Справа №359/4924/17
Провадження №2-з/359/57/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

розглядаючи в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 276120 гривень.

Крім того, ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову та обґрунтовує її тим, що ОСОБА_2 належить 1/4 частка в земельній ділянці площею 0,1 га з кадастровим номером :01:004:0016 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованій в с. Велика Олександрівка Бориспільського району; 1/4 частка в житловому будинку з гос-подарськими будівлями та спорудами по вул. Шевченка, 10 в с. Велика Олександрівка Бориспільського району; та 1/5 частка в квартирі АДРЕСА_1. Відчуження цього майна унеможливить виконання рішення суду про задоволен-ня позову. Тому ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на вказане майно відпо-відача.

Учасники цивільного процесу не зявились у судове засідання. Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про забезпечення позову.

Дослідивши письмові докази, приєднані до цієї заяви, суд дійшов до таких виснов-ків.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.3 ст.152 цього ж Кодексу види забезпечення позову мають бути співмір-ними із заявленими позовними вимогами.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна за-гроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповід-ність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав №85116920 від 14 квіт-ня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 належить 1/5 частка в квартирі АДРЕСА_1. В Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів не-рухомого майна відсутні відомості про накладення арешту на майно відповідача або оголошення заборони на його відчуження. Ця обставина свідчить про те, що ОСОБА_2 має реальну можливість відчужити 1/5 частку в квартирі у власність інших осіб. Ця обставина утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, вартість цього майна не перевищує розмір боргу за договором позики. Ця обставина свідчить про те, що вид забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_1, є співмірним позовним вимогам.

З огляду на це суд вважає допустимим накласти арешт на 1/5 частки в квартирі АДРЕСА_1.

Однак з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав №85116920 від 14 квітня 2017 року вбачається, що 1/4 частка в земельній ділянці площею 0,1 га з када-стровим номером :01:004:0016 з цільовим призначенням для будівництва і об-слуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованій в с. Велика Олександрівка Бориспільського району; а також 1/4 частка в житловому будин-ку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Шевченка, 10 в с. Велика Олексан-дрівка Бориспільського району належать не ОСОБА_2, а ОСОБА_3

З огляду на це суд вважає, що підстави для накладення арешту на вказане майно відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах сус-пільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як розяснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «ОСОБА_4 проти Італії»). Необґрунтована затримка у вико-нанні обовязкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

Безумовно, накладення арешту на 1/5 частку в квартирі є втручанням держави у право ОСОБА_2 на мирне володіння цим майном. Однак арешт 1/5 частки в квар-тирі полягає лише у тимчасовому позбавленні відповідача спроможності розпоряджатись цим обєктом нерухомого майна. ОСОБА_2 матиме можливість вільно володіти та користуватись квартирою. Ці обставини свідчать про те, що вжиття вказаного про-цесуального заходу не спричинить жодних незручностей відповідачу. Крім того, втру-чання держави у право ОСОБА_2 на мирне володіння її майном є конче необхід-ним, оскільки воно спрямовано виключно на забезпечення виконання рішення суду. Така мета становить суспільний інтерес, який превалює над індивідуальними свободами ОСОБА_5 Аналіз цих обставин свідчить про те, що накладення арешту на 1/5 частку в квартирі відповідає ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних сво-бод та не порушує ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції.

Суд вважає, що ці обставини є додатковою підставою для часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.208, ч.4 ст.209, ст.210 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/5 частку в квартирі АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності серії САЕ №549006, виданого 12 вересня 2011 року управлінням житлово-комунального господарства Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації.

У задоволенні заяви в частині інших вимог ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_6