Номер провадження: 22-ц/785/6573/17
Головуючий у першій інстанції Тарасов А. В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Ресурс-Юг» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2017 року у цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Ресурс-Юг» до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання недійсним акту проведення розслідування, зобов'язання скласти інший акт, треті особи: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Одеса, ОСОБА_4, та за позовною заявою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса до Головного управління Держпраці в Одеській області про скасування акту проведення спеціального розслідування, зобов'язання призначити наступне розслідування, третя особа: Приватне підприємство «Ресурс-Юг», ОСОБА_4,

встановила:

18 жовтня 2016 року позивач Приватне підприємство «Рксурс-Юг» (далі - ПП «Ресурс-Юг») звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.08.2011 року стався нещасний випадок із смертельним наслідком, який полягав у тому, що водія вантажного транспорту, який перебував у трудових відносинах із позивачем, ОСОБА_6, було вбито групою осіб. Останній працювавши водієм вантажного автомобілю марки «ДАФ», який належав позивачу, здійснював перевезення вантажу за напрямом «Україна-Азербайджан-Україна» з проїздом транзитом через територію Російської Федерації.

У вироку суду Російської Федерації від 11 листопада 2013 року зазначено, що під час заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, які спричинили його загибель, транспортний засіб ОСОБА_6, який був його робочим місцем, було свідомо ним залишено на автостоянці «VMC», після чого ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від'їхав до іншого населеного пункту для розпивання спиртних напоїв, де й був вбитий вказаними особами.

Позивач зазначав, що наказом Головного управління Держпраці в Одеській області від 30 листопада 2015 року № 302 була утворена комісія для проведення спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком із ОСОБА_6

За наслідками роботи спеціальної комісії було складно акт форми Н-5 та акт форми Н-1 від 02 березня 2016 року, згідно яких вбачається, що нещасний випадок із смертельним наслідком, який стався із ОСОБА_6 у 2013 році, пов'язаний з безпосереднім виконанням ним трудових обов'язків.

Посилаючись на те, що оскільки згідно вироку суду ОСОБА_6 умисно залишив транспортний засіб з метою розпивання спиртних напоїв, смерть настала в іншому населеному пункті, а не на робочому місті та не під час виконання своїх посадових обов'язків, та не у зв'язку з виконанням загиблим трудових обов'язків, відповідно до Посадової інструкції, ПП «Ресурс-Юг» просив задовольнити позов у повному обсязі.

Крім того, до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою звернулось й Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Одесі (далі - ВВДФСС НВП і ПЗ), із позовом до ГУ Держпраці в Одеській області, посилаючись на тотожні підстави, які викладені вище, позивач просив задовольнити позов.

Крім того, вказаний позивач зазначав, що звертався до ГУ Держпраці в Одеській області із заявою про проведення повторного розслідування, однак у задоволенні такої вимоги було відмовлено, у зв'язку з чим позивач просив зобов'язати відповідача призначити повторне спеціальне розслідування нещасного випадку.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2017 року у задоволенні позовних заяв ПП «Ресурс-Юг» та ВВДФСС НВП і ПЗ було відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПП «Ресурс-Юг» ставить питання про скасування вищевказаного рішення та ухвалення нового, яким задовольнити позовні вимоги ПП «Ресурс-Юг»у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення було ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Так, як вбачається з матеріалів справи, та підтверджується сторонами, ОСОБА_6 перебував у трудових відносинах з підприємством ПП «Ресурс-Юг», на підставі трудового договору. Згідно договору про повну матеріальну відповідальність від 03.06.2011 року, укладеного між ПП «Ресурс-Юг» та ОСОБА_6, останній обіймав посаду водія, прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності всіх переданих йому під звіт товарно-матеріальних цінностей та коштів.

Актом прийому-передачі від 25.07.2011 року, ПП «Ресурс-Юг» передало ОСОБА_6 автомобіль марки «ДАФ», д/н НОМЕР_1, причіп рефрижератор LAMBERET LVFS, д/н НОМЕР_2.

Наказом ПП «Ресурс-Юг» від 26.07.2011 року, ОСОБА_6 було відряджено з 26.07.2011 року по 25.09.2011 року, у зв'язку з перевезенням вантажу по маршруту руху Україна-Азербайджан-Україна.

У відповідності до журналу реєстрації виїзду-заїзду підприємства ПП «Ресурс-Юг», 26.07.2011 року ОСОБА_6 здійснив виїзд з території вказаного підприємства по вищезазначеному маршруту, на автомобілі марки «ДАФ», д/н НОМЕР_1.

За змістом ч.1 ст. 61 ЦПК України всі вищевказані обставини вважаються встановленими і такими, що не підлягають доведенню.

Спірними в даному випадку є питання стосовно того, чи перебував ОСОБА_6 у службовому відрядженні та чи була спричинена смерть ОСОБА_6 в період виконання ним трудових обов'язків.

