У х в а л а

21 серпня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Львівської області від

01 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на її користь на утримання сина ОСОБА_5, до 1000 грн щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування заявлених позовних вимог зазначала, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 30 березня 2011 року стягнуто з ОСОБА_3 на її (позивача) користь аліменти на сина в розмірі

400 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи, що матеріальний стан відповідача суттєво покращився, при цьому збільшилися витрати на утримання сина та погіршився її матеріальний стан, просила збільшити розмір стягнутих на утримання їх спільного сина аліментів.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 24 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 30 березня 2011 року, та стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2, аліменти на утримання сина ОСОБА_5, в розмірі 800 грн щомісячно, починаючи з 09 грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_5, в розмірі 400 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття на підставі рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30 березня 2011 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 01 червня 2017 року рішення Городоцького районного суду Львівської області від 24 лютого

2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із того, що матеріальний стан позивача на даний момент погіршився у зв'язку з суттєвим збільшенням витрат на утримання дитини, вона не може одна без допомоги відповідача забезпечить матеріальні потреби дитини, врахував розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, мінливий характер доходів відповідача, відсутність у нього протипоказань за станом здоров'я до фізичної праці та бажання позивача отримувати аліменти у твердій грошовій сумі.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач не надала належних та допустимих доказів про зміну матеріального стану відповідача в бік покращення, а її - в бік погіршення; погіршення або покращення стану здоров'я когось із сторін, або наявності інших підстав для збільшення розміру аліментів.

З висновком апеляційного суду не можна не погодитися з огляду на таке.

Судами встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5, його батьками є сторони. Дитина проживає з матір'ю. Відповідач проживає окремо.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 30 березня 2011 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину в розмірі 400 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішення набрало законної сили 25 квітня 2011 року.

Згідно довідки, виданої Федерацією бойових єдиноборств, ОСОБА_5 займається у секції карате. У зв'язку з цим ОСОБА_2 вносить щомісячні добровільні внески у розмірі 220 грн.

Позивач з 05 грудня 2016 року працює, її дохід за два місяці склав

14 953 грн 49 коп. (до виплати - 10 423 грн 08 коп.), що підтверджується довідкою з її місця праці.

Відповідач не працює з 27 жовтня 2015 року, з 6 лютого 2017 року перебуває на обліку як безробітний, проживає з батьками і дочкою; що підтверджується довідками та записами в трудовій книжці.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 СК України якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною 2 статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України висловленою у постанові № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року.

Згідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як передбачається вимогами ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухваленні рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вірно виходив з того, що відсутні належні та допустимі докази зміни матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та інших підстав, передбачених для збільшення аліментів ст. 192 СК України, і таким чином, позивачем не доведена наявність обставин для збільшення розміру аліментів, що виникли після постановлення рішення від 30 березня 2011 року.

Суд апеляційної інстанції, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, а фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Львівської області від

01 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович