АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4705/17 Головуючий 1 інстанції - Штих Т.В.
Справа № 638/2222/16-ц Доповідач - Кружиліна О.А.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАКТОРИНГ ПРО»

на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 14 червня 2017 року

за позовом ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «СТАНДАРТ», ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАКТОРИНГ ПРО» про визнання недійсним договору про надання фінансових послуг факторингу та договору про відступлення прав за іпотечним договором, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВРАИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «СТАНДАРТ» (далі - ПАТ «КБ «СТАНДАРТ»), ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАКТОРИНГ ПРО» (далі - ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПРО»), в якому просив визнати недійсними Договір про надання фінансових послуг факторингу № 01/22.01.2015 від 22.01.2015 року, укладений між ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» та ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПРО» та Договір відступлення прав за Іпотечним договором № 07-347, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.Б. 28 грудня 2007 року та зареєстрованого в реєстрі за № 5053, укладений 22 січня 20015 року між ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» та ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПРО», вирішити питання про судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 27 грудня 2007 року між ним та АК БАНКОМ «ЗОЛОТІ ВОРОТА» укладений Договір № 527 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (невідновлювальної).

З метою забезпечення належного виконання Договору № 527 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (невідновлювальної) 28 грудня 2007 року між ним та АК БАНКОМ «ЗОЛОТІ ВОРОТА» укладено Іпотечний договір № 07-347, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав у іпотеку АК БАНК «ЗОЛОТІ ВОРОТА» нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху №1-:-9, загальною площею 135,8 кв.м.; 2-го поверху № 4-1-:4-16, 3-го поверху № 5-1-:-5-18, ХVІІ, ХVІІІ загальною площею 498,6 кв.м. в літ. «А-3», розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

29 грудня 2014 року між ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРТА» та ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» укладено Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, разом з їх невід'ємними частинами, договорами про внесення змін, договорами забезпечення, поруки тощо, відповідно до умов яких ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» передало, а ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» отримало права вимоги за Іпотечним договором № 07-347, що був укладений в забезпечення виконання зобов'язання позивача за Договором № 527 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (невідновлювальної) від 27 грудня 2007 року.

Як стало відомо позивачу, 22 січня 2015 року між ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» та ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПРО» був укладений Договір про надання фінансових послуг факторингу № 01/22.01.2015 за умовами якого, ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» передав ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПРО» права вимоги: 11 506 355,78 грн., з яких 9 607 757,59 грн. - прострочений кредит, 1 898 598,19 грн. - прострочені проценти; заборгованості за Договором № 527 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (невідновлювальної) від 27.12.2007 року, укладений між АК БАНКОМ «ЗОЛОТІ ВОРОТА» (в подальшому ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА»), набутим Клієнтом згідно з Договором № 2 про передачу активів і зобов'язань неплатоспроможного банку ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» від 28.11.2014 року, Договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» від 29.12.2014 року; разом з його невід'ємними частинами договорами про внесення змін, договорами забезпечення (іпотечними, поруки, тощо).

Позивач зазначив, що укладення вищезазначених договорів здійснено з грубим порушенням положень статті 517 ЦК України, що є підставою визнання недійсними договорів, укладених 22 січня 2015 року між ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» та ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПРО».

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 14 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено у повному обсязі.

Визнано недійсним Договір про надання фінансових послуг факторингу № 01/22.01.2015 від 22.01.2015 року укладений між ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» та ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПРО».

Визнано недійсним Договір відступлення прав за Іпотечним договором № 07-347, посвідчений Погрібною Т.Б., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 28 грудня 2007 року та зареєстрований в реєстрі за № 5053, укладений 22 січня 20015 року між ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» та ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПРО».

Стягнуто з ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» та ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПРО» пропорційно з кожного на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 280 гривень.

Не погодившись з вказаним рішенням, ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПРО» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалось на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, які мають суттєве значення при її вирішенні .

Зокрема, вважає, що оспорювані договори є дійсними і підстави для визнання їх недійсними відсутні.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги,дійшла висновку, що скарга ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПРО» підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтями 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;2)чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;3)які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;4)яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судовим розглядом установлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 27 грудня 2007 року між АК БАНКОМ «ЗОЛОТІ ВОРОТА» та ОСОБА_1 укладений Договір № 527 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (невідновлювальної) (а.с. 13-14).

Згідно із пунктом 6.6 Договору про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (неідновлювальної) від 27 грудня 2007 року № 527, Позичальник не заперечує проти відступлення права вимоги за Договором іншій особі.

З метою забезпечення належного виконання Кредитного договору Позичальником, 28 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та АКБ «Золоті ворота» укладено Ііпотечний договір № 07-347, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав у іпотеку АК БАНК «ЗОЛОТІ ВОРОТА» нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху №1-:-9, загальною площею 135,8 кв.м.; 2-го поверху № 4-1-:4-16, 3-го поверху № 5-1-:-5-18, ХVІІ, ХVІІІ загальною площею 498,6 кв.м. в літ. «А-3», розташовані за адресою : АДРЕСА_1. (а.с. 15)

29 грудня 2014 року між ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРТА» та ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» укладено Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, разом з їх невід'ємними частинами, договорами про внесення змін, договорами забезпечення, поруки тощо, відповідно до умов яких ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» передало, а ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» отримало права вимоги за Іпотечним договором № 07-347, що був укладений в забезпечення виконання зобов'язання позивача за Договором № 527 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (невідновлювальної) від 27 грудня 2007 року (а.с. 11-12).

22 січня 2015 року між ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» та ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПРО» укладено Договір про надання фінансових послуг факторингу № 01/22.01.2015 за умовами якого, ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» передав ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПРО» права вимоги: 11 506 355,78 грн., з яких 9 607 757,59 грн. - прострочений кредит, 1 898 598,19 грн. - прострочені проценти; заборгованості за Договором № 527 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (не відновлювальної) від 27.12.2007 року,укладений між АК БАНКОМ «ЗОЛОТІ ВОРОТА» (в подальшому ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА») набутим Клієнтом згідно Договору №2 про передачу активів і зобов'язань неплатоспроможного банку ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» від 28.11.2014 року, Договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» від 29.12.2014 року; разом з його невід'ємними частинами договорами про внесення змін, договорами забезпечення (іпотечними, поруки, тощо)(а.с. 9-10).

26 лютого 2015 року ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПРО» на ім'я ОСОБА_1 направив листа, в якому повідомив останнього про укладені 22 січня 2015 року Договір про надання фінансових послуг факторингу № 01/22.01.2015 та Договір про відступлення прав за Іпотечним договором № 07-347( а.с. 99).

15 липня 2015 року ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПРО» направив на ім'я ОСОБА_1 Вимогу про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання, яку отримано позивачем 20.07.2015 року, згідно з поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 100-104).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що позивачем надано достатньо доказів, що оспорювані договір про надання фінансових послуг факторингу та договір про відступлення прав за іпотечним договором були укладені відповідачами без дотримання вимог чинного законодавства, оскільки всупереч статті 517 ЦК України не були передані новому кредиторові документи, які засвідчують права , що передаються , а тому порушують права та охоронні законні інтереси позивача, оскільки заборгованість може бути стягнута двічі. Суд дійшов висновку про те, що Відповідачами в момент вчинення правочину не було дотримано вимог статті 203 ЦК України, та укладені правочини не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на таке.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що оспорювані ним договори були укладені відповідачами без дотримання вимог статті 517 ЦК України,що є підставою визнання їх недійсними. При цьому вказує, що між ним та відповідачами на протязі вже досить тривалого часу ведуться судові справи, в процесі яких йому стало відомо, що у ТОВ «ФК «Факторинг Про» відсутні будь-які письмові докази, які підтверджують безспірність заборгованості та право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до положень статті 203, 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину вимог закону щодо відповідності змісту правочину Закону, наявності у сторін правочину достатнього обсягу дієздатності, вільного волевиявлення, форми та спрямованості правочину на реальне настання правових наслідків, них обумовлених.

Статтею 203 ЦК України визначені загальні підстави недійсності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, має повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 1077,1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Якщо відповідно до умов факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (частина 1 статті 1084 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Відповідно до частини 1статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 514 ЦК України).

Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого зобов'язання первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

З аналізу статті 517 ЦК України вбачається, що не передання новому кредиторові документів, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, не є правовою підставою для визнання договору недійсним, а може бути лише підставою не виконувати боржником свого обов'язку новому кредиторові.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, що не позбавляє сторін права додатково врегулювати порядок зміни кредитора у договорі. Неповідомлення сторони про відступлення права вимоги новому кредитору не є правовою підставою для визнання договору недійсним, а може бути лише підставою не виконувати свого обов'язку новому кредиторові.

За змістом положень статей 512, 514, 516, 517 ЦК України, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним, та визначив, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо визнання недійсними Договір про надання фінансових послуг факторингу № 01/22.01.2015 від 22.01.2015 року укладений між ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» та ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПРО» та Договір відступлення прав за Іпотечним договором № 07-347, посвідченим Погрібною Т.Б., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 28 грудня 2007 року та зареєстрованого в реєстрі за № 5053, укладений 22 січня 20015 року між ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» та ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПРО» та безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1

З врахуванням наведеного, за наслідками розгляду апеляційним судом скарги ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПРО» на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 307 ЦПК України з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 309 ЦПК України, скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАКТОРИНГ ПРО» - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 14 червня 2017 року - скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

О.М. Хорошевський