Справа № 415/3017/14-ц
Провадження № 6/415/108/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України

21.08.17 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Коваленко Н.В.,

за участю: секретаря судового засідання Данько Л.С.,

держаного виконавця ОСОБА_1,

представника боржника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лисичанську подання виконуючого обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції Луганської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся виконуючий обовязки начальника відділу державної виконавчої Лисичанського міського управління юстиції ОСОБА_1 з поданням, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3.

В обґрунтування подання посилається на те, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист №2-1772 від 05.10.2009 року щодо стягнення за виконавчим документом, виданим Лисичанським міським судом з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Універсал Банк» боргу на суму 353247,73 грн. У своєму поданні державний виконавець просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, 28.03.1979 р. н., ід. н. НОМЕР_1 до виконання ним зобовязань покладених на підставі виконавчого листа № 2-1772 від 05.10.2009 р. Лисичанського міського суду Луганської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Універсал Банк» боргу в розмірі 356 247,73 грн.

Державний виконавець Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції - ОСОБА_1, в судовому засіданні подання підтримала та просила задовольнити.

Боржник у судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи та заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Представник боржника ОСОБА_2, у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, пояснив що боржник не ухиляється від покладених на нього зобовязань, боржник є громадянином ОСОБА_4 Федерації, мешкає та працює у ОСОБА_4 Федерації, має там сімю тому обмеження у виїзді за межі України позбавляє його можливості повернутись до дому та до своєї роботи, яка є єдиним його джерелом доходу.

Розглянувши відомості про належне повідомлення боржника про час, дату та місце розгляду справи, враховуючи присутність представника боржника в судовому засіданні, суд вважає за можливе розгляд справи провести за його відсутності.

Вислухавши пояснення учасників процесу, які прибули у судове засідання, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

З подання державного виконавця та матеріалів доданих до нього встановлено, що у відділі державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції на виконанні знаходиться виконавчий лист №2-1772 від 05.10.2009 року щодо стягнення за виконавчим документом, виданим Лисичанським міським судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Універсал Банк» боргу на суму 353247,73 грн.

14.01.2010 року відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-1772 від 24.11.2009 р. виданого Лисичанським міським судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Універсал Банк» боргу на загальну суму 353247,73 грн..

В судовому засіданні держаний виконавець підтвердив, що вказані документи були надіслані на адресу за місцем реєстрації боржника: Україна, Луганська область, м. Новодружеськ, вул. Пархоменко, б. 25.

Проте, матеріали справи не містять відомостей про належне виконання державним виконавцем положень ст. 27, 30 Закону України «Про виконавче провадження», а саме направлення ОСОБА_3 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, відсутні докази отримання постанови про відкриття виконавчого провадження боржником та відсутні докази, що ОСОБА_3 був обізнаний щодо наявності такої постанови.

Також оглянуті в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження № 16805492 не містять відомостей щодо направлення боржнику повідомлення про звернення державного виконавця з поданням до суду.

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження № 16805492 вбачається, що державним виконавцем були проведені виконавчі дії, щодо майнового стану боржника: направлено запит до ДПІ, БТІ, Управління Держкомзему, МРЕВ.

Згідно копії інформації МРЕВ, за ОСОБА_3 зареєстрований автомобіль НОМЕР_2.

02.03.2010 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3.

01.03.2011 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, оголошено у розшук автомобіль НОМЕР_2.

26.03.2010 року державним виконавцем складено акт про те, що за місцем мешкання боржника: м. Новодружеськ, вул. Пархомено, 25, двері ніхто не відчинив.

Як вбачається з копії відповіді від 21.01.2014р № 11/9-396, наданої Управлінням державтоінспекції ГУМВС України у Луганській області, підрозділи Державтоінспекції у Луганській області орієнтовано на розшук автомобіля НОМЕР_2.

Отже, оскільки вищезазначені виконавчі дії не призвели до погашення заборгованості, державний виконавець звернувся до суду з поданням, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3.

Розглянувши матеріали подання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

З матеріалів справи вбачається, що постановою головного державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції від 14.01.2010 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1772, виданого 24.11.2009 року Лисичанським міським судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь «Універсал Банк» боргу у сумі 353 247, 73 грн.

Частиною 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час відкриття виконавчого провадження, передбачено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час відкриття виконавчого провадження , копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, державним виконавцем або іншою особою, уповноваженою державним виконавцем, документи виконавчого провадження можуть бути вручені особисто сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Відповідно до ст.30 вказаного Закону державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк відповідно до статті 24 цього Закону.

У разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, встановленому статтею 32 цього Закону, та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення.

Однак, матеріали справи (на час розгляду подання) не містять відомостей про належне виконання державним виконавцем положень ст. 27, 30 Закону України «Про виконавче провадження», а саме направлення ОСОБА_3 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, відсутні докази отримання постанови про відкриття виконавчого провадження боржником та відсутні докази, що ОСОБА_3 був обізнаний щодо наявності такої постанови.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п.18 ч.3 ст.11 Закону № 606-XIV означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

В даному випадку, суд вважає за необхідне зазначити, що з матеріалів справи не вбачається факту умисного ухилення боржника від виконання власних боргових зобов'язань, оскільки боржник не знав про наявність відкритого виконавчого провадження оскільки мешкав в ОСОБА_4 Федерації та з 2016 року є громадянином ОСОБА_4 Федерації, мешкає та працює у ОСОБА_4 Федерації і кошти, які він там отримує, це його дохід. Окрім того, представник боржника в судовому засіданні зазначив, що державним виконавцем накладено арешт на майно боржника та його майно оголошено у розшук, оскільки державною виконавчою службою виявлене нерухоме майно автомобіль, він не заперечує проти того, що б вказаний автомобіль був реалізований у відповідності до вимог закону та кошти від його реалізації були зараховані на погашення заборгованості.

За таких обставин суд вважає, що подання в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 14, 208-210, 377-1 ЦПК України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», суд -

УХВАЛИВ:

Подання виконуючого обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції Луганської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлений 23.08.2017 року.

Суддя Н.В. Коваленко