__________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/9218/17
Провадження № 2/520/8534/17
УХВАЛА

01.09.2017 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Прогрес», Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1», Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогресбуд», про визнання майнових прав у незавершеному будівництві,

В С Т А Н О В И В:

07.08.2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Прогрес», Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1», Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогресбуд», про визнання майнових прав у незавершеному будівництві, в якій позивач просить суд визнати за нею майнові права на незавершену будівництвом квартиру, розрахунковою площею 53,96 кв.м., за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 118-а (колишній будівельний номер квартири 238, розрахунковою площею 53,96 кв.м., розташована на 14 поверсі в секції №Б жилого будинку №3 за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 118-а).

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Відповідно до ч.1 ст. 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Перевіряючи чи подана позовна заяву у відповідності до вимог ст. 119-120 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суддею були встановлені недоліки поданої заяви.

У звязку з чим, ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 08.08.2017 року вказану позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Прогрес», Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1», Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогресбуд», про визнання майнових прав у незавершеному будівництві було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків поданої заяви - пять днів з дня отримання копії ухвали, а саме для:

- надання до суду доказу на підтвердження сплати судового збору (оригінал квитанції, платіжного доручення) за подання до Київського районного суду міста Одеси позовної заяви, що містить вимогу майнового характеру, а саме сплаті підлягає судовий збір в сумі 2788 гривень 50 копійок.

Також в ухвалі судді позивачеві розяснено, що в іншому випадку позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

08.08.2017 року позивачеві було направлено копію ухвали судді, що підтверджується супровідним листом наявним в матеріалах справи.

31.08.2017 року до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 щодо залишення судом позовної заяви без руху, в якій представник позивача зазначив, що він не згоден з ухвалою судді, а саме не згоден, що судом встановлено відношення вимоги про визнання майнових прав до вимог майнового характеру.

Також представником позивача у заяві зазначено, що він не погоджується з висновком суду, що судом не приймається надана ним копія платіжного доручення Р24393502А648394555 від 28 червня 2017 року, як доказ сплати судового збору в сумі 640 гривень 00 копійок від імені ОСОБА_1, оскільки сплата судового збору проводилась через систему Приват-24, яка не дає можливості роздрукувати квитанцію, та в графі призначення платежу зазначено, що платіж здійснено від імені представника позивача ОСОБА_2

Оглянувши та дослідивши надану представником позивача вказану заяву щодо залишення судом позовної заяви без руху, суддя дійшла висновку, що посилання представника позивача є безпідставними та необґрунтованими, а ухвала судді Київського районного суду міста Одеси від 08.08.2017 року належним чином не виконана, з наступних підстав.

В ухвалі судді Київського районного суду міста Одеси від 08.08.2017 року позивачеві та його представникові було розяснено, що згідно з наданими позивачем документами до позову, вбачається, що позивачем у позові зазначено, що даний позов немайнового характеру.

Однак з даними твердженнями суд не погоджується, у зв'язку із тим, що відповідно до ч.1 ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об'єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Частиною третьою статі 3 Закону України « Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Отже майнові права є складовою чистиною майна як об'єкта цивільних прав, а тому позовні вимоги про визнання майнових прав мають майновий характер.

Законом України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом: судовий збір включається до складу судових витрат (статгя 1 Закону).

Відповідно до ч.1 ст. 4 вищевказаного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Прожитковий мінімум на 2017 рік в Україні встановлюється Законом України "Про Державний бюджет на 2017 рік", і на 01 січня 2017 року визначений у розмірі 1600 гривень.

Згідно ч.2 ст. 4 ЗУ « Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру, встановлена ставка судового збору у вигляді 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У позовній заяві та матеріалах позову визначений розмір майнових прав, який просить визнати позивач, та який складає 278850 гривень 00 копійок.

Один відсоток від вартості майнових прав складає 2788 гривні 50 копійок, та саме у такому розмірі підлягає сплаті судовий збір за подання ОСОБА_1 позовної заяви за заявленими вимогами.

Вказані обставини були розяснені позивачеві та його представникові в ухвалі судді Київського районного суду міста Одеси від 08.08.2017 року, з одночасним розясненням наслідків невиконання ухвали судді та невиконання недоліків поданої заяви, а саме розяснено, що в іншому випадку позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Крім того, у вказаній ухвалі судді від 08.08.2017 року позивачеві та його представникові було розяснено, що дійсно представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 було надано до позову копію платіжного доручення Р24393502А648394555 від 28 червня 2017 року про сплату судового збору в сумі 640 гривень 00 копійок.

Однак, в ухвалі судді від 08.08.2017 року було встановлено та розяснено, що суд не приймає копію вказаного платіжного доручення Р24393502А648394555 від 28 червня 2017 року, як доказ сплати судового збору в сумі 640 гривень 00 копійок від імені ОСОБА_1

Представником позивача у заяві зазначено, що він не погоджується з висновком суду, що судом не приймається надана ним копія платіжного доручення Р24393502А648394555 від 28 червня 2017 року, як доказ сплати судового збору в сумі 640 гривень 00 копійок від імені ОСОБА_1, оскільки сплата судового збору проводилась через систему Приват-24, яка не дає можливості роздрукувати квитанцію, та в графі призначення платежу зазначено, що платіж здійснено від імені представника позивача ОСОБА_2

З вказаними посиланнями представника позивача, суд не погоджується, з урахуванням вищевикладених обставин та з наступних підстав.

Як вже розяснювалось позивачеві та його представникові, що відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення звязку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. Оригінал такої квитанції додається до всіх позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, інших судових документів, що направляються до судової інстанції.

Дублікат квитанції про сплату судового збору, не є оригіналом документу підтверджуючим сплату судового збору.

Крім того, відповідно до п.26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року за № 10, законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

З наданого до суду платіжного доручення Р24393502А648394555 від 28 червня 2017 року про сплату судового збору в сумі 640 гривень 00 копійок, вбачається, що це є кольоровою копією, а не оригінал квитанції, що в свою чергу не є належним документом на підтвердження сплати судового збору.

Щодо посилань представника позивача, що надана до суду копія квитанції сплачена представником ОСОБА_2 саме як представником ОСОБА_1 в цій справі, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось, суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

При перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України по вказаному платіжному дорученню, судом не підтверджено, що судовий збір в сумі 640 гривень 00 копійок сплачений саме ОСОБА_1, або від її імені за подання до суду цієї заяви.

Навпаки, судом встановлено, що відповідно до підтверджень зарахування судового збору та інформації про його зарахування в автоматизованій системі документообігу суду «Д-3», вбачається, що судовий збір сплачений в сумі 640 гривень 00 копійок за платіжним дорученням Р24393502А648394555 від 28 червня 2017 року представником позивача ОСОБА_2 зарахований, як такий що сплачений від імені позивача в справі №520/7904/17, позивачем в якій не є ОСОБА_1, а інша особа.

Між іншим, з отриманих відомостей з автоматизованої системи документообігу суду «Д-3», суддею встановлено, що копія платіжного доручення Р24393502А648394555 від 28 червня 2017 року про сплату судового збору представником позивача ОСОБА_2 в сумі 640 гривень 00 копійок, надана як доказ сплати судового збору від імені позивачів також в справах: №520/9683/17, №520/9513/17, №520/9215/17, №520/9511/17, та в цій справі №520/9218/17.

У звязку з чим, суддею не приймається надана кольорова копія платіжного доручення Р24393502А648394555 від 28 червня 2017 року, як доказ сплати судового збору в сумі 640 гривень 00 копійок від імені ОСОБА_1

Між іншим, вважаємо за необхідне розяснити представнику позивачу, що у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється кожною особою за заявленими нею вимогами в кожній справі, або її представником за ставками встановленими Законом.

Однак, одна квитанція/платіжне доручення про сплату судового збору, сплаченого представником позивача, не може бути доказом сплати судового збору від імені позивачів представником яких він є, в Шести справах одночасно.

З урахуванням вищевикладеного, суддею встановлено, що позивачем ОСОБА_1 та її представником ОСОБА_2 недоліки поданої заяви не усунуті, ухвала судді про залишення позову без руху від 08.08.2017 року належним чином не виконана.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст. 119 цього Кодексу, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У звязку з тим, що позивачем та її представником недоліки поданої заяви не усунуті, ухвала судді про залишення позову без руху від 08.08.2017 року належним чином не виконана, суддя вважає, що у відповідності до ст. 121 ЦПК України, позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Прогрес», Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1», Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогресбуд», про визнання майнових прав у незавершеному будівництві слід повернути позивачеві та розяснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ч. 2 ст. 121 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Прогрес», Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1», Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогресбуд», про визнання майнових прав у незавершеному будівництві повернути позивачеві.

Розяснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу судді протягом пяти днів з дня отримання ухвали.

Суддя Калініченко Л. В.