АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 635/5088/16-ц Головуючий І інстанції - Березовська І.В.
Провадження № 22ц/790/3521/17 Головуючий ІІ інстанції - Кісь П.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 березня 2017 року у цивільній справі за позовом комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

ВСТАНОВИВ:

22.06.2016 року КП «Харківські теплові мережі» звернулося у суд з позовом до ОСОБА_3 і просило стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 34011 гривень 87 копійок та компенсувати витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 гривень.

В обґрунтування позовних вимог товариство зазначило, що відповідачу на праві приватної власності належить приміщення загальною площею 69,9кв.м., що розташоване по вул. Комарова 9 в смт. Пісочин Харківського району Харківської області з централізованою системою опалення в житловому будинку, теплопостачання якого здійснюється позивачем. Однак відповідач, не уклавши договору на постачання теплової енергії, безпідставно її отримує для опалення приміщення, яке обладнане під перукарню, у зв'язку з чим за період з 01 жовтня 2014 року по 01 травня 2016 року за нею утворилася заборгованість яка станом на 01 травня 2016 року становить 34011 гривень 87 копійок. За кожний розрахунковий період відповідачу були направлені платіжні вимоги-доручення про оплачу спожитої теплової енергії та листи про оплату вартості спожитої теплової енергії, однак заборгованість до теперішнього часу не сплачена. Розрахунок безпідставно спожитої відповідачем теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 березня 2017 року позов задоволено. Суд вирішив: стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» вартість спожитої теплової енергії в розмірі 34011 гривень 87 копійок та судовий збір у розмірі 1378 гривень 58 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить його скасувати на ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, та не сприяв повному, об'єктивному і неупередженому розгляду справи.

Відповідач вказує, що позивач не надав до суду жодного доказу того, що останній звертався до неї з пропозицією щодо укладання договору та йому було відмовлено з боку споживача. Крім того, суд безпідставно відхилив докази про те, що площа житлової квартири складає не 69,9 кв.м., а 64,6 кв.м.; вказує, що суд, надавши перевагу одній із сторін, прийняв як доказ надане фото позивача фасаду квартири відповідача, яке зроблено тривалий час назад, а надане фото стороною відповідача, на якому відсутні на сьогодні будь-які вивіски та реклама підприємницької діяльності - необґрунтовано до уваги не прийняв.

Таким чином, на думку відповідача, розрахунки проведені позивачем за завищеною на 5,3 кв. м. площею приміщення не можуть бути доказом об'єктивного розрахунку за спожите тепло та заборгованості і повинні бути перераховані позивачем у бік зменшення.

Твердження позивача про те, що за вказаною адресою знаходиться салон краси не відповідають дійсності та будь-якими доказами позивачем не доведено. Разом з тим, нарахування проведено по тарифах для організацій, які значно вищі за тарифи для населення. Також, вказує апелянт, позивачем не надано жодного обґрунтування методики та тарифів, які він використовував під час нарахування заборгованості за декілька років, не доведено жодним доказом, що квартира позивача використовується для провадження підприємницької діяльності. Стверджує, що розрахунки проведені без посилання на законодавство, яке регулює розрахунок теплової енергії для побутових споживачів, не з'ясував правової природи різних по суті розрахунків - розрахунку теплового навантаження та розрахунку спожитої теплової енергії.

В судове засідання апеляційної інстанції відповідач не з'явилася, про причину неявки не повідомила.

Представник відповідача апеляційну скаргу підтримав і просив задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи, хоча й не заперечував факт заборгованості, проте вважав її значно меншою з огляду на безпідставне нарахування за тарифами для промислових споживачів, тоді як квартира відповідача відноситься до житлового фонду.

Представник позивача апеляційну скаргу не визнав і просив відхилити, вважаючи його способом уникнення від оплати за фактично отримані послуги теплопостачання.

Заслухавши головуючого-суддю, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає за таких підстав.

За змістом ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 34011,87грн.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що квартира № 147 в житловому будинку № 9 по пров. Комарова в смт. Пісочин Харківського району Харківської області належить на праві власності відповідачу. Згідно технічного паспорту квартира знаходиться на першому поверсі, загальна площа квартири становить 69,9 кв.м.

Акт комісійного обстеження системи теплопостачання об'єкта від 27 листопада 2013 року та надані суду фотознімками фасаду житлового будинку №9 підтверджують доводи позивача про переобладнання квартири ОСОБА_3 в нежитлове приміщення, з приміщення зроблений окремий вхід безпосередньо на вулицю, окремо від загального під'їзду. Ці докази відповідачем не спростовані.

Враховуючи, що квартира АДРЕСА_1 фактично переобладнана в нежитлове приміщення, то правовідносини між сторонами підлягають регулюванню Законом України «Про теплопостачання».

Статтями 19, 24, 25 цього Закону передбачено, що споживач або суб'єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Споживач теплової енергії зокрема має право на: вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами; отримання інформації щодо якості теплопостачання, тарифів, цін, порядку оплати, режимів споживання теплової енергії; отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів та стандартів. Основними обов'язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Відповідачем та його представником не надано доказів, а матеріали справи таких не містять, які б свідчили про виконання ним вимог закону в частині обов'язку щодо укладення договору на теплопостачання.

Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії безпосередньо регулюються Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року № 1198, які є обов'язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії.

Відповідно до п. 3 зазначених Правил наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: межа балансової належності (відповідальності) - межа розподілу теплової мережі між теплопостачальною організацією і споживачем; межа продажу теплової енергії - сукупність точок теплової мережі, обладнаних вузлом обліку, на основі показів якого проводяться розрахунки за спожиту теплову енергію, або точка розподілу, визначена в договорі у разі відсутності такого вузла; споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору; тепловикористальне обладнання - комплекс пристроїв, які використовують теплову енергію для опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і технологічних потреб;

Пунктом 4 Правил встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва.

Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. У разі викупу частини приміщень в окремо розташованому будинку теплопостачальна організація укладає договір з кожним власником (п. 5 Правил).

Згідно п. 14 Правил споживач зобов'язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання, а відповідно до приписів п. 23 Правил розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Споживач теплової енергії зобов'язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (ст. 40 Правил).

Наявними у справі доказами підтверджується, що теплопостачання у вказаний житловий будинок проводиться позивачем у централізованому порядку, а отже відповідач є споживачем послуг з централізованого теплопостачання за адресою: смт. Пісочин Харківського району Харківської області, пров. Комарова, 9, зокрема, актом № 177/1736 від 22.10.2014 року про підключення у зв'язку з початком опалювального сезону житлового будинку № 9 по пров. Комарова в смт. Пісочин Харківського району Харківської області, в тому числі приміщень відповідача, до джерела теплової енергії; актом № 177/2697 від 14.04.2015 року про відключення у зв'язку з закінченням опалювального сезону житлового будинку № 9 по пров. Комарова в смт. Пісочин Харківського району Харківської області, в тому числі приміщень відповідача, від джерела теплової енергії; актом № 177/3601 від 10.10.2015 року про підключення у зв'язку з початком опалювального сезону житлового будинку № 9 по пров. Комарова в смт. Пісочин Харківського району Харківської області, в тому числі приміщень відповідача, до джерела теплової енергії; актом № 177/4577 від 05.04.2016 року про відключення у зв'язку з закінченням опалювального сезону житлового будинку № 9 по пров. Комарова в смт. Пісочин Харківського району Харківської області, в тому числі приміщень відповідача, від джерела теплової енергії.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Договір між КП «Харківські теплові мережі» та ОСОБА_3 на придбання теплової енергії не укладався, але відсутність договору на постачання теплової енергії, не звільняє відповідача від відповідальності та зобов'язання сплатити за фактично надані послуги з постачання теплової енергії позивачем.

Актом звіряння відпуску - отримання теплової енергії та розрахунків за її використання між КП «Харківські теплові мережі» та абонентом ОСОБА_3 станом на 01 травня 2016 року відповідач має заборгованість в розмірі 34011 гривень 87 копійок. Період утворення заборгованості становить з 01.01.2014 року по 01.05.2016 року. Розрахунок спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження, відповідно до діючих тарифів, затверджених постановою Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України № 140 від 30.09.2011 року.

Враховуючи приписи зазначених нормативно-правових актів, розрахунок здійснено позивачем виходячи з теплового навантаження, враховуючи середньомісячну фактичну температуру теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячну температуру зовнішнього повітря та кількість годин роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Судова колегія не приймає до уваги доводи відповідача про неправильність наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача, в якому теплове навантаження розраховане в залежності від об'єму приміщення, оскільки відповідач не надала доказів на його спростування. З приводу перерахунку теплового навантаження, виходячи із об'єму приміщення, відповідач до позивача не зверталася.

Апеляційний суд відхиляє доводи представника відповідача щодо невідповідності в розрахунках позивача даних про площу житлового приміщення відповідним показникам в копії технічного паспорту на квартиру, оскільки представник відповідача посилається на копію технічного паспорту на квартиру від 19.03.2008 року, тобто дев'ятирічної давнини, а позивач просить стягнути заборгованість, яка виникла з 01 жовтня 2014 року, вказуючи, що відповідач здійснив переобладнання квартири на салон краси, а розмір приміщення ним зазначено фактичний, тобто той, який надало підприємство, на балансі обслуговування якого знаходиться будинок №9 по вул..Комарова в смт.Пісочин.

Відповідач не скористалася своїм процесуальним правом щодо надання доказів, зокрема висновку експерта або спеціаліста, або будь-якого іншого документа, складеного відповідними установами та організаціями, які б спростовували розрахунок заборгованості позивача та підтвердили об'єм площі приміщення.

Отже, посилання відповідача, що вона повинна сплачувати за надані послуги як побутовий споживач, оскільки приміщення є житловим і не використовується для підприємницької діяльності, що суд неправильно визначив норми, за якими регулюються спірні правовідносини, є безпідставними і не ґрунтуються на фактичних обставинах справи і не відповідає змісту оскарженого ним рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими і висновків суду також не спростовують.

За таких обставин апеляційний суд, відповідно до ст.308 ЦПК України, відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

О.М. Хорошевський