У Х В А Л А

14 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Романюка Я.М.,

розглянувши заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2017 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 8 грудня 2016 року та рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 9 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Дніпровський районний суд м. Києва рішенням від 9 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнив частково: стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 4 тис. 62 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди та 500 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди; у решті позовних вимог суд відмовив.

Апеляційний суд м. Києва 8 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення, яким стягнув з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 по 1 тис. 692 грн 47 коп. у рахунок відшкодування майнової шкоди з кожної та по 250 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди з кожної.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 13 квітня 2017 року поновив ОСОБА_4, ОСОБА_5 строк на касаційне оскарження судових рішень та відмовив у відкритті касаційного провадження у справі за вказаним позовом з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

7 липня 2017 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд зазначених судових рішень з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції статті 780 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування заяви ОСОБА_4 надала копії ухвал колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня, 19 червня 2013 року, 15 травня, 27 серпня 2014 року, 14 серпня 2015 року.

7 липня 2017 року ОСОБА_5 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд зазначених судових рішень з передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції статті 780 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» та статті 74 ЦПК України.

На обґрунтування заяви ОСОБА_5 надала копії ухвал колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року, 10 травня, 7 червня 2017 року, 15 травня, 27 серпня 2014 року.

Перевіривши наведені в заявах ОСОБА_4, ОСОБА_5 доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Постановляючи ухвалу від 13 квітня 2017 року, про перегляд якої подано заяви, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність правових підстав для покладення відповідальності за завдану залиттям квартири шкоду позивачці на відповідачів як співвласників квартири, у якій з відома останніх проживала стороння особа.

Разом з тим на обґрунтування передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції статті 780 ЦК України заявниці надали:

- ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2013 року, 27 серпня 2014 року, у яких суд касаційної інстанції скасував судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій з направленням справ на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав допущення судами порушень норм ЦПК України, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для вирішення справи;

- ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 року, 15 травня 2014 року та 14 серпня 2015 року, у яких суд касаційної інстанції зазначив про наявність правових підстав для покладення відповідальності за завдану пошкодженням нерухомого майна шкоду на орендарів, які користувались відповідними приміщеннями на підставі договорів оренди, укладених у встановленому законом порядку.

Отже, порівняння наведених судових рішень суду касаційної інстанції із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Оскільки суд касаційної інстанції ухвалою, про перегляд якої подано заяву, відмовив у відкритті касаційного провадження у справі за вказаним позовом з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України, то зазначена ухвала не перешкоджає подальшому провадженню у справі й не підлягає перегляду з передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підстави.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску вказаної вище справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди за заявами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2017 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 8 грудня 2016 року та рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 9 червня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

Я.М. Романюк