У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Карпенко С.О.,

Мазур Л.М., Ситнік О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Новак Галини Миколаївни за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 2 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 3 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 31 серпня 2015 року, зобов'язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрити виконавче провадження за дублікатом виконавчого листа, виданого 22 червня 2015 року Дарницьким районним судом м. Києва про зобов'язання Головного управління Пенсійного Фонду України у м. Києві перерахувати йому пенсію з урахуванням 40% надбавки від посадового окладу, установленої Указом Президента № 847/99 від 14 липня 1999 року та Постановою Кабінету Міністрів України № 1695 від 15 вересня 1999 року, з 1 вересня 1999 року по 31 грудня 2002 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 2 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 3 червня 2016 року, у відкритті провадження у справі відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 2 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 3 червня 2016 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права, і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що скарга не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

З такими висновками судів попередніх інстанції погоджується і колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судами встановлено, що 28 травня 2015 року ОСОБА_3 подав до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві заяву про відкриття виконавчого провадження за дублікатом виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 22 червня 2015 року, про примусове виконання постанови Дарницького районного суду м. Києва від 7 вересня 2006 року про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві перерахувати ОСОБА_3 пенсію з урахуванням 40% надбавки від посадового окладу, установленої Указом Президента № 847/99 від 14 липня 1999 року та Постановою Кабінету Міністрів України № 1695 від 15 вересня 1999 року, з 1 вересня 1999 року по 31 грудня 2002 року.

31 серпня 2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», чинному на час виникнення спірних правовідносин, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Юрисдикційність розгляду скарг на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби залежить від спеціалізації суду, який ухвалив рішення, що підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ч. 1 ст. 383 ЦПК України у редакції, чинній на час звернення заявника до суду).

Судами попередніх інстанцій з дублікату виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва, встановлено, що він виданий на виконання постанови, ухваленої при розгляді адміністративної справи за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Київського міського військового комісаріату.

Згідно із частинами 9, 10 ст. 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною шостою цієї статті передбачено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи, у яких однією із сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг (ст. 18 КАС України.)

Суди попередніх інстанцій, врахувавши зазначене, правомірно відмовили у відкритті провадження у справі в порядку ЦПК України та дійшли правильного висновку, що в порядку цивільного судочинства таке звернення не розглядається.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає ухвали без змін, якщо судами прийнято ухвали з додержанням вимог закону.

Твердження ОСОБА_3 у касаційній скарзі про те, що він не посилався на цивільне процесуальне законодавство як підставу звернення, спростовується змістом звернення, яке має процесуальну форму скарги на дії державного виконавця як визначає ЦПК України, а не позовної заяви як визначає КАС України.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення неправильного судового рішення, оскільки висновків судів не спростовують. Ухвали судів попередніх інстанцій прийняті з додержанням вимог закону і підстав для їх скасування не встановлено.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 2 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 3 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є.Червинська
Судді: І.М.Завгородня С.О.Карпенко Л.М.Мазур О.М.Ситнік