АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1699/17Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9 фонду «Розвиток Черкащини», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінстрим» про визнання договорів недійсними,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2017 року ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_9 фонду «Розвиток Черкащини», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінстрим» про визнання договорів недійсними, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 31 липня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_10 ОСОБА_5» та ОСОБА_7 було укладено Генеральну кредитну угоду №010/02-18/1026-07, згідно якої ВАТ «ОСОБА_11 ОСОБА_5» зобовязувався надавати позичальнику кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї угоди.

Також, 31 липня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_10 ОСОБА_5» та ОСОБА_8 було укладено договір поруки, згідно якого ОСОБА_8 як поручитель взяла на себе зобовязання перед ВАТ «ОСОБА_10 ОСОБА_5» відповідати по зобовязанням, що виникають з умов вищевказаної Генеральної кредитної угоди.

Окрім цього, 31 липня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_10 ОСОБА_5», ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було укладено договір іпотеки №010/02-18/1026-07з1, у відповідності до якого забезпечувалася вимога ВАТ «ОСОБА_10 ОСОБА_5», що випливає з Генеральної кредитної угоди від 31 липня 2007 року та кредитних договорів, укладених в межах цієї угоди. Предметом іпотеки являлась квартира АДРЕСА_1, право власності на яку належало ОСОБА_7 та ОСОБА_8 згідно договору купівлі - продажу від 06 лютого 2006 року та свідоцтва про право власності від 02 червня 1993 року.

26 січня 2012 року між ВАТ «ОСОБА_10 ОСОБА_5» та ОСОБА_7 в рамках Генеральної кредитної угоди №010/02-18/1026-07 було укладено кредитний договір №010/02-18/1026/04-12.

28 грудня 2016 року всі права вимоги за Генеральної кредитною угодою №010/02-18/1026-07 були відступлені ПАТ «Комерційний банк «Фінансовий партнер», яке у цей же день уклало з ТОВ «Фінстрим» договір про відступлення права вимоги за Генеральною кредитною угодою №010/02-18/1026-07 від 31 липня 2007 року, Додатком № 4 до вказаної Генеральної кредитної угоди, вказаний кредитний договір №010/02-18/1026/04-12.

28 грудня 2016 року ТОВ «Фінстрим» в свою чергу уклало з Благодійним фондом «Розвиток Черкащини» договір про відступлення права вимоги за зазначеними договорами.

Посилаючись на те, що договори укладені з порушенням закону ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просили суд визнати недійсними договори про відступлення права вимоги за договором іпотеки укладені 28 грудня 2016 року між ТОВ «Фінстрим» та Благодійним фондом «Розвиток Черкащини».

Також позивачі подали заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 та заборону її відчуження, вказуючи, що як свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано за благодійним фондом «Розвиток Черкащини», який вправі вільно нею розпоряджатися. Отже існує реальна очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивачів до ухвалення рішення у цивільній справі.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 червня 2017 року заяву задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 яка зареєстрована за Благодійним фондом «Розвиток Черкащини» на праві власності.

Заборонено вчиняти будь-які дії направлені на відчуження квартири АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила суд скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9 фонду «Розвиток Черкащини», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінстрим» про визнання договорів недійсними.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 травня 2017 року було відкрито провадження у даній справі (а.с. 53).

Заяву про забезпечення позову позивачі обґрунтували тим, що квартира АДРЕСА_1, належить на праві власності відповідачу у справі ОСОБА_9 фонду «Розвиток Черкащини» та існує небезпека заподіяння шкоди їх правам та інтересам до ухвалення рішення у справі, оскільки вони звернулись до суду з позовом про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги за договором іпотеки, предметом якого є саме ця квартира.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказану квартиру та забороною вчиняти будь-які дії направлені на її відчуження, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, зазначаючи, що квартира АДРЕСА_4, на підставі оспорених договорів зареєстрована на праві власності за ОСОБА_9 фонд «Розвиток Черкащини» який розмістив оголошення про її продаж, що в подальшому може призвести до неможливості виконання рішення суду.

Однак такий висновок суду зроблений без зясування дійсних обставин справи.

Так, відповідно до ч.1 та ч.3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Сукупний аналіз даних положень законодавства та розяснень дає підстави вважати, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову, суд повинен, крім іншого, з'ясувати відомості про особу відповідача та про належність йому майна, про накладення арешту на яке просить інша сторона.

З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування належності відповідачу ОСОБА_9 фонду «Розвиток Черкащини» квартири АДРЕСА_4 позивачами до заяви про забезпечення позову було долучено Інформаційну довідку № 82036311 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна згідно якої власником квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_9 фонд «Розвиток Черкащини» (с. 57), при цьому суд не звернув увагу на дату формування вказаної довідки, а це 9 березня 2017 року.

Проте, як вбачається з долучених до апеляційної скарги копій договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 від 11 травня 2017 року, укладеного між Благодійним фондом «Розвиток Черкащини» та ОСОБА_6 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 11 травня 2017 року в графі «Актуальна інформація про державну реєстрацію права власності» вказується, що власником даної квартири зареєстрована ОСОБА_6, на підставі договору купівлі-продажу від 11 травня 2017 року ( а.с. 91,92).

Таким чином, як на час подачі заяви про забезпечення позову так і на час постановлення оскаржуваної ухвали дійсний власник ОСОБА_6 не була відповідачем по справі і позовні вимоги до неї не предявлялись, а відтак у суду були відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, апеляційна інстанція не може вирішити подану заяву про забезпечення позову, оскільки за нормою ч.1 статті 153 ЦПК України таку заяву розглядає суд, у провадженні якого перебуває справа.

Тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції, як така, що не відповідає вимогам процесуального закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну ОСОБА_6 задовольнити частково, а ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 червня 2017 року скасувати.

Заяву ОСОБА_7, ОСОБА_8 про забезпечення позову передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :