Справа № 466/2651/17 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/783/4964/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 18 квітня 2017 року по справі за заявою ОСОБА_3 про встановленння факту припинення зобов`язань,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 18 квітня 2017 року відмовлено у відкритті провадження.

Дану ухвалу оскаржила представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, подавши апеляційну скаргу у якій зазначає, що ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою. Зазначає, що відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Вказує, що у випадку встановлення факту припинення договору позики, та похідного зобов`язання за договором застави, для скаржника стане можливим зняття заборони відчуження на предмет застави. Вважає, що в даному випадку відсутній спір, який випливає зі спадкових відносин, про що йдеться в Ухвалі суду, оскільки спадкування уже відбулося, відкрито спадкову справу.Зазначає, що в даній ситуації відсутній спір про права, а має місце лише встановлення факту припинення зобов`язань за договором з метою надання підстав державному реєстратору зняти обтяження з предмету застави.

Просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 18 квітня 2017 року про відмову у відкритті провадження та направити справу для вирішення питання про прийняття заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про встановлення факту припинення зобов`язань за договором.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа не може слухатися в порядку окремого провадження оскільки з заяви вбачається, що обставини, щодо яких заявниця просить встановити факти, які виникли після смерті ОСОБА_5, а отже існують спадкові правовідносини, вирішення яких відноситься до спору про право.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком районного суду та вважає, що такий висновок відповідає нормам процесуального права з наступних підстав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.1 ст. 234ЦПК України)

Пунктом 5 частини 2 статті 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до вимог ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Перелік юридичних фактів що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у статті 256 ЦПК України.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічне роз'яснення міститься у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення".

Згідно з ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як вбачається із заяви ОСОБА_3, остання просила встановити факт припинення зобов`язань за договором позики.

Колегією суддів встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір позики в сумі 90 000 грн. На забезпечення вказаного зобов`язання було укладено договір застави, яким ОСОБА_3. заставила ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1. 07.08.2009 року ОСОБА_5 помер. Таким чином, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права вимоги до ОСОБА_3 за договором позики, що забезпечений заставою.

Колегія суддів вважає, що районний суд прийшов до вірного висновку, що обставини щодо яких заявник просить встановити факт, виникли після смерті ОСОБА_5, тому існують спадкові правовідносини, вирішення яких відноситься до спору про право, що виключає встановлення фактів.

Окрім того, представник апелянта ОСОБА_2 зазначив, що вирішення спадщини після смерті ОСОБА_5, продовження додаткового строку подання заяви про прийняття спадщини вирішувались в судовому порядку. Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №47228244 спадкову справу відкрито 27.03.2017 року.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до положень ч. 1 п. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.209, 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, 313, п.4 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 18 квітня 2017 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягомдвадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді