АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Міцнея В.Ф., Перепелюк І.Б.

секретар: Окармус О.М.

за участю: представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, правонаступником якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договору іпотеки недійсним, за апеляційними скаргами ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які діють в інтересах ОСОБА_2, та Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 серпня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 в травні 2016 року звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укрсиббанк», ОСОБА_3, ОСОБА_5 третя особа - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договору іпотеки №94172 від 24 вересня 2008 року недійсним.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 24 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

В якості забезпечення виконання зобов'язання було укладено договір іпотеки № 94172 від 24 вересня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом

______________________________________________________________________________________________

Справа №727/3501/16 Провадження №22-ц/794/8/17 Головуючий у І інстанції Семенко О.В.

Категорія 27 Доповідач Литвинюк І.М.

Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 740, із майновим поручителем позичальника ОСОБА_2. Договір був підписаний довіреною особою ОСОБА_5, який є сином позивача та рідним братом позичальника ОСОБА_3

Предметом договору іпотеки є квартира під номером три (№ 3), яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 56,50 кв.м., в тому числі житловою площею 34,60 кв.м., що знаходиться за адресою: Чернівецька область, місто Чернівці, вул. В.Чапаєва (на даний час перейменовано у вул. ОСОБА_9), в будинку №25.

Про укладені договори кредиту та іпотеки їй стало відомо на початку 2016 року, коли один із синів зізнався їй, що він взяв кредит і заставив її квартиру.

Зазначала, що договір іпотеки № 94172 від 24 вересня 2008 року, укладений між «УкрСиббанк» та нею (підписаний представником ОСОБА_5Д.), посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 740, не відповідає вимогам ст.ст. 237, 238 ЦК України, а тому є незаконним.

В довіреності немає жодного слова про вчинення дій в інтересах третіх осіб. Як вбачається з тексту довіреності, вона уповноважувала своїх синів діяти виключно в її особистих інтересах. Даний договір іпотеки не відповідає її інтересам та суперечить її волі.

Просила визнати договір іпотеки № 94172 від 24 вересня 2008 року, укладений між «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 (підписаний представником ОСОБА_5Д.), посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за №740, недійсним.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 серпня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано договір іпотеки № 94172 від 24 вересня 2008 року, укладений між «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 (підписаний представником ОСОБА_5Д.), посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за №740, недійсним.

На виконання вимог ст. 1057-1 ЦК України накладено арешт на квартиру № 3, що знаходиться за адресою: Чернівецька область, місто Чернівці, вул. В.Чапаєва (на даний час перейменовано у вул. ОСОБА_9), в будинку під номером 25.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На дане рішення представники позивача ОСОБА_8, ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду першої інстанції скасувати в частині накладання арешту на виконання вимог ст.1057-1 ЦК України.

Посилаються на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права в частині застосування положень ст. 1057-1 ЦК України, оскільки оспорюваний договір іпотеки укладено до набрання чинності положень даної статті.

Також на дане рішення апеляційну скаргу подало ПАТ «УкрСиббанк».

В апеляції зазначає, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у застосуванні строку позовної давності. ОСОБА_5, укладаючи договір іпотеки від імені ОСОБА_2, діяв лише в її інтересах як майнового поручителя за договором іпотеки, який укладався на забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які діють в інтересах ОСОБА_2, підлягає відхиленню, а апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» слід задовольнити, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що договір іпотеки № 94172 від 24 вересня 2008 року укладено від імені ОСОБА_2 на підставі її довіреності. ОСОБА_5 діяв в інтересах ОСОБА_10, який також представляв інтереси ОСОБА_2 на підставі довіреності в своїх інтересах, а тому вказаний договір, у відповідності до ч.1 ст. 215, ч.1 ст. 203 ЦК України, слід визнати недійсним, як вчинений з порушенням вимог ч. 3ст. 238 ЦК.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів апеляційного суду.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 24 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0.

У забезпечення виконання зобов'язання за даним договором 24 вересня 2008 року було укладено договір іпотеки № 94172, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 740, із майновим поручителем позичальника ОСОБА_2. Договір був підписаний довіреною особою ОСОБА_5, який є сином позивача та рідним братом позичальника ОСОБА_3

Предметом договору іпотеки є квартира під номером три (№ 3), що знаходиться в будинку під №25 по вул. В.Чапаєва ( на даний час перейменовано у вул.О.Шербанюка) в м. Чернівці.

Також встановлено, що 16 квітня 2008 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_11 було завірено Довіреність, якою ОСОБА_2 уповноважує своїх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 бути її представниками.

Частиною першою статті 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно із частиною третьою статті 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції зазначав, що оскільки договір іпотеки № 94172 від 24 вересня 2008 року укладено від імені ОСОБА_2 на підставі її довіреності, ОСОБА_5 діяв в інтересах ОСОБА_10, який також представляв інтереси ОСОБА_2 на підставі довіреності в своїх інтересах, а тому вказаний договір, у відповідності до ч.1 ст. 215, ч.1 ст. 203 ЦК України, слід визнати недійсним, як вчинений з порушенням вимог ч. 3ст. 238 ЦК.

При цьому, судом першої інстанції не зазначено, в чому полягав інтерес ОСОБА_5 при укладенні оспорюваного договору іпотеки, з огляду на те, що він не набував на нерухоме майно права власності, а лише від імені довірителя передав його в іпотеку на забезпечення грошових зобов'язань ОСОБА_3.

Зі змісту довіреності від 16 квітня 2008 року вбачається, що повноваження за даною довіреністю надавались як ОСОБА_5, так і ОСОБА_3. Вони уповноважені за цією довіреністю користуватися та розпоряджатися, в тому числі продати, за ціну та на умовах на свій розсуд, зазначене нерухоме майно, надавати в іпотеку, укласти в нотаріальному порядку договори купівлі-продажу, одержати належні іпотекодавцю гроші, проводити розрахунки по укладеним угодам.

Згідно з вказаною довіреністю, укладаючи договір іпотеки від імені ОСОБА_2, її син ОСОБА_5 діяв в її інтересах, як майнового поручителя за договором іпотеки, який укладався на забезпечення виконання зобовязань брата ОСОБА_3

Відомостей про визнання у встановленому законом порядку недійсною та відкликання позивачем довіреності, виданої нею на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_3, на підставі якої було укладено оспорюваний договір іпотеки, матеріали справи не містять.

Отже, вищенаведеним спростовується висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_5 діяв в інтересах ОСОБА_3, оскільки жодного доручення щодо представництва ОСОБА_5 від імені ОСОБА_3 на укладення кредитного договору від його імені ОСОБА_5 не надавалось.

Крім того, з договору іпотеки не вбачається, що ОСОБА_5 діяв від свого імені та від імені ОСОБА_2 в своїх інтересах, оскільки не виступає позичальником за кредитним договором від 24 вересня 2008 року.

З огляду на викладене, посилання позивача та висновок суду першої інстанції про те, що представник уклав договір іпотеки в своїх інтересах, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами і є безпідставними, оскільки позичальник відмінний від майнового поручителя та його представника.

За змістом частини третьої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вбачається в роз'яснень, викладених в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року правочин може бути визнаний судом недійсним лише з підстав визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК України.

Враховуючи наведене, позивач в підтвердження своїх доводів не надав, а суд першої інстанції не зазначив у відповідності до ст.ст. 57-59 ЦПК України належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_5 не мав повноважень представляти інтереси ОСОБА_2 щодо передачі в іпотеку належної їй на праві власності квартири, отже, дійшов помилкового висновку про те, що укладений правочин суперечить вимогам ст. 238 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, ухвалене судове рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України. Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які діють в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 серпня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2, правонаступником якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договору іпотеки недійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: