Справа № 153/1005/16-ц Провадження № 22-ц/772/2207/2017Головуючий в суді першої інстанції Любинецька-Онілова А. Г.
Категорія 50Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 03 липня 2017 року в справі за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів, -

встановила:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів.

Зазначала, що з травня по липень 2015 року вони з відповідачем періодично перебували в інтимних стосунках, внаслідок чого позивач завагітніла та ІНФОРМАЦІЯ_3 року у неї народилася донька ОСОБА_4. Реєстрація народження дитини здійснена за заявою матері. Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Також позивач в своєму позові посилається на те, що витрати на дитячі потреби в місяць складають приблизно 3000 грн. У доньки діагностовано дисплазію кульшових суглобів, що потребує тривалого лікарського нагляду та лікування. Вказала, що відповідач має постійний, стабільний заробіток, оскільки є військовослужбовцем. Вважаючи порушеними права дитини, позивач з урахуванням зменшених позовних вимог в частині стягнення аліментів, просила суд визнати ОСОБА_2 батьком дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягувати на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі однієї четвертої частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, та вважаючи свої права порушеними, позивач просила суд стягнути кошти на її утримання у розмірі однієї восьмої частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 03 липня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Берислав Херсонської області, батьком ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року в місті Кропивницький (Кіровоград).

Вирішено стягувати із ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі однієї четвертої частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 12 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено стягувати із ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на її утримання у розмірі однієї восьмої частини всіх видів доходу (заробітку), щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 року, трьох років, тобто, по ІНФОРМАЦІЯ_3

Вирішено питання про судові витрати. В задоволенні іншої частини позову - відмовлено. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України допущено рішення до негайного виконання в частині стягнення розміру аліментів за один місяць.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_5, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів в частинах від заробітку (доходу) ОСОБА_2, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 Зокрема, зазначила, що рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 червня 2017 року з ОСОБА_2 вже стягнуто аліменти на користь сина ОСОБА_6 у розмірі 1/6 частини та на користь ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу); сукупний розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь його сина, доньки та їх матерів становить 79,17%, що суперечить положенням ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 128 КЗпП України, крім того, розмір аліментів (1/8 частини всіх видів доходу (заробітку), що підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 суттєво вплинуть на матеріальний стан та рівень життя ОСОБА_2 на стадії виконання судових рішень; при прийнятті рішення не застосовано закон, який підлягав застосуванню, що призвело до судової помилки та неправильного вирішення справи.

У своїх запереченнях на скаргу ОСОБА_3 її доводи не визнала, вказавши на їх безпідставність і на законність та обґрунтованість рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони є батьками дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не перебувають у шлюбі між собою, донька сторін проживає із позивачем, не досягла трьох років, а тому на підставі ч.2 ст.91 СК України, з урахуванням положень ч.2 ст.84 СК України позивач має право на утримання від відповідача - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Заявлену позивачем суму коштів на утримання жінки до досягнення дитиною трьох років суд першої інстанції вважав обґрунтованою, виходячи із наступного. Судом враховано майнове становище сторін, позивача, яка не працює у зв'язку із доглядом за дитиною, відповідача, який має щомісячний заробіток. Відсутні докази про наявність у позивача інших утриманців, з відповідача стягнуто аліменти на іншу дитину. Судом враховано ту обставину, що позивач самостійно утримує малолітню дитину, яка потребує щоденних витрат на харчування, одяг, оздоровлення, придбання необхідних товарів для дитини цього віку, а тому позивач потребує коштів та має право на своє утримання від відповідача. Оцінюючи майнове становище кожної сторони, суд прийшов до висновку, що відповідач може і повинен надавати утримання позивачу у розмірі однієї восьмої.

Відповідно до ч.2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст.84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

За змістом ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Оцінивши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази та врахувавши обставини справи, позиції сторін та правовідносини, які виникли між ними, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідач зобов'язаний та може надавати на утримання позивача аліменти в розмірі 1/8 частини від його доходу, щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

14 червня 2017 року Апеляційним судом Кіровоградської області ухвалено рішення по справі №397/465/17-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2017 року.

Вказаним рішенням апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2017 року змінено.

Разом з тим, у вказаному рішенні допущено описку, а саме: в абзаці 4 резолютивної частини рішення вказано «стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10 квітня 2017 року по 23 листопада 2019 року, тобто до досягнення сином ОСОБА_6 трирічного віку». Описка полягає в тому, що замість «1/4 частини» у вказаному реченні мало бути зазначено «1/6 частини».

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 липня 2017 року по справі №397/465/17-ц виправлено допущену описку у резолютивній частині рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 червня 2017 року, а саме: вважати правильним розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_7 на її утримання «1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно», замість зазначеного у рішенні суду «розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно».

Таким чином, сукупний розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь його сина, доньки та їх матерів становить не 79,17%, як зазначено в апеляційній скарзі представником відповідача, а 70% (1/6+1/6+1/4+1/8).

Відповідно до положень ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Отже не допускається порушення прав боржника на отримання гарантованої частини заробітку доходу (50%, а в певних випадках - 30%).

Крім того, законодавством не передбачено обмеження щодо максимального розміру аліментів, що можуть бути стягнені з платника аліментів. При цьому, судом першої інстанції з'ясовано всі обставини, що мають істотне значення для справи, зокрема, спроможність відповідача сплачувати аліменти та обґрунтованість потреби позивача у отриманні аліментів.

Згідно з ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 03 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Міхасішин І.В.

(підпис) Стадник І.М.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.