печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Писанець В.А.,

при секретарі - Лапцун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихін Сергій Володимирович звернувся до суду з вказаним поданням.

Подання мотивовано тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 51615851 з виконання виконавчого листа № 2-2298/11, виданого 24.06.2016 Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму основного боргу в національній валюті України в розмірі 3 555 500,00 доларів США, що станом на 10.02.2014 року становить 30 292 860 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3% річних за прострочення зобов'язання у розмірі 479 261, 92 долари США, що станом на 10.02.2014 року становить 4 083 311, 56 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 проценти за користування грошовими коштами у розмірі 1 660 442, 83 долари США, що станом на 10.02.2014 року становить 14 146 972,91 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті державного мита у розмірі 1 700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 252,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати на проведення судової комплексної експертизи у розмірі 4 952,40 грн.

За вищевказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1.

Державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» 12.07.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51615851, якою надано строк боржнику для самостійного виконання рішення суду в строк до семи днів з моменту винесення (отримання) відповідної постанови та яку направлено боржнику до виконання.

Відповідно до статті 31 цього Закону в старій редакції (стаття 28 Закону в новій редакції) боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною з виконавчому документі.

В матеріалах виконавчого провадження наявні документи подані боржником, а саме, клопотання від 16.08.2016 року, заява від 25.08.2016 року, повторна заява від 26.08.2016 року, що підтверджують про обізнаність боржника про відкрите виконавче провадження.

Боржником в строк, наданий для самостійного виконання, рішення не виконано. Про причини такого невиконання державного виконавця повідомлено не було. У зв'язку з чим, відповідно до вимог статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» (старої редакції), державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення.

Державний виконавець зазначає, що боржником не вчиняються дії щодо виконання рішення суду, а навпаки вчиняються дії, що ускладнюють та унеможливлюють його виконання.

Так, виконавцем була винесена постанова від 12.07.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В процесі виконання рішення суду державним виконавцем виявлено нерухоме майно боржника. Проте, звернути на нього стягнення не можливо, у зв'язку з тим що все виявлене нерухоме майно перебуває в іпотеці та під забороною.

Іншого майна боржника під час виконання рішення суду не виявлено.

Зокрема, згідно відповіді Державної фіскальної служби України № від 21.07.2016 року, платник податків (боржник) з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру в Одеській області № 31/15/-2848 від 04.08.2016 року за боржником транспортні засоби не реєструвалися.

Окрім того, згідно відповідей отриманих з територіальних органів Держпраці України № 3584/8 від 12.08.2016 року, № 6462/05-18/5996 від 02.08.2016 року, № 01-15/1339 від 02.08.2016 року, № 2549 від 02.08.2016 року, 11/2907-971 від 29.07.2016 року, № 4814/3/9-10 від 02.08.2016 року, № 52/7940 від 03.08.2016 року, реєстрація великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування за боржником не здійснювалась. За боржником не зареєстровано рухомого та нерухомого майна, що підлягає реєстрації або взяттю на облік в органах Держпраці України.

Згідно відповідей органів Держгеокадастру України № 8-25-0.2-21386/2-16 від 03.08.2016 року, № 32-10-0.32-19465/2-16 від 02.08.2016 року відсутні відомості щодо реєстрації за боржником земельних ділянок.

Державним виконавцем, зі свого боку, вжито усі, передбачені чинним законодавством заходи примусового виконання рішення, однак, у зв'язку зі свідомим невиконанням боржником своїх обов'язків та зобов'язань, покладених на нього рішенням, останнє досі залишається невиконаним. Зазначене має негативні наслідки, як для стягувача, так і для держави в цілому, оскільки реальне виконання рішення суду є одним з показників ефективності роботи державних органів та сприяє зміцненню авторитету держави.

Згідно відповіді з Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України № 6.3-3315/6-17 від 04.07.2017 року, згідно наявними даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами Державної міграційної служби України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2, виданий 10.07.2015 органом видачі 5102.

В свою чергу, згідно відповіді з головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України боржник - ОСОБА_2 неодноразово перетинає кордон України. Тим самим боржником вчиняються дії, що ускладнюють та унеможливлюють виконання рішення суду.

Очевидним є той факт, що такі поїздки пов'язані з витрачанням грошових коштів у значному розмірі.

З вищевикладеного вбачається, що рішення суду до теперішнього часу боржником не виконується, боржник ухиляється від виконання рішення суду.

За правилами ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

В судове засідання державний виконавець не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд подання у його відсутність, у якій на його вимогах наполягав, а тому з огляду на встановлену процесуальним законом невідкладність розгляду даної категорії справ, суд вважає за можливе вирішити подання за відсутності державного виконавця.

Представник стягувача через канцелярію суду надав письмові пояснення, у яких вимоги заявленого державним виконавцем подання підтримав та просив задовольнити.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею таких обов'язків.

Задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Питання щодо обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України порушується за наявності доказів ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, станом на момент звернення до суду з поданням, відсутні докази того, що боржник вчинив будь-які дії щодо виконання судового рішення. Разом з тим, відсутні докази наявності об'єктивних причин, наприклад тривалого відрядження, важкої хвороби, тощо, що унеможливлюють виконання боржником рішень суду, хоч в будь-якій їх частині.

При примусовому виконанні судового рішення державним виконавцем були вчинені всі можливі виконавчі дії та в повній мірі вжито заходів щодо розшуку боржника чи його майна.

Наявні в матеріалах подання докази свідчать про умисне ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань покладених на нього рішеннями суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за кордон, що є адекватним ступенем втручання до його приватного життя та узгоджується з приписами ст. 13 Загальної декларації прав людини, з метою забезпечення принципу верховенства права та обов'язковості виконання судового рішення.

Керуючись ст. 208, 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом № 2-2298/11 виданим Приморським районним судом м. Одеси 24.06.2016 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.А. Писанець