Номер провадження: 22-ц/785/6764/17
Номер справи місцевого суду: 522/1809/17
Головуючий у першій інстанції Тарасов А. В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22.06.2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві, зацікавлені особи - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєв В.О., ОСОБА_4,

встановила:

27.01.2017 року позивач Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернувся до суду із позовом, посилаючись на те, що постановою від 19.12.2016 року старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєва В.О. (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ) на підставі п.п. 7, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» без фактичного виконання було повернуто стягувачу виконавчий лист №2-3797/11, виданий 25.06.2013 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4, ВАТ «Південьгідроспецбуд» на користь АТ «УкрСиббанк» пеню за кредитним договором в розмірі 82 199,92 грн.

Із зазначеною постановою заявник не згоден та просив суд скасувати її і зобов'язати старшого державного виконавця Цинєва В.О. продовжити виконавче провадження №51604620.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.06.2017 року скаргу ПАТ «УкрСиббанк» було задоволено.

Зобов'язано старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ Цинєва В.О. скасувати постанову від 19.12.2016 року (ВП №51604620) про повернення виконавчого листа №2-3797/11, виданого 25.06.2013 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4, ВАТ «Південьгідроспецбуд» на користь АТ «УкрСиббанк» пені за кредитним договором в розмірі 82 199,92 грн.

Зобов'язано старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ Цинєва В.О. продовжити виконавче провадження №51604620 з виконання виконавчого листа №2-3797/11, виданого 25.06.2013 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4, ВАТ «Південьгідроспецбуд» на користь АТ «УкрСиббанк» пені за кредитним договором в розмірі 82 199,92 грн.

В апеляційній скарзі представник ВПВР УДВС ГТУЮ ставить питання про скасування даної ухвали суду та постановлення нової - про відмову у задоволенні скарги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

До суду апеляційної інстанції всі особи, які беруть участь справі, не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, у зв'язку з чим та на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису в суді апеляційної інстанції не здійснюється

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної судової ухвали, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в заяві про відкриття виконавчого провадження від 25.06.2016 року (а.с.28-звор.) стягувач - ПАТ «УкрСиббанк» повідомив ВПВР УДВС ГТУЮ про наявне в боржника майно, яке є предметом іпотеки, а саме: 5-ти кімнатна квартира, загальною площею 185,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка передана в іпотеку стягувачу на підставі договору іпотеки від 23.03.2007 року, а також яке є предметом застави - автомобіль BMW 745 d INDIVIDUAL 2007 року випуску, яке передано в заставу на підставі договору застави від 23 березня 2007 року.

У зв'язку з цим, постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ Долинського М.М. від 11.07.2016 року (а.с.55-звор.) відкрито виконавче провадження №51604620 з виконання виконавчого листа №2-3797/11, виданого 25.06.2013 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4, ВАТ «Південьгідроспецбуд» на користь АТ «УкрСиббанк» пені за кредитним договором в розмірі 82 199,92 грн.

В подальшому, постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ Цинєва В.О. від 19.12.2016 року (а.с.56) виконавчий документ повернуто стягувачу, з посиланням на те, що в ході виконання виконавчого листа державним виконавцем встановлено, що згідно довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником зареєстровано квартиру за адресою: АДРЕСА_1, але зазначена квартира перебуває під обтяженням (ухвала по справі №2-8060/07 від 29.10.2007 року Приморського районного суду м. Одеси та заява про реєстрацію обтяження нерухомого майна, 16002, 06.09.2009, Суворовський районний суд м. Одеси, с. Бузовський В.В.). На запити державного виконавця Суворовським районним судом м. Одеси надано копію ухвали у справі №2-1120/10 від 09.09.2009 року, відповідно до якої арешт на майно накладено в межах забезпечення позову про стягнення боргу на користь КС «Кредитінвест».

У вказаній постанові також йдеться про те, що Приморським районним судом м. Одеси надано копію ухвали Апеляційного суду Одеської області від 25.06.2008 року по справі 22ц-3011/08, відповідно до якої ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2008 року скасована.

Однак, матеріали справи не мають відомостей про наявність даних ухвал суду: ні від 29.10.2007 року, ні від 09.09.2009 року, ні від 25.06.2008 року, ні від 15.04.2008 року, у зв'язку з чим зробити висновок про те, з яких підстав і відносно чого постановлені дані ухвали, на даний час колегії суддів встановити є неможливим.

Разом з тим, оскаржувана постанова ВПВР УДВС ГТУЮ від 19.12.2016 року вмотивована тим, що оскільки автотранспортний засіб, який належить боржнику та перебуває в розшуку понад рік, не виявлено, квартира знаходиться під обтяженням на підставі ухвали суду від 09.09.2009 року, копія якої відсутня в матеріалах справи, державний виконавець дійшов висновку про необхідність повернення виконавчого документу сторонам, у зв'язку з тим, що звернення стягнення на вищезазначене майно є неможливим.

Однак, суд першої інстанції обгрунтовано не погодився з такими висновками державного виконавця, з огляду на наступне.

Так, згідно ч.ч.1,2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до ч.3 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією. Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Проте, як вбачається з оскаржуваної постанови, державним виконавцем виявлено зареєстрований за боржником транспортний засіб: УАЗ, модель 315120, 1988 року випуску, номерний знак - 58333ОК, однак жодних дій направлених на розшук та арешт зазначеного транспортного засобу державним виконавцем не здійснено, що підтверджується копією матеріалів виконавчого провадження, що наявні в матеріалах справи.

Суд першої інстанції обгрунтовано відхилив посилання представника ВПВР УДВС ГТУЮ на відсутність необхідності оголошення транспортного засобу в розшук при відкритті нового виконавчого провадження, оскільки за загальним правилом державний виконавець не має права здійснювати будь-які заходи щодо виконання рішення в завершеному виконавчому провадженні, тож при відкритті виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, пред'явленого повторно, державний виконавець зобов'язаний в повній мірі виконати передбачені Законом заходи щодо виконання рішення суду.

З цих підстав, посилання державного виконавця на п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено повернення виконавчого документу стягувачу у разі, якщо транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку, є безпідставними, оскільки постанову про оголошення транспортного засобу в розшук по даному виконавчому провадженню не було прийнято та відповідно перебіг строку розшуку не розпочався.

Крім того, згідно п.9 ч. ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Перелік майна, на яке не може бути звернено стягнення, передбачено Додатком до Закону України «Про виконавче провадження», а також встановлено Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та деякими іншими законодавчими актами.

Однак, державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ не було враховано, що виявлена в ході виконавчого провадження квартира за адресою: АДРЕСА_1, є предметом іпотеки за договором іпотеки, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» і боржником ОСОБА_4 23.03.2007 року (а.с.40-звор. - 42), згідно якого стягувачем по Кредитному договору є саме іпотекодержатель - на даний час ПАТ «УкрСиббанк».

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неправомірність дій державного виконавця при прийнятті постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, що є підставою для її скасування та продовження виконавчого провадження.

Однак, судом першої інстанції не було враховано, що в п.1 прохальної частини скарги, представник ПАТ «УкрСиббанк» ставив питання саме про скасування даної постанови, а не про зобов'язання старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ її скасувати.

Крім того, судом не було враховано, що відповідно до абз.2,3 п.8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.22014 року №6, суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Таким чином, суд мав зазначити лише про скасування незаконної постанови старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ Цинєва В.О. від 19.12.2016 року про повернення виконавчого листа, що вже є підставою для продовження виконавчих дій у відповідності до діючого законодавства України.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для постановленя ухвали у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 213 ЦПК України ухвала суду повинна бути законною і обґрунтованою. Законною є ухвала, якою суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованою є ухвала, постановлена на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її частково спростовують, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу суду змінити.

В абзаці першому резолютивної частини ухвали після слова: «задовольнити» доповнити словом «частково».

Абзаци другий та третій резолютивної частини ухвали замінити двома абзацами наступного змісту:

«Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєва В.О. від 19.12.2016 року (ВП №51604620) про повернення виконавчого листа №2-3797/11, виданого 25.06.2013 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4, ВАТ «Південьгідроспецбуд» на користь АТ «УкрСиббанк» пені за кредитним договором в розмірі 82 199,92 грн.

Дана ухвала суду є підставою для продовження виконавчого провадження № 51604620 по виконанню виконавчого листа №2-3797/11».

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.2 ст. 307, п.2. ч.1 ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській областізадовольнити частково.

УхвалуПриморського районного суду м. Одеси від 22.06.2017 року змінити.

В абзаці першому резолютивної частини ухвали після слова: «задовольнити» доповнити словом «частково».

Абзаци другий та третій резолютивної частини ухвали замінити двома абзацами наступного змісту:

«Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєва В.О. від 19.12.2016 року (ВП №51604620) про повернення виконавчого листа №2-3797/11, виданого 25.06.2013 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4, ВАТ «Південьгідроспецбуд» на користь АТ «УкрСиббанк» пені за кредитним договором в розмірі 82 199,92 грн.

Дана ухвала суду є підставою для продовження виконавчого провадження № 51604620 по виконанню виконавчого листа №2-3797/11».

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра