Справа № 351/1562/16-ц
Номер провадження №2/351/155/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 серпня 2017 року м.Снятин
Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Сегіна І.Р.,
секретар Маланчук С.Г.,
з участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю без державної реєстрації, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на майно як на частку в спільній сумісній власності, -
Під час судового розгляду представник позивача подав до суду заяву про залишення без розгляду позовної вимоги щодо визнання за позивачкою права власності на 1/2 частку транспортного засобу - автомобіля марки ВАЗ 217030.
Представник позивача та позивач в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримали з вищевикладених підстав, просили позов задоволити.
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 повторно в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідачів.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З'ясувавши обставини справи, вислухавши пояснення позивача та його представника, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, беручи до уваги покази свідків, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 03.10.2000р. та витягу з Державного реєстру речових прав від 22.10.2014р. позивачці ОСОБА_1 належить на праві приватної власності житловий будинок по вул. 1-го Травня, 19, в с. Підгайчики, Коломийського району.
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу І-НМ № 403799, 11.08.1993р. розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7.
Згідно свідоцтва про смерть І-НМ № 227246 ОСОБА_6 помер 24.05.2016р.. Відповідно до довідки Підгайчиківської сільської ради від 25.05.2016р. ОСОБА_6 помер в с. Підгайчикм Коломийського району. Із довідок Підгайчиківської сільської ради від 02.06., 22.06.2016р. вбачається, що позивачка ОСОБА_1 проживала разом та вела спільне господарство разом із співжителем ОСОБА_6 до дня смерті 24.05.2016р., займалася його похованням. Згідно довідки про причину смерті (до форми №106/о №71) від 25.05.2016р. ОСОБА_6 помер від гострої серцевої недостатності.
Із фототаблиці (а.с. а.с. 14-17) вбачається, що позивачка та померлий ОСОБА_6 перебували в тісних подружніх відносинах.
Із показів, допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, вбачається, що позивачка проживала разом із померлим ОСОБА_6 однією сім'єю з 1990р., однак шлюб не було зареєстровано у органах реєстрації шлюбу. Проживаючи разом, мали спільні обов'язки, спільний бюджет. Діти померлого приїжджали до батька з позивачкою, вели спільне господарство та придбали за спільно нажиті кошти транспортний засіб. Проживали позивачка та померлий разом, як дружина і чоловік, близько 26 років.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АТС 030454, транспортний засіб ВАЗ- 217030, легковий седан - В, 2007 року випуску, державний номерний знак AT 2309 АМ зареєстрований на ОСОБА_6.
Згідно довідки Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 27.02.2017р. після смерті ОСОБА_6 заведена спадкова справа на підставі заяви про прийняття спадщини за законом ОСОБА_1.
Постановою Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 27.02.2017р. позивачці відмовлено у видачі свілцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України визначено, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.
Проте, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність», ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 СК України.
Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.
Статті 243 та 256 ЦПК України зазначають, що справи про встановлення юридичних фактів, у тому числі про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, мають розглядатися у порядку окремого провадження.
Проте відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Така позиція підтверджується також постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якою встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактично шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правила зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь- якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.
Обєктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із частиною першою статті 61 СК України, може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно зі статтею 70 СК України в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними.
Виходячи із вищевикладеного, кожна людина має право на сімейне життя, при цьому, укладення шлюбу між чоловіком та жінкою не є обов'язковою умовою для створення сімї. Сімя може бути створена на будь-яких підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Проаналізувавши всі докази, подані суду на обґрунтування позову, суд приходить до переконання, що знайшов своє підтвердження в судовому засіданні факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в період з 1990 р. по 2016р. та ведення спільного домашнього господарства. А тому, слід встановити даний факт, визнати транспортний засіб ВАЗ- 217030, легковий седан - В, 2007 року випуску, державний номерний знак AT 2309 АМ спільною сумісною власністю позивачки та ОСОБА_6.
На підставі викладеного, ст.ст. 3,70,74 СК України, керуючись ст.ст. 213-215, 224-226, 243, 256-259 ЦПК України, суд,-
Встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 24.05.2016р., в період з 1990р. по 24.05.2016р. та ведення спільного домашнього господарства.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його постановив у разі подання заяви протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Снятинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:підпис

Суддя Снятинського районного суду Сегін І.Р.