Так, як вбачається з матеріалів справи, під час здійснення вказаного перевезення вантажу, ОСОБА_6 був вбитий ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в серпні 2011 року, що підтверджується вироком Верховного Суду Республіки Дагестан від 13 червня 2013 року та апеляційною ухвалою Верховного Суду Російської Федерації від 11 листопада 2011 року.

Крім того, рішенням Березівського районного суду Одеської області від 13.10.2014 року ОСОБА_6 був визнаний померлим, ІНФОРМАЦІЯ_1 в РФ, Республіка Дагестан. Рішенням суду зазначено, що факт смерті підтверджується вищевказаними вироком Верховного Суду Республіки Дагестан від 13 червня 2013 року та ухвалою Верховного Суду РФ від 11 листопада 2011 року, з яких вбачається, що ОСОБА_6 було вбито. При цьому, в рішенні суду було зазначено, що ОСОБА_6 було вбито під час відрядження.

Проте, рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.08.2016 року, вищевказане рішення Березівського районного суду Одеської області було змінено, зазначено, що суд першої інстанції встановлюючи обставини справи та посилаючись на те, що ОСОБА_6 був вбитий під час відрядження, не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_6 дійсно перебував у відрядженні в м. Ізбербаш республіки Дагестан, Російської Федерації та був вбитий саме при виконанні трудових обов'язків водія ПП «Ресурс-Юг».

Тобто, вказаним рішенням апеляційного суду Одеської області був спростований факт перебування ОСОБА_6 у відрядженні, через передчасність такого висновку суду, оскільки даний факт в суді першої інстанції не досліджувався (т.1, а.с.35-37).

Разом з тим, оскаржуваним актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 07.08.2011 року у ПП «Ресурс-Юг», форми №5 від 02.03.2016 року, було встановлено, що причиною нещасного випадку є відсутність або неякісне проведення медичного обстеження. В якості психофізіологічної причини було зазначено про смерть ОСОБА_6, яка наступила внаслідок протиправних дій інших осіб. Висновком комісії було зазначено, що нещасний випадок, який стався 07.08.2011 року із водієм вантажного автомобіля ПП «Ресурс-Юг» ОСОБА_6, пов'язаний із виробництвом.

Однак члени комісії ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_3 з відповідним рішенням комісії були не згодні, у зв'язку з чим, склали окремі думки.

На підставі акту форми № 5, начальником ГУ Держпраці в Одеській області 02.03.2016 року затверджено акт № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, в якому зазначено про необхідність усунення встановлених порушень, що спричинили нещасний випадок.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_6 перебував у службовому відрядженні, відповідно до посадових обов'язків водія, здійснював відпочинок, що передбачено як Правилами внутрішнього трудового розпорядку ПП «Ресурс-Юг», так і КЗпП України, що є елементом трудового процесу водія.

Заперечуючи проти вказаного висновку суду, представники апелянта - ПП «Ресурс-Юг» а також ВВДФСС НВП і ПЗ вказували, що ОСОБА_6 не перебував у службовому відрядженні, а тому нещасний випадок стався не при виконанні ним трудових обов'язків.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до п. 6 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 1232 (далі - Порядок № 1232), чітко визначено, що розслідування нещасних випадків та професійних захворювань, що сталися з працівниками, які перебували у відрядженні за кордоном, проводиться згідно з цим Порядком, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Пунктом 2 Порядку № 1232 встановлено, що дія цього Порядку поширюється, зокрема, на: працівників, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, які відповідно до законодавства уклали з роботодавцем трудовий договір (контракт) або фактично допущені до роботи роботодавцем.

За змістом п. 15 Порядку № 1232 нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, у зв'язку з чим складається акт за формою Н-1, у наступних випадках:

1) виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні;

оголошення потерпілого померлим унаслідок його зникнення, пов'язаного з нещасним випадком під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків;

заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого під час виконання чи у зв'язку з виконанням ним трудових (посадових) обов'язків або дій в інтересах підприємства незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з'ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків невиробничого характеру, що підтверджено висновком компетентних органів;

В додатку № 6 до Порядку № 1232 наведено Перелік обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, зокрема:

виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні;

прямування потерпілого до/чи з місця відрядження згідно з установленим завданням, у тому числі на транспорті будь-якого виду та форми власності.

Відповідно до п. 38 Порядку № 1232 спеціальне розслідування нещасного випадку (крім випадків, передбачених пунктом 39 цього Порядку) проводиться комісією із спеціального розслідування нещасного випадку (далі - спеціальна комісія), утвореною територіальним органом Держпраці за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку, у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, або внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (події) за погодженням з органами, представники яких входять до її складу.

Таким чином, за результатами проведеного розслідування спеціальною комісією було складено акт за формою Н-5 про проведення спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 07.08.2011 року в ПП «Ресурс-Юг».

