Справа № 303/5473/13-ц
Провадження № 22-ц/777/1684/17
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

04 вересня 2017 року м. Ужгород

Суддя-доповідач апеляційного суду Закарпатської області Мацунич М.В., в порядку статті 297 ЦПК України, вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, а також ОСОБА_4 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 24 січня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до Івановецької сільської ради, ДП «Закарпатгеодезцентр», ОСОБА_5, Управління Держгеокадастру у Мукачівському районі, третя особа ДІ сільського господарства у Закарпатській області, про визнання недійсними рішень та державних актів, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

01.06.2017 року (згідно штемпелю вхідної кореспонденції Мукачівського міськрайонного суду) ОСОБА_2, її представник ОСОБА_3, а також ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 21 січня 2014 року про закриття провадження в частині позовних вимог, в якій одночасно звернулися з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

З журналу судового засідання від 21.01.2014 року вбачається, що як представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 так і ОСОБА_4 були присутніми під час проголошення оскаржуваної ухвали (Т.1 а.с.156), а відтак з того моменту дізналися про її існування. Крім того на протязі 2014-2016 років апелянти та їх представники неодноразово знайомилися з матеріалами справи, що підтверджується записами на довідковому листі до справи (Том №1). Вказане свідчить про те, що обидвом апелянтам було достеменно відомо про існування оскаржуваної ними ухвали в момент її проголошення - 24.01.2014 року.

Зважаючи на вищевказане, ухвалою судді апеляційного суду Закарпатської області від 13.06.2017 року дану апеляційну скаргу залишено без руху, у зв'язку з неповажністю причин пропуску строку на апеляційне оскарження та надано апелянтам строк на протязі тридцяти днів з дня отримання зазначеної ухвали для наведення інших підстав для поновлення строку.

На виконання даної ухвали апелянтами подано апеляційному суду заяву в якій клопотання про поновлення строку обґрунтовує наступним.

Так в клопотанні зазначено, що копію ухвали вони не отримували, а довідались про її існування тільки після ознайомлення представника ОСОБА_3 з матеріалами справи - 31.05.2017 р. Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 не являється фахівцем у галузі права, а самі апелянти є пенсіонерами, необізнаними в галузі права та не могли собі дозволити найняти адвоката. Також вказують на явну незаконність оскаржуваної ухвали.

Однак дані твердження представника апелянта не ґрунтуються на нормах процесуального права та не можуть братися до уваги зважаючи на наступне.

Зокрема твердження апелянтів про те, що вони довідались про існування оскаржуваної ухвали лише 31.05.2017 р. не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи. В ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху від 13.06.2017 р. чітко констатовано, що обидвом апелянтам достеменно було відомо про існування ухвали з моменту її проголошення - 24.01.2014 р. позаяк вони були присутні в судовому засіданні. В подальшому, апелянти та їх представники неодноразово ознайомлювалися з матеріалами справи, а відтак їм було відомо й про мотиви постановлення оскаржуваної ухвали. Тобто, якихось перешкод для подання апеляційної скарги у в апелянтів не було.

Посилання апелянтів на їх необізнаність та те, що їхній представник не є фахівцем у галузі права, не можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, особливо зважаючи на значний термін пропуску такого строку - майже 3,5 років.

Щодо твердження апелянтів у клопотанні стосовно незаконності оскаржуваної ухвали, то такі не мають жодного правового значення для вирішення питання щодо поважності пропуску строків на апеляційне оскарження, позаяк стосуються виключно вирішення їхньої апеляційної скарги по суті.

Зі змісту норм які регулюють інститут процесуальних строків слідує, що строк на вчинення певної процесуальної дії може бути поновлено як такий, що пропущено з поважних причин у тому разі якщо вчасне вчинення процесуальної дії було унеможливлено чи значно утруднено з певних причин, і сама така процесуальна дія вчинена особою, після усунення вказаних обставин, без невиправданих процесуальних зволікань.

Враховуючи викладене та зважаючи на значний термін пропуску строку на апеляційне оскарження (майже 3,5 років), апеляційний суд вважає неможливим в даному випадку поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки таке суперечитиме принципу юридичної визначеності, який передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (Рішення ЄСПЛ по справі Желтяков проти України), а існування таких обставин з матеріалів даної справи не вбачається.

Зазначене свідчить, що на виконання вимог ухвали від 13.06.2017 року апелянтами так і не наведено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Частиною 3 ст. 297 ЦПК України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

За таких обставин, до апеляційної скарги слід застосувати положення ч.3 ст. 297 ЦПК України та відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ч.3 ст. 297 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, а також ОСОБА_4 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 24 січня 2014 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Суддя: М.В. Мацунич