Єдиний унікальний номер 225/876/17 Номер провадження 22-ц/775/1256/2017
Головуючий у 1-ій інстанції Мигалевич В.В.
Доповідач Азевич В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Агєєва О.В., Краснощокової Н.С.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 16 травня 2017 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення та дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо повернення стягувачу виконавчого листа, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року заявник - Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») звернувся до суду із скаргою, в обґрунтування якої зазначив, що 29.01.2016 року Дзержинським міським судом Донецької області на виконання рішення суду від 11.01.2016 року виданий виконавчий лист № 2-в/225/1/2016 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за договором поруки № 12.06-388/П-1 від 29.05.2014 р. в розмірі 5 335 450,88 доларів США, а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 441,00 грн.

05.12.2016 року Головним Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімовою А.Н. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі зазначеного вище виконавчого листа, а 24.01.2017 року цим же державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Заявник вважав, що постанова про повернення виконавчого документу є необґрунтованою та незаконною, оскільки її винесено передчасно та державним виконавцем не проведено всіх можливих дій, спрямованих на повне його виконання, тому вказує, що виконавче провадження повинно бути поновлено та виконавець повинен вчинити всі передбачені законом дії, направлені на повне та всебічне виконання судового рішення.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 16 травня 2017 року скаргу ПАТ «ПУМБ» задоволено.

Визнано протиправними дії Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімової А.Н. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.01.2017 року № 50432879 з примусового виконання виконавчого листа № 2-в/225/1/2016 від 29.01.2016 року, виданого Дзержинським міським судом Донецької області.

Скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.01.2017 року № 50432879.

Зобов'язано Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімову А.Н. поновити виконавче провадження за № 50432879 з примусового виконання виконавчого листа № 2-в/225/1/2016 від 29.01.2016 року, виданого Дзержинським міським судом Донецької області.

Не погоджуючись з ухвалою суду Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить її скасувати.

Представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вважає, що державний виконавець провів повний обсяг виконавчих дій з примусового виконання ВП № 50432879, в тому числі і перевірив майновий стан боржника, виконав дії з обтяження всього рухомого і нерухомого майна боржника. Стосовно перевірки майнового стану боржника в частині розшуку майна боржника, звертає увагу суду на той факт, що згідно наданого скаржником витягу з Єдиного державного реєстру - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАР», в якому нібито виявлені активи боржника, з 16.11.2016 року в стані припинення, а сам боржник займає посаду голови ліквідаційної комісії - ліквідатора, 100 % засновників товариства мають реєстрацію у м. Донецьк, не дивлячись на те, що реєстрація товариства на території підконтрольній українській владі. Крім того, статутний капітал вказаного підприємства сформований 04.10.2012 року, тобто до отримання кредиту. Також вважає, що не встановлений факт ухилення боржника від виконання рішення, оскільки останній не отримував постанов державного виконавця, а обмеження його виїзду за кордон є порушенням законних прав боржника.

Представник банку Булатова М.А. просила відхилити апеляційну скаргу.

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином (судовою повісткою з рекомендованим поштовим повідомленням) свого представника не направив.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала - залишенню без змін, з огляду на таке.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ПАТ «ПУМБ» постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 24.01.2017 року № 50432879 отримав 02.02.2017 року (а. с. 5), а 15.02.2017 року до суду надіслано дану скаргу (а. с. 18 - 19). Тому відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» суд вважав, що заявником не пропущено строк звернення до суду зі скаргою на дій державного виконавця.

Судом встановлено, що 29.01.2016 року Дзержинським міським судом Донецької області на виконання рішення суду від 11.01.2016 року виданий виконавчий лист № 2-в/225/1/2016 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за договором поруки № 12.06-388/П-1 від 29.05.2014 р. в розмірі 5 335 450,88 доларів США, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 441,00 грн.

05.12.2016 року Головним Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімовою А.Н. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі зазначеного вище виконавчого листа. 24.01.2017 року цим же державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що органом виконання рішень передчасно винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.01.2017 року № 50432879, оскільки державним виконавцем не проведено всі можливі дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», та спрямовані на повне виконання виконавчого документа, зокрема такі, як розшук майна боржника; обмеження виїзду за кордон посадових осіб юридичної особи - боржника.

З вказаним висновком суду першої інстанції можна погодитися, оскільки він ґрунтується на обставинах справи та нормах матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (надалі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 цього закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, зокрема, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Тобто, у разі відсутності майна у боржника - фізичної або юридичної особи для повного погашення заборгованості повернення виконавчого документа можливе за умови, що здійснені виконавцем відповідно до Закону № 1404-VIII заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, а інше майно у боржника - відсутнє, що підтверджується постановою державного виконавця про повернення виконавчого документа у порядку і на умовах, визначених Законом № 1404-VIII.

Як зазначено у частині 2 ст. 36 Закону № 1404-VIII, розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

З копії матеріалів виконавчого провадження, які надані суду виконавчою службою, вбачається, що за заявою стягувача від 24.11.2016 року 05 грудня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2-в/225/1/2016, що виданий 29.01.2016 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за договором поруки № 12.06-388/П-1 від 29.05.2014 р. в розмірі 5 335 450,88 доларів США, а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 441,00 грн.

Для виявлення майна боржника 06.12.2016 року державним виконавцем направлені запити до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Регіонального сервісного центру МВС у Донецькій області, Управління Держпраці у Донецькій області та Державної інспекції сільського господарства Донецької області. На які були отримані відповіді лише від Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку і Регіонального сервісного центру МВС у Донецькій області, (а. с. 107 - 114)

Проте, як правильно зазначив в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції, державний виконавець не направив запити до таких органів і установ, що здійснюють реєстрацію майна, а саме:

- Державного агентства земельних ресурсів України, - щодо наявності зареєстрованих земельних ділянок, власником/користувачем яких є боржник;

- Філії «Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг» ДП «Український інститут промислової власності» - щодо наявності об'єктів промислової власності, власником яких є боржник;

- Державного космічного агентства України - щодо наявності об'єктів власності у сфері космічної діяльності, власником яких є боржник;

- ДП «Укрзалізниця» щодо наявності зареєстрованих вагонів, локомотивів, рухомого складу, іншої залізничної техніки, власником яких є боржник.

Згідно частинам 1, 6 ст. 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Постанова про накладення арешту на все майно боржника була винесена державним виконавцем 05.12.2016 року, (а. с. 106)

З огляду на викладене, посилання виконавчої служби на те, що боржник є співвласником ТОВ «ПАР», статутний капітал якого був сформований 04.10.2012 року (до отримання кредиту), не ґрунтується на законі.

Крім того, відповідно до пункту 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Державним виконавцем не вжито заходів щодо встановлення місцязнаходження боржника та обмеження його у праві виїзду за кордон.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що державний виконавець не виконавши всіх необхідних та встановлених законом дій на встановлення майна боржника передчасно виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та з цих підстав задовольнив дану скаргу.

Оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, при вирішені питання не були порушені норми процесуального права та порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, ст. 314 ч. 1 п. 4, ст. 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відхилити.

Ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: О.В. Агєєв

Н.С. Краснощокова