УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2017 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.,

За участі секретаря Бурячек О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва заяву про забезпечення позову, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2, до Приватного навчального закладу «Навчально-виховний комплекс «Гуманітарна гімназія «Гармонія», треті особи: Департамент освіти і науки, молоді і спорту виконавчого органу Київської міської ради, Державна інспекція навчальних закладів України про захист права дитини на освіту,

в с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2, до Приватного навчального закладу «Навчально-виховний комплекс «Гуманітарна гімназія «Гармонія», треті особи: Департамент освіти і науки, молоді і спорту виконавчого органу Київської міської ради, Державна інспекція навчальних закладів України про захист права дитини на освіту.

22 серпня 2017 року представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Приватному навчальному закладу «Навчально-виховний комплекс «Гуманітарна гімназія «Гармонія» здійснювати відрахування з навчального закладу та/або переведення до класу (в якому не реалізується науково-педагогічний проект «Інтелект України») на 2017/2018 навчальний рік , учня ОСОБА_2, до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті та призупинити дії будь-яких актів та рішень Приватного навчального закладу «Навчально-виховний комплекс «Гуманітарна гімназія «Гармонія» та його посадових осіб щодо переведення до наступного класу (в якому не реалізується науково-педагогічний проект «Інтелект України») та/або відрахування з навчального закладу учня - ОСОБА_2, до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просила задовольнити заяву про забезпечення позову.

Представник відповідача Пінтов В.В. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, вважає подану до суду заяви безпідставною та необґрунтованою.

Представник третьої особи Лендєл Л.П. в судовому засіданні вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову залишила на розгляд суду.

Оцінивши наведені учасниками цивільного процесу доводи та заперечення щодо вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Забезпечення позову -- це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Виходячи з предмету спору та субєктивного складу сторін, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки представником позивача не наведено ґрунтовних підстав для вжитті заходів забезпечення позову, який визначений позивачем у спосіб, який не передбачений ст.152 Цивільного процесуального кодексу України, визначенні види заходів забезпечення позову, виходить за межі заявлених позовних вимог, та не мають прямого зв'язку з виконанням судового рішення, та можуть призвести до порушення права юридичної особи, а згідно вимог чинного законодавства втручання в господарську діяльність юридичної особи заборонена, в той же час забезпечення позову слугує підставою гарантії реалізації рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, та не може замінювати безпосередньо рішення суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.151-153, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2, до Приватного навчального закладу «Навчально-виховний комплекс «Гуманітарна гімназія «Гармонія», треті особи: Департамент освіти і науки, молоді і спорту виконавчого органу Київської міської ради, Державна інспекція навчальних закладів України про захист права дитини на освіту.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

С у д д я