Спеціальна комісія, на підставі матеріалів розслідування причин та обставин, за яких стався нещасний випадок з водієм вантажного автомобіля приватного підприємства «Ресурс-Юг» ОСОБА_6, 1972 року народження, дійшла висновку, що зазначений нещасний випадок згідно з п.п. 1, 15, 16 п.15 Порядку №1232 пов'язаний з виробництвом та на нього складається Акт за формою Н-1.

Основною причиною настання нещасного випадку - є травмування (смерть) внаслідок протиправних дій інших осіб.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, її заявник - ПП «Ресурс-Юг» посилався на те, що застосування підпунктів 15 та 16 пункту 15 Порядку № 1232, як на підставу для прийняття спеціальною комісією Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком (за формою Н-5) та Акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (за формою Н-1) від 2 березня 2016 року є недопустимим та безпідставним. Щодо можливості визнання нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом з посиланням на підпункт 1 пункту 15 заявник апеляційної скарги також вважає неприйнятним з наступних підстав. Відповідно до пункту 2 Наказу Міністерства фінансів від 13.03.1998 року № 59 «Про затвердження Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон» службові поїздки працівників, постійна робота яких проходить у дорозі або має роз'їзний (пересувний) характер, не вважаються відрядженнями, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором, трудовим договором (контрактом) між працівником і власником (або уповноваженою ним особою/керівником).

Внутрішніми документами ПП «Ресурс-Юг», трудовим договором між підприємством і водієм та посадовою інструкцією водія не визначено, що службові поїздки водія належать до відряджень.

Враховуючи відсутність факту виконання трудових обов'язків та відрядження водія - застосування даного пункту, на думку представника ПП «Ресурс-Юг» є недопустимим та суперечить вимогам чинного законодавства.

Однак, колегія суддів не погоджується з даними доводами апелянта і вважає їх хибними, оскільки згідно Наказу ПП «Ресурс-Юг» від 26 липня 2011 року № 63-ком «Про службове відрядження ОСОБА_6», останнього було відряджено, за маршрутом руху: Україна-Азербайджан-Україна, строком з 26.07.2011 р. по 25.09.2011 р.

Згідно обставин, викладених в апеляційній ухвалі Верховного Суду Російської Федерації від 11 листопада 2013 року, справа № 20-АПУ13-29 (т.1, а.с.38-49), встановлено, що водія ПП «Ресурс-Юг» ОСОБА_6 за попереднім зговором вбито групою осіб (ОСОБА_7 та ОСОБА_8).

Тобто, вказаним судовим рішенням у кримінальній справі встановлено, що вбивство ОСОБА_6 здійснено групою осіб за попереднім зговором, яке пов'язано із розбійним нападом на потерпілого із завданням тяжкої шкоди його здоров'ю та з метою заволодінням майном в особливо великому розмірі.

Вироком Верховного суду Республіки Дагестан від 13.06.2013, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засуджені до кримінальної відповідальності у вигляді позбавлення волі (т.1, а.с.50-61).

У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт і порушення процедури його прийняття.

Однак, заявник апеляційної скарги ПП «Ресурс-Юг» в апеляційній скарзі не зазначив норму права або обставину, яку спеціальна комісія порушила при складанні оскаржуваних актів.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що факт смерті, внаслідок вбивства, який є підставою для складення акту, може мати місце й не під час виконання службових обов'язків, а в позаробочий час, та поза межами робочого місця. При цьому, однією із визначальних обставин щодо встановлення факту працівника у зв'язку з виконанням службових обов'язків, є мотив особи (осіб) яка здійснила вбивство.

Разом з тим, з апеляційної ухвали Верховного Суду Російської Федерації, на яку зокрема й посилались позивачі за обома позовами, як на джерело преюдиційних обставин, вбачається, що мотивом вбивства ОСОБА_6 є мотив заволодіння автомобілем під керуванням ОСОБА_6 «Даф». Суд вважає, що наявність вказаного мотиву у засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 беззаперечно свідчить про те, що вбивство ОСОБА_6 було здійснено саме у зв'язку з виконанням останнім трудових обов'язків, а не за інших причин.

Таким чином, оскільки оскаржувані акти були складені як за п.п. 15, так і з п.п. 16 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для складення відповідних актів.

При цьому суд правильно зазначив, що факт відсутності на робочому місці в момент вбивства, не є підставою для відмови в складенні акту про нещасний випадок.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що вироком суду був встановлений факт свідомого залишення ОСОБА_6 на автостоянці «VMC» транспортного засобу, який є його робочим місцем, не є підставою для задоволення позову, оскільки, вказаний факт не спростовує вищезазначених висновків суду про те, що вбивство ОСОБА_6 було здійснено саме у зв'язку з виконанням останнім трудових обов'язків, а не за інших причин.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія судів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу директора Приватного підприємства «Ресурс-Юг»відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра