У х в а л а

23 серпня 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Лященко Н.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 25 листопада 2013 року, додаткового рішення цього ж суду від 7 лютого 2014 року, ухвали апеляційного суду Полтавської області від 20 липня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання права власності на Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями; за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, відділу Держкомзему у м.Комсомольському Полтавської області, Реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання частково недійсною приватизацію прибудинкової земельної ділянки та державного акта на право власності на земельну ділянку; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на Ѕ частини житлового будинку з господарськими спорудами та визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком,

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду України із вищезазначеною заявою.

Ухвалою Верховного Суду України від 2 серпня 2017 року зазначена заява була залишена без руху у зв'язку з її невідповідністю вимогам статей 357, 358 ЦПК України, зокрема: в порушення вимог пункту 3 частини 1 статті 357 ЦПК України в заяві відсутнє обґрунтування підстав для перегляду судових рішень, не зазначено які саме норми матеріального права неоднаково застосовано судом касаційної інстанції та не зазначено в чому саме полягає неоднакове застосування цих норм права у судових рішеннях касаційної інстанції наданих нею для порівняння; судовий збір сплачено не в належному розмірі. Крім того, в порушення вимог пункту 2 частини 2 статті 357 ЦПК України не зазначено усіх осіб, які беруть участь у справі та не зазначено їхні адреси.

Вищевказаною ухвалою було надано строк до 18 серпня 2017 року для усунення зазначених недоліків заяви.

На адресу Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_1, проте недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду України від 2 серпня 2017 року, усунуті так і не були. Зокрема, заявник зазначає, що звертається з підстав передбачених пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України, але в порушення вимог пункту 3 частини 1 статті 357 ЦПК України в заяві відсутнє обґрунтування підстав для перегляду судових рішень, не зазначено в чому саме полягає неоднакове застосування норм матеріального права у судових рішеннях касаційної інстанції, на які вона посилається в своїй заяві. Та на підтвердження цього, в порушення вимог пункту 3 частини 1 статті 358 ЦПК України, не надає відповідні копії судових рішень касаційної інстанції.

На підставі пункту 1 частини 4 статті 359 ЦПК України заява повертається заявнику якщо заяву подано без додержання вимог статей 357, 358 ЦПК України і заявник не усунув недоліки протягом установленого строку.

Керуючись статтями 357-359 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 25 листопада 2013 року, додаткового рішення цього ж суду від 7 лютого 2014 року, ухвали апеляційного суду Полтавської області від 20 липня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2016 року повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України Н.П. Лященко