Номер справи 623/1760/17
Номер провадження 2/623/973/2017
РІШЕННЯ

іменем України

30 серпня 2017 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Винниченка П.П.,

за участю секретаря Ардашевої Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюм Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бригадирівської сільської ради Ізюмсського району Харківської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування по закону на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

27 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до Бригадирівськї сільської ради Ізюмсського району Харківської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування по закону на земельну ділянку і просила встановити, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 є рідною сестрою ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку /пай/ площею 7, 8 умовних кадастрових гектара, що належала ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі сертифікату про право власності на земельну ділянку /пай/ серії НОМЕР_2, виданого відповідно до розпорядження Ізюмської райдержадміністрації № 490 від 18 вересня 2000 року вартістю 221 888, 06 грн. У підтвердження своїх позовних вимог позивач вказала наступне:

ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Липчанівка Ізюмського району Харківської області померла рідна тітка позивача ОСОБА_3, після її смерті відкрилась спадщина на наступне майно: на земельну ділянку /пай/ серії НОМЕР_2, виданого відповідно до розпорядження Ізюмської райдержадміністрації № 490 від 18 вересня 2000 року вартістю 221 888, 06 грн.

На день смерті тітки спадкоємців першої черги на її майно не було, єдиним спадкоємцем була мати позивача ОСОБА_4, яка своєчасно звернулась до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак не оформила її.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Ізюм Харківської області померла рідна мати позивача ОСОБА_4, копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 з актовим записом № 736. В підтвердження родинних стосунків з померлою додано до матеріалів справи копії свідоцтва про народження позивача з відповідними з актовими записами: ОСОБА_1 а/з № 5 від 02 березня 1967 року, НОМЕР_4, в якому зазначено матір позивача, як ОСОБА_4. Також додано копію свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_5, з якого видно, що після укладення шлюбу позивач взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_1.

При житті померла мати позивача ОСОБА_4 користувалась майном померлої сестри ОСОБА_3, в неї знаходились всі документи на майно померлої сестри в тому числі і Сертифікат на право на земельну частку /пай/ . /а.с. 15/

Позивач до суду не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі підтримує позовні вимоги і просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, заперечень щодо позову не надав.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України.

Перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України.

Як установлено судом і підтверджується матеріалами справи:

ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Ізюм Харківської області померла рідна мати позивача ОСОБА_4, копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 з актовим записом № 736./а.с. 14/.

Свідоцтвом про народження ОСОБА_1 а/з № 5 від 02 березня 1967 року, НОМЕР_4, в якому зазначено матір позивача, як ОСОБА_4.. (а.с.12).

Свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_5 виданого 24 серпня 1985 року підтверджено, що ОСОБА_1 уклала шлюб і взяла прізвище чоловіка ОСОБА_1. (а.с.11).

Згідно Сертифікату на право на земельну частку /пай/, виданого на підставі розпорядження голови Ізюмської державної адміністрації 24 грудня 1997 року за № 591, де вказано, що ОСОБА_3 належить зазначена вище земельна ділянка./а.с.15/.

Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року; законами України: від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право»; іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування».

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, право на оформлення спадщини у судовому порядку повязане звідмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.(а.с.22)

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину.

Таким чином, незважаючи на те, що у спадкодавця відсутні оригінали документів, що підтверджують родинні стосунки між померлими сестрами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, враховуючи наявність письмових доказів, а також сертифікату, виданого померлій ОСОБА_3, який успадкувала її сестра, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 208- 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 1216-1217, 1220, 1261, 1268, 1276 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву про встановлення факту родинних відносин і визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною сестрою ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування по закону на земельну ділянку /пай/ серії НОМЕР_2, виданого відповідно до розпорядження голови Ізюмської райдержадміністрації № 490 від 18 вересня 2000 року вартістю 221 888, 06 грн. на ім`я ОСОБА_3.

Правовстановлюючі документи вказану земельну ділянку на імя ОСОБА_3 вважати таким що втратили чинність.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя П.П. Винниченко