Номер провадження 2-о/331/95/2017
У Х В А Л А

21.08.2017 р. м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицька В.М. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Олександрівський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про усиновлення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про усиновлення, заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Олександрівський районний у м. Запоріжжі відділ ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області.

Ухвалою суду від 07.07.2017 р. зазначена заява була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог статей 119, 120 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Проте, як вбачається з матеріалів справи заявник не виконав ухвалу судді від 07.07.2017 р., тому суддя приходить до висновку про визнання заяви неподаною та застосування до неї наслідків, передбачених ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду за клопотанням сторони у разі повернення заяви або скарги.

Згідно із п. п. 16, 17 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, державне мито повертається фінансовим органом того району чи міста, до бюджету якого воно надійшло, на підставі поданої платником заяви на протязі одного року з дня зарахування суми в бюджет.

На підставі викладеного та керуючись ст.121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Олександрівський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про усиновлення, вважати неподаною та повернути заявнику.

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у Олександрівському районі міста Запоріжжя Запорізької області повернути ОСОБА_1 сплачений за квитанцією № 292610001 від 26.06.2017 року, судовий збір у розмірі 640,00 гривня (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Роз'яснити заявнику, що усунувши недоліки заяви, він має право повторно звернутися до суду в порядку, встановленому законом.

Копію даної ухвали надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя : В.М. Світлицька