Справа № 285/1719/17
провадження у справі № 2/0285/1143/17
29 серпня 2017 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді……………..…..ОСОБА_1
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу
про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,
У травні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому уточнивши позовні вимоги просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх повнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 900 грн. щомісячно, до закінчення його навчання у вищому навчальному закладі чи досягнення 23-річного віку.
В обґрунтування позову зазначає, що після розірвання шлюбу з відповідачем 08.11.2010 року, їх спільний син, ОСОБА_6 повністю залишився на її утриманні. Останній з 2016 року є студентом Білоцерківського національного аграрного університету (далі Університет), де продовжуватиме навчання до 30.06.2019 року, проте для здобуття освіти він потребує значних матеріальних витрат та допомоги, а відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги своєму сину, хоча має таку можливість, тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом.
Сторони в судове засідання не прибули.
Позивач надіслала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позові, просить їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не прибув. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі.
Дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.
Судом встановлено, що сторони є батьками повнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається на денній формі навчання в Університеті на 2-му курсі для здобуття ОР «бакалавр». Строк навчання до 30.06.2019 року, що підтверджується довідкою Університету від 18.04.2017 року.
Шлюб між сторонами розірвано 08.11.2010 року, домовленості про утримання спільного дорослого сина, який продовжує навчання, вони не досягли.
Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обовязок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків.
Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.
У зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.
Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму.
Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, спільний син сторін ОСОБА_6, який на момент розгляду справи досяг повноліття, навчається в Університеті, який розташований в місті Біла Церква; постійно потребує додаткових витрат на навчання, одяг, харчування, підручники; йому не виповнилось 23 роки та він додатково потребує матеріальної підтримки з боку обох батьків, оскільки обовязок по утриманню дорослих доньки чи сина не може бути покладений виключно на одну матір.
Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача чи неможливість його працевлаштування або будь-яких доказів на спростування доводів позивача в частині стягнення з нього аліментів саме у твердій грошовій сумі, суду надано не було.
Відповідач є здоровою, працездатною особою; не надає добровільно позивачу матеріальну допомогу на утримання сина; будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своєму сину на момент розгляду справи не існує, відтак він спроможний сплачувати аліменти на його утримання.
Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, а також визначений розмір прожиткового мінімуму на одну особу (З травня 2017 року - 1624 грн. Закон України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»); відсутність у спільного сина сторін інших джерел фінансування, окрім матеріальної допомоги з боку батьків, які в свою чергу обоє працездатні і не позбавлені можливості утримувати свого сина; суд приходить до висновку, що відповідач взмозі сплачувати аліменти розмірі, зазначеному в позові, до закінчення навчання сина. Це відповідатиме як його інтересам, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості.
Закон рівною мірою покладає обовязок щодо утримання повнолітнього сина сторін, який продовжує навчання, на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне його утримання.
Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн.
Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 900 (дев`ятсот) грн. щомісячно, починаючи стягнення з 17.05.2017 року до закінчення його навчання 30.06.2019 року, без врахування часу канікул.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання, а в іншій частині в загальному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії, а позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Л. Й. Савицька