Справа № 346/3000/17
Провадження № 2/346/1531/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 р. м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді: Бирич Н.В.,

з участю: секретаря: Вербіщук О.Д.,

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що 18 жовтня 1998 року між нею та відповідачем було укладено шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Коломийського міськрайонного управління юстиції, Івано-Франківської області, актовий запис № 351. Вказує, що від шлюбу у них є двоє дітей, один з яких: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є неповнолітнім. Зазначає, що відповідач ухиляється від утримання дитини. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, та просила позов задоволити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісячно.

Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 cерії І-НМ № 033239 від 12.05.2006 року відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 ( а.с. 8).

Позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.10.1998 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 036754 (а.с.9).

Відповідач ОСОБА_2 працює в ТзОВ "Коломиянафтозбут" та отримує заробітну плату, що стверджується довідкою про заробітну плату та інші доходи № 12 від 21.08.2017 року.

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789 XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

В силу ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.

За приписами ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

За ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, та слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернулася до суду з позовом 30 червня 2017 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 180, 181 ч. 3, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 60, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (однієї тисячі двісті) гривень щомісячно на дитину до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30 червня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в дохід держави - 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

В решті позову відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановлених строків його оскарження.

Суддя Бирич Н. В.