Справа № 459/748/16 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/1626/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю:представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

ОСОБА_4, представника ПАТ КБ «ПриватБанк» -

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 30 листопада 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 33050,81 дол. США, що за курсом НБУ станом на 17 лютого 2016 року становило 832702,38 грн.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20 жовтня 2016 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № CGH0GK00060363 від 16 червня 2006 року у розмірі 33050,81 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 17 лютого 2016 року еквівалентно 892702,38 грн.Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" по 6695,27 грн. судових витрат.

Оскаржуваною ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 30 листопада 2016 року внесено виправлення у резолютивну частину рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 жовтня 2016 року. Виключено пятий абзац резолютивної частини рішення в якому помилково зазначено, що «Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційної скарги, якщо такі не було подано», оскільки заочний розгляд справи не проводився.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, в апеляційній скарзі, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про перегляд заочного рішення. Апелянт зазначає, що суд, розглядаючи з власної ініціативи питання щодо виправлення описки у судовому рішенні, не повідомив її про час та місце розгляду справи, чим порушив вимоги ст.ст. 74 76 ЦПК України, відповідно до яких, суд зобовязаний повідомити осіб, що беруть участь у справі про час і місце судового розгляду, а у випадку їх неявки, здійснити виправлення описки без участі цих осіб відповідно до ч. 4 ст. 219 ЦПК України. Крім того, вважає, що судом першої інстанції неправомірно внесено виправлення в резолютивну частину рішення, виключено пятий абзац резолютивної частини рішення від 20.10.2016 року, оскільки таке внесення виправлення змінює зміст ухваленого рішення, а отже не є опискою, в розумінні цього терміну.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної краги, заперечення представника ПАТКБ «ПриватБанк» ОСОБА_5 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20 жовтня 2016 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № CGH0GK00060363 від 16 червня 2006 року у розмірі 33050,81 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 17 лютого 2016 року еквівалентно 892702,38 грн. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" по 6695,27 грн. судових витрат.

В рішенні зазначено, що рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційної скарги, якщо такі не було подано.

Оскаржуваною ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 30 листопада 2016 року внесено виправлення у резолютивну частину рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 жовтня 2016 року. Виключено пятий абзац резолютивної частини рішення, в якому помилково зазначено, що «Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційної скарги, якщо такі не було подано», оскільки заочний розгляд справи не проводився.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує щодо такого вирішення справи. У разі у часті у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Стаття 225 ЦПК України передбачає, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

Апелянт, звернувшись з апеляційною скаргою на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 30 листопада 2016 року, якою внесено виправлення у резолютивну частину рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 жовтня 2016 року, стверджує про те, що судом проводився заочний розгляд справи за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, оскільки судом було дотримано вимог, передбачених ст. ст. 224 -225 ЦПК України, дотримання яких є необхідним для проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення у справі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 в судові засідання, призначені на 16.05.2016 року, не з»явилася, звернулася з клопотанням, зареєстрованим 16.05.2016 року про відкладення розгляду справи у зв»язку з відсутністю у неї представника; на 23.06.2016 року, про яке належним чином була повідомлена, не з»явилася, звернулася з клопотанням про відкладення розгляду справи, оскільки захворів її представник, без участі якого не погоджується на розгляд справи; на 18.07.2016 року, про яке була повідомлена належним чином, однак у судове засідання ні відповідачка, ні її представник не з»явилися, представник ОСОБА_6 звернулася з клопотанням від 15.07.2016 року про відкладення розгляду справи у зв»язку із зайнятістю її в іншому процесі; на 20.10.2016 року, про яке була повідомлена належним чином, знову ж таки 19.09.2016 року звернулася з клопотанням про відкладення розгляду справи, оскільки не погоджується з розглядом справи у відсутності її представника.

Рекомендованими повідомленнями про вручення та клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи із зазначенням причин неявки, свідчать належне повідомлення ОСОБА_2 по судові засідання.

З матеріалів справи також вбачається, що інший відповідач ОСОБА_4 належним чином повідомлявся про судові засідання, призначені на 16.05.2016 року, подавав заперечення на позовну заяву, що зареєстрована судом 11.05.2016року, був присутнім у судових засіданнях, призначених на 16.05.2016 року та на 23.06.2016року;

В журналах судових засідань відсутній запис про те, що Червоноградським міським судом Львівської області постановлялась ухвала про проведення заочного розгляду даної справи, як цього вимагає ч.1 ст. 225 ЦПК України.

Вищенаведене спростовує доводи апелянта про те, що рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20.10.2016 року, є заочним, оскільки, як вважає апелянт, порядок його ухвалення свідчить саме про проведення судом заочного розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 226 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 213 і 215 цього Кодексу, і крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Посилання апелянта на те, що абзац п»ятий резолютивної частини рішення, у якому зазначено про те, що «рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційної скарги, якщо такі не було подано» свідчить про ухвалення судом першої інстанції заочного рішення, є безпідставним та необґрунтованим з огляду на те, що зазначений судом у резолютивній частині рішення порядок його оскарження, як для заочного рішення, у випадку коли такий розгляд справи судом не проводився, не є доказом ухвалення у справі саме заочного рішення. До такої думки колегія суддів доходить зважаючи і на те, що судом не постановлялась ухвала про заочний розгляд справи.

У відповідності до ч.1 ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

Відповідно до роз»яснень п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №4 «Про судове рішення у цивільній справі» вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Питання про внесення виправлень може бути вирішено судом, що ухвалив рішення, як з власної ініціативи, так і за заявою осіб, які беруть участь у справі, і незалежно від того, чи виконано рішення, але в межах установленого законом строку, протягом якого воно може бути пред»явлено до примусового виконання. Внесення виправлень у судове рішення, яке не підлягає примусовому виконанню, строком не обмежено. Після внесення виправлень чи арифметичних помилок текст рішення змінювати не можна, проте у виконавчому листі наводяться формулювання резолютивної частини рішення в тій редакції, яку воно отримало у зв»язку з постановленням відповідної ухвали.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що судом допущено описку в абзаці пятому резолютивної частини рішення, в якому неправильно зазначено, що «рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційної скарги, якщо такі не було подано», оскільки заочний розгляд справи не проводився, і допущена судом описка підлягає виправленню.

Доводи апеляційної скарги про те, що постановивши ухвалу про виправлення описки про виключення абзацу п»ятого резолютивної частини рішення, суд першої інстанції змінив по суті заочне рішення на рішення суду, яке належить оскаржувати в загальному порядку, спростовуються ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 24.02.2017 року, постановленою за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, якою в задоволенні заяви відмовлено, що свідчить про те, що ОСОБА_2Д не була позбавлена права на перегляд, на її думку, заочного рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20.10.2016 року.

Зазначені апелянтом порушення норм процесуального права, допущені судом першої інстанції при вирішенні питання про виправлення описки, не заслуговують на увагу, оскільки ці порушення не призвели до неправильного вирішення питання про виправлення описки.

Відповідно до ч.1 ст.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 30 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_7