Справа № 324/8/17
Провадження № 2/324/184/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Каретник Ю.М.,

при секретарі Савченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пологи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Докучаєвської міської ради Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Четверта маріупольська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до Докучаєвської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері ОСОБА_2, яка померла 21 березня 2016 року.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті матері. У встановлений 6-місячний строк вона не звернулася із заявою про прийняття спадщини, оскільки мати померла у м. Докучаєвську Донецької області, яке наразі є непідконтрольною українській владі територією. У звязку з цим позивачка у судовому порядку змушена була встановлювати факт смерті матері, і на підставі судового рішення їй лише 03.10.2016 року було видане свідоцтво про смерть матері державного зразка.

19 жовтня 2016 року позивачка звернулася до Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори щодо прийняття спадщини після смерті матері, але отримала лист про відмову у вчиненні нотаріальних дій у звязку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Вказані вище обставини позивачка вважає поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Нотаріус, до якого вона звернулася з приводу прийняття спадщини, роз'яснила їй право звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У судове засідання позивачка не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити і не заперечувала проти заочного розгляду справи.

У судове засідання представник відповідача у черговий раз не зявився, про причини неявки суд не повідомив, із заявами про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення на адресу місця реєстрації відповідача, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судових повідомлень про виклики у судові засідання, а також шляхом розміщення на офіційному сайті Пологівського районного суду Запорізької області повідомлення про його виклик у дане судове засідання.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, також у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи неявку у судове засідання без поважних причин належним чином повідомленого відповідача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також заяву позивача про можливість заочного розгляду справи, суд вбачає підстави для ухвалення у даній справі заочного рішення.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_2 померла 21 березня 2016 року в м. Докучаєвську Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НО № 964857, виданого Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 03 жовтня 2016 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Право власності померлої на вказану квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 07.12.1993 року.

Вказану квартиру ОСОБА_2 заповідала позивачці, що підтверджується копією заповіту від 10.05.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Докучаєвської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 та зареєстрованого у реєстрі під № 727.

Однак, позивачка не прийняла спадщину після смерті матері, оскільки на час відкриття спадщини вона не проживала разом зі спадкодавцем і у звязку з проведенням антитерористичної операції на території, де померла її мати, свідоцтво про смерть державного зразка вона змогла отримати лише 03.10.2016 року, тобто після закінчення встановленого законодавством 6-місячного строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Частиною першою ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частинами першою та другою ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Тобто, для підтвердження факту смерті особи спадкоємець повинен подати до нотаріальної контори свідоцтво про смерть особи або судове рішення про оголошення її померлою.

Судом враховано, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085 затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого включено і м. Докучаєвськ Донецької області, на території якого 21 березня 2016 року помела ОСОБА_2 Тому згідно з п. 1 постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», даний населений пункт відноситься до тих населених пунктів, які визнано тимчасово окупованими територіями.

Відповідно до наказів Міністерства юстиції України від 25.11.2014 року № 247/7 та від 17.06.2014 року № 935/5 всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово окупованих територій у населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись там. Тому всі акти та документи, видані органами, не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались, з 01.12.2014 року вважаються недійсними.

Із позовної заяви та доданих до неї документів судом встановлено, що 21 березня 2016 року у м. Докучаєвську Донецької області померла ОСОБА_2, але документи про її смерть були видані установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, тобто були недійсним та не створювали правових наслідків. Тобто для проведення державної реєстрації смерті існували об'єктивні перешкоди, у звязку з чим позивачка вимушена була встановлювати факт смерті матері у судовому порядку.

Тому позивачка змогла отримати свідоцтво про смерть матері державного зразка лише 03.10.2016 року, тобто після спливу встановленого законом строку для прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в абзаці 6 пункту 24 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №8 від 30 травня 2008 року вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно висновків Верховного Суду України, які містяться у постановах від 26 вересня 2012 року, 04 листопада 2015 року та 14 вересня 2016 року, винесених за результатами розгляду справ №6-85цс12, №6-1486цс15 та №6-1215цс16 відповідно, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, які містяться у п. 2 листа № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Як з'ясовано, позивачка мотивує пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 неможливістю вчасно отримати свідоцтво про смерть матері у звязку з проведенням антитерористичної операції на території м. Докучаєвська Донецької області.

При цьому, єдиним документом на підтвердження факту смерті особи та факту відкриття спадщини є саме свідоцтво про смерть, видане компетентними органами України.

Отже, обставина, на яку посилається позивачка, виходячи зі змісту наведених вище правових приписів, висновків Верховного Суду України та роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, може розглядатись як поважна причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки відсутність належним чином оформленого свідоцтва про смерть матері призводила до відсутності у позивача права на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1221, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Докучаєвської міської ради Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Четверта маріупольська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, яка померла 21 березня 2016 року в м. Докучаєвську Донецької області - три місяці, починаючи з дати набрання даним рішенням законної сили.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Пологівський районний суд Запорізької області до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: