Справа № 362/619/17
Провадження № 2/362/1110/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кравченко Л.М.,

при секретарі Яренко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 39136 грн. 84 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19.07.2012 р. між ним і відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 1600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Оскільки відповідач взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту не виконує, станом на 31.12.2016 р. у нього виникла заборгованість за кредитом у вказаному розмірі, що порушує права позивача.

Представник позивача надав заяву, у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги та проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач до суду не зявився, представник відповідача надав суду письмові заперечення, в яких позов не визнала та подала досуду заяву про застосування строків позовної давності. Свої заперечення обгрунтовує тим, що 19.07.2012 р. позивач уклав з відповідачем вказаний кредитний договір, відповідно до якого його дія встановлена протягом 12 місяців з моменту підписання. Матеріали справи не містять відомостей того, що була проведена пролонгація кредитного договору, а також, що кредитна картка перевипускалася на новий строк та була отримана відповідачем. Таким чином, строк дії договору слід вважати до 19.07.2013 р. Останній платіж по погашенню кредиту відповідач, як вбачається з наданого позивачем розрахунку здійснив 29.12.2012 р.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Із копії Анкети-заяви від 19.07.2012 р. вбачається, що ОСОБА_1 отримав від ПАТ КБ «Приватбанк» кредитну картку платіжна картка кредитка «Універсальна»; він ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку; також, він виразив згоду з тим, що Заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг (а.с. 7).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с. 10 33).

Судом встановлено, що відповідач не виконує свої зобовязання перед позивачем за укладеним між ними договором.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2).

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Разом з тим, з огляду на заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 31.12.2016 р. відповідач має заборгованість по договору на загальну суму 39136 грн. 84 коп. (а.с. 5-6).

Також судом встановлено та вбачається з вищевказаного розрахунку заборгованості, що ОСОБА_1 за період з 29.12.2012 р. по час звернення до суду з даним позовом жодного платежу на виконання умов кредитного договору б/н від 19.07.2012 р. не вносилося.

Пункт 1.1.7.12. Умов та правил надання банківських послуг передбачає, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання; якщо на протязі цього строку жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк.

Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Однак, позивачем в обгрунтування своїх позовних вимог не додано жодних обгрунтованих доказів того, що була проведена пролонгація кредитного договору, а також, що кредитна картка перевипускалася на новий строк та була отримана відповідачем.

Таким чином строк дії договору слід вважати до 19.07.2013 р.

В п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року зазначено, що враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення вищезазначеної статті застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з заявою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена ст.257 ЦК України і становить три роки.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Згідно з приписами ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що початком строку позовної давності у межах якого ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно було звернутися до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 19.07.2012 р. є дата закінчення терміну дії кредитного договору 19.07.2013 р., а позивач звернувся до суду із позовною заявою тільки 08.02.2017 р., що свідчить про пропуск строку позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч.4 вказаної статті сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Клопотання про поновлення строку від позивача не надходило, у той же час, представником відповідачем відповідно до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України до суду була подана заяви про застосування строку позовної давності.

На підставі викладеного в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 19.07.2012 р. в сумі 39136,84 грн. необхідно відмовити у зв'язку із спливом строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 256, 257, 261, 267, 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 111, 5761, 64, 88, 208, 209, 212215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л.М.Кравченко