Справа № 161/7257/17
Провадження № 2/161/2574/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2017 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Маковецькій Т.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" про порушення прав споживачів та вчинення певної дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 11.05.2017року звернулася в суд з позовом до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" про порушення прав споживачів та вчинення певної дії, мотивуючи позов тим, що вона є власником квартири № 54 у багатоповерховому будинку № 12 по вул. Кравчука в м. Луцьку, та отримує комунальні послуги, в тому числі, послуги підприємства по газопостачанню, які здійснюються компанією ПАТ «Волиньгаз». Заборгованості щодо оплати комунальних послуг, в тому числі, витраченого природного газу, немає, оплату вищевказаних послуг здійснює своєчасно та в повному обсязі. 14 лютого 2017 року вона зверталась до керівництва публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз", з проханням, відповідно до ст.ст. 3, 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», безкоштовно встановити в її квартирі лічильник для обліку використаного природного газу. Згідно відповіді керівництва ПАТ «Волиньгаз» від 20 лютого 2017 року №VL-ЛВ-890-0217 вона отримала відмову. Даним листом керівництво ПАТ «Волиньгаз» інформувало її про те, що її будинок включений в список будинків, де буде встановлюватися загальнобудинковий лічильник. Вона вважає, що зміст тексту відмови порушує її конституційні права, в тому числі, і права, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів». Вважає, що субєкти господарювання, які здійснюють розподіл природного газу на певній території, відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», зокрема, ПАТ «Волиньгаз», зобовязані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких газ, зокрема, використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. У разі невстановлення населенню у строки, зазначені в цьому пункті, лічильників газу з вини суб'єктів господарювання що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється. Будучи пенсіонеркою, вона економить кошти, не користуюся кожен день газовою плитою для приготування їжі. Вважає, що лічильник загального користування не може забезпечити їй, як споживачеві справедливого і прозорого обліку природного газу; використовуючи загальнобудинковий газовий лічильник неможливо обєктивно оцінити обєм спожитого газу кожним конкретним мешканцем квартири. Вважає, що установка загальнобудинкового лічильника збільшить її плату за користування газом. Крім того, нав'язувана їй послуга з обліку та оплати газу, виходячи з даних загальнобудинкового вузла, ставить її в нерівне становище з групою споживачів, яким відповідно до Закону «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» були безкоштовно встановлені індивідуальні лічильники спожитого газу, які проживають в квартирах, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просила суд визнати, згідно Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», її право на встановлення індивідуального безкоштовного газового лічильника; зобовязати ПАТ «Волиньгаз» здійснити установку лічильника газу в її квартирі в термін, передбачений Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала з підстав, що викладені у ньому, просила позов задовольнити.

У судовому засіданні представник ПАТ «Волиньгаз» проти вимог позивача заперечував у повному обсязі. У письмових запереченнях, наданих до суду зазначив, що особливості безоплатного встановлення лічильників газу визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», яким передбачено, що фінансування робіт для встановлення лічильників здійснюється за рахунок коштів суб'єктів господарювання (газорозподільних підприємств), коштів відповідних бюджетів та інших джерел. Разом з тим, власні кошти товариства чи кошти бюджету для встановлення індивідуальних лічильників у квартирах побутових споживачів, які газ використовують тільки для приготування їжі, на даний момент відсутні. При цьому, звернув увагу на те, що вказаний закон відокремлює категорії споживачів за видами споживання, та не передбачає обов'язку встановлювати індивідуальні лічильники в квартирі кожного споживача. Крім того зазначив, що з моменту встановлення будинкового лічильника, облік спожитого мешканцями газу вважається комерційним, а обсяги споживання по кожній квартирі визначаються у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №620 від 16.05.2002р. Також зауважив, що ПАТ «Волиньгаз» не є монополістом на ринку надання послуг по встановленню лічильників, і для платного встановлення газового лічильника позивач має право звернутись до інших спеціалізованих підприємств, які мають дозволи на виконання газонебезпечних робіт. В такому випадку, ПАТ «Волиньгаз» лише перевіряє правильність монтажу газового лічильника та оформлення документації і опломбовує лічильник. Таким чином, вважає твердження позивача про наявність підстав для безоплатного встановлення газового лічильника у квартирі позивача безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому просив відмовити у задоволенні позову.

Крім того, додав, що у будинку, де проживає позивач, встановлено загальнобудинковий лічильник газу, проте ще не введено в експлуатацію.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована і проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та є співвласником цієї квартири. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 19.03.1998р. (а.с.6)

Отже, в силу положень п.1 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач є споживачем газу.

Особливості безоплатного встановлення лічильників газу визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». (далі- Закон)

Статтею 2 Закону встановлені умови комерційного обліку, за яких здійснюється постачання природного газу та кінцеві строки забезпечення обліку газу газовими лічильниками (комерційний облік).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону облік газу лічильниками повинен бути забезпечений споживачам, які газ використовують: для підігріву води та приготування їжі - з 01.01.2016; тільки для приготування їжі - з 01.01.2018; для інших споживачів - з 01.07.2011.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані: забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі, для опалення, - до 01.01.2012; для підігріву води та приготування їжі - до 01.01.2016; тільки для приготування їжі - до 01.01.2018.

Виходячи з положень вказаної норми закону, суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані в термін до 01.01.2018 для зазначеної групи населення забезпечити встановлення лічильників газу, як індивідуальних, так і загальнобудинкових, що забезпечить 100% облік спожитого природного газу населенням.

При цьому, ОСОБА_2 відокремлює категорії споживачів за видами споживання, та не передбачає обов'язку встановлювати індивідуальні лічильники в квартирі кожного споживача газу.

Крім того, будь-яких пільг для визначення черговості встановлення газових лічильників чинне законодавство не передбачає. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно наданого представником відповідача листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 26.04.2016р. №4130/1611/7-16, адресованого обласним державним адміністраціям, міським державним адміністраціям та газорозподільним підприємствам, НКРЕКП зазначає, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів газорозподільних підприємств, що передбачені в структурі тарифу на послуги розподілу природного газу, а не за рахунок виділених бюджетних коштів на встановлення індивідуальних лічильників газу. Заходи зі встановлення будинкових лічильників газу та встановлення індивідуальних лічильників газу там, де не будуть встановлюватись будинкові лічильники газу, передбачено у відповідних Планах розвитку газорозподільної системи ліцензіатів на 2016-2025 роки, зокрема, у I розділі таких планів -інвестиційних програмах на 2016 рік. При цьому, НКРЕКП передбачено відповідне фінансування на встановлення таких лічильників газу для населення у тарифах газорозподільних підприємств.

Таким чином, аналізуючи положення вказаних норм Закону, останній не покладає на відповідача ПАТ «Волиньгаз» обов'язку невідкладного, безоплатного встановлення газового лічильника у квартирі позивача.

Отже, відсутні підстави стверджувати про наявність обов'язку відповідача невідкладного, безоплатного встановлення індивідуального газового лічильника у квартирі позивача.

Крім того, слід зазначити, що позивач має право звернутись до відповідача із заявою про тимчасове припинення газопостачання на період тимчасової відсутності за місцем її реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом не встановлено і позивачем не доведено порушення прав позивача з боку відповідача.

Виходячи з встановлених судом обставин справи та вимог чинного законодавства, суд вважає, що ПАТ «Волиньгаз» діяв у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та в межах повноважень, а тому відсутні підстави для задоволення позову, у зв'язку з його необґрунтованістю та безпідставністю.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" про порушення прав споживачів та вчинення певної дії слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 84, 88, 212-215 ЦПК України, Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" про порушення прав споживачів та вчинення певної дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта