РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7558/17

пр. № 2/759/3856/17

22 серпня 2017 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - П'ятничук І.В.,

при секретарі - Немировській А.М., Винарчук М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в травні 2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який зареєстрований 02 серпня 1997 року у Виконкомі Садівської сільської Ради Гощанського району Рівненської області, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 02 серпня 1997 року було зроблено запис №6.

В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 02 серпня 1997 року у Виконкомі Садівської сільської Ради Гощанського району Рівненської області між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис 6, від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з відповідачкою, позивач вказує, що під час спільного проживання між ними виникали постійні сварки, кожен має різні погляди на життя, між ним та відповідачкою втрачене взаєморозуміння та взаємоповага, з січня 2017 проживають окремо, кожен живе своїми інтересами, своїм життям, без піклування один про одного, сім'я розпалася остаточно, сімейно-шлюбні відносини припинені з січня 2017 року, зазначає, що має намір добровільно матеріально утримувати дітей та заявляє своє бажання займатися їх вихованням, далі спілкуватися з ними, як батько, а тому посилаючись на ст.ст. 110 СК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначав, що з березня 2017 року він з відповідачкою проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала пояснення позивача та просила позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідачка та представник відповідача в судове засідання не з'явились направили до суду клопотання, в якому просили розглядати справу без їх участі, а тому суд, з урахуванням думки позивача та його представника, вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності (а.с. 30).

Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 1997 року, про що є актовий запис № 6 (а.с. 10 - копія свідоцтва про укладення шлюбу).

Як вбачається з з матеріалів справи, сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11, 12 - копія свідоцтва про народження).

Судом сторонам надавався строк на примирення, однак примирення в родині позивача та відповідачки не досягнуто, позивач наполягає на розірванні даного шлюбу.

Крім того, як вказує відповідачка в своєму клопотанні, що за наданий судом час для примирення, вона з позивачем стали більше спілкуватись і це суттєво відображається на стані дітей та позитивно впливає на їх виховання, розуміючи не бажання позивача зберегти шлюб, вимушена погодитись з його розірванням.

Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивача та відповідачки втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення, як одного, так і обох з подружжя шляхом його розірвання.

Суд, заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично з березня 2017 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, спільного бюджету не мають, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 02 серпня 1997 року Виконкомом Садівської сільської Ради Гощанського району Рівненської області між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, про що є актовий запис № 6 - РОЗІРВАТИ.

Прізвище відповідачки ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити «ОСОБА_2».

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя