Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», приватного акціонерного товариства «МТС Україна», треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 29 грудня 2015 року близько 10 год.

30 хв. по вул. Леніна перед перехрестям з вул. Фрунзе у м. Хорол Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортних засобів: автомобіля «Ford Transit», номерний знак

НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, та автомобіля «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_1, під його особистим керуванням, внаслідок чого його автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Хорольського районного суду Полтавської області від

13 січня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні вказаної ДТП.

Власником автомобіля «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_2, є приватне акціонерне товариство «МТС Україна» (ПрАТ «МТС Україна»), цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС»). ОСОБА_6 працював водієм у ПрАТ «МТС Україна» та момент скоєння ДТП виконував свої трудові обов'язки.

Зазначав, що пошкодження, яких зазнав автомобіль «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_1, яким він володіє на підставі довіреності від

28 травня 2014 року, були значними та відповідно до висновку експертної автотоварознавчої експертизи відновлювальний ремонт значно перевищує ринкову вартість цього автомобіля на момент його пошкодження при ДТП.

Посилаючись на вказані обставини та, з урахуванням поданих уточнень, ОСОБА_4 просив: стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» на його користь 33 933 грн 85 коп. страхового відшкодування шкоди, з ПрАТ «МТС Україна» - 7 163 грн 91 коп. у рахунок відшкодування фактичного розміру шкоди, завданої належного його майну, що не покривається страховим відшкодуванням, 1 965 грн у відшкодування витрат з оплати послуг судового експерта автотоварознавця, 36 грн 44 коп. у відшкодування витрат з оплати повідомлення сторін про проведення технічного огляду судовим експертом - автотоварознавцем а також 5 000 грн у відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від

31 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_4 33 933 грн 85 коп. у рахунок страхового відшкодування шкоди, завданої належного йому майну.

Стягнуто з ПрАТ «МТС Україна» на користь ОСОБА_4 -

7 163 грн 91 коп. у рахунок відшкодування фактичного розміру шкоди, завданої належного його майну, що не покривається страховим відшкодуванням, - 1 965 грн у відшкодування витрат з оплати послуг судового експерта автотоварознавця, - 36 грн 44 коп. у відшкодування витрат з оплати повідомлення сторін про проведення технічного огляду судовим експертом - автотоварознавцем.

Стягнуто з ПрАТ «МТС Україна» на користь ОСОБА_4 5 000 грн у відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 27 вересня

2016 року рішення Хорольського районного суду Полтавської області від

31 травня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК Українисуд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на відшкодування завданої майнової та моральної шкоди відповідно до ст. ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що позивачем не надано жодних доказів правомірності керування транспортним засобом «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_1, на час настання ДТП, враховуючи, що дія довіреності від 28 травня 2014 року припинилась ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку зі смертю довірителя.

Висновок суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 29 грудня 2015 року близько 10 год. 30 хв. по вул. Леніна перед перехрестям з вул. Фрунзе у

м. Хорол Полтавської області сталася ДТП за участю транспортних засобів: автомобіля «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, та автомобіля «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_1, під його керуванням ОСОБА_4

Внаслідок цієї ДТП механічних пошкоджень зазнав транспортний засіб «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_1, зокрема: «деформовано передню частину кузова, ліва дверка, капот, розбито бампер, решітка радіатора, розбита ліва фара, пошкоджений номерний знак».

Постановою Хорольського районного суду Полтавської області від

13 січня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні вказаної ДТП.

Власником автомобіля «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_2, є ПрАТ «МТС Україна», цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС». ОСОБА_6 працював водієм у ПрАТ «МТС Україна» та момент скоєння ДТП виконував свої трудові обов'язки.

ОСОБА_4 володів транспортним засобом «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_1, на підставі довіреності від 28 травня 2014 року, наданої власником автомобіля ОСОБА_5

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 248 ЦК Українивизначено, що представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі ст. 396 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14.

Враховуючи, що на момент настання ДТП довіреність від 28 травня 2014 року, видана ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_4, втратила чинність, у зв'язку зі смертю довірителя, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про відсутність у позивача відповідної правової підстави на володіння транспортним засобом «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_1, а, відтак, і права на отримання відшкодування, пов'язаного із ушкодженням вказаного автомобіля.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

При цьому доводи ОСОБА_4 щодо володіння спірним транспортним засобом на підставі посвідчення водія, є безпідставними, оскільки зазначений документ посвідчує право керування транспортним засобом відповідної категорії та не надає речове право на чуже майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 вересня

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

В.М. Коротун