні транспортних засобів не у приміщеннях гаража, а на земельній ділянці, чинить позивачу, як власнику майна, перешкоди у користуванні власністю, блокуючи заїзд до воріт до фарбувального цеху.

Доводи апелянта про те, що позивачем не надано доказів, що відповідачем чиняться перешкоди в користуванні майном є безпідставними, оскільки представником відповідача, в ході розгляду справи, не заперечувалося вказані обставини і вони підтверджується вищевказаними доказами, які не спростовано апелянтом.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що позивачем належним чином не було підтверджено право власності на житлові приміщення, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є власником фарбувального цеху літери Б.Б-1, площею 96,2 кв.м. та естакади з навісом 2, що складає 71/100 частин нежилих будівель, які знаходяться по АДРЕСА_1, що підтверджуються копією свідоцтва від 24 грудня 2004 року, виданого приватним нотаріусом Чернівецького міського натурального округу Зеленською М.В., за реєстровим № 5214 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6103607 від 30 грудня 2014 року (а. с. 5-6).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Усупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, апелянт не надав суду належні та допустимі докази на спростування висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що рішення постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий М.І.Кулянда

Судді О.О.Одинак

В.В. Яремко