Дата документу 15.08.2017
Справа № 320/5124/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Ковальової Ю.В.,

при секретарі: Левандовській О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області, третя особа Мелітопольська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бердянська, 21, за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер 19 грудня 2012 року, зазначивши, що 13.06.2007 року ОСОБА_2 склав заповіт, яким все його майно, де б воно не знаходилось і з чого воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів позивачу, ОСОБА_1, та ОСОБА_3 у рівних частках. У встановлений законом строк вони звернулись до нотаріальної контори, позивач з заявою про прийняття спадщини, а ОСОБА_3 із заявою про відмову від належної йому спадщини на імя позивачки, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бердянська, 21, в звязку з тим, що право власності на вказане майно за заповідачем не зареєстровано.

В судове засідання позивач та її представник не зявились, від представника позивача надійшла заяви про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, на позові наполягають, просять його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, від нього надійшло клопотання з проханням розглянути справу за відсутності відповідача, заперечень не надано.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надіславши заяву про слухання справи без участі нотаріуса державної нотаріальної контори, проти позову не заперечує. Також третьою особою були надіслані витребувані матеріали спадкової справи.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає повному задоволенню за наступними підставами.

Судом встановлено, що 19 грудня 2012 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія І-ЖС № 254400 /а.с.10/.

Після його смерті відкрилася спадщина зокрема і на житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бердянська, 21 /а.с.13-20/.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 13.06.2007 року за р.№ 3067. За вказаним заповітом спадкоємцем всього майна ОСОБА_2 визначені позивач, ОСОБА_1, та ОСОБА_3, в рівних частках /а.с.11/.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бердянська, 21, оскільки право власності на вказане майно за заповідачем не зареєстровано /а.с.12, 91/.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, 12 червня 2013 року ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини, яка залишилася після померлого батька ОСОБА_2 на користь його дочки ОСОБА_1 (а.с.51)

Згідно копії з виписки рішення №179/7 засідання виконкому міської ради народних депутатів від 14.04.1983 р. «Про виділ земельної ділянки» ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 600 кв.м. по вул. Бердянській, 21 у м. Мелітополі /а.с.13/.

Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого станом на 14.06.2017 р., та копії довідки КП «Мелітопольське МБТІ» № 2058 від 23.06.2017 року, право власності на житловий будинок із будовами і спорудами, розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бердянська, 21, не зареєстровано /а.с.21-24, 25/.

Довідкою Мелітопольського міського фінансового відділу, виданою ОСОБА_2 від 19.05.1983 р. № 02 в тому, що земельна ділянка за адресою: м. Мелітополь, вул. Бердянська, зареєстрована у МіськФВ /а.с.18/.

При цьому, відповідно до копії договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будування житлового будинку на праві приватної власності, посвідченого Мелітопольською державною нотаріальною конторою Запорізької області 22.10.1983 року, № в реєстрі 1-8667, ОСОБА_2 було надано земельну ділянку для будівництва житлового будинку /а.с.16-17/.

Згідно дозволу Управління головного архітектора міста Мелітополя ОСОБА_2 надано дозвіл на будівництво бані, майстерні, приміщення для тримання птиці, веранди на ділянці, що обслуговує його домоволодіння по вул. Бердянській, 21 /а.с.20/.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12).

Судом встановлено, що житловий будинок із будовами і спорудами, розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бердянська, 21 був збудований у 1985-1986 рр.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до ст. ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Згідно ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» доповнена положенням, згідно з яким для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачою відповідного свідоцтва про право власності, на обєкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації не потребується. Документом, що замінює технічний паспорт у разі його відсутності, є виписка з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти нерухомості документами, що посвідчують речові права на земельні ділянки під такими обєктами, можуть також вважатися рішення відповідної сільської ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на обєкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалася державна реєстрація прав власності, для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 ЦК України, державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно Рішення Конституційного суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 у справі № 1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому звязку з поняттям «права», необхідно розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, - суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Таким чином, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область м. Мелітополь вул. Бердянська, 21, після смерті ОСОБА_2, який помер 19 грудня 2017 року.

Керуючись ст. ст.25, 30, 182, 346,392, 1217, 1218, 1220-1222, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 4,15, 57, 59, 84, 107, 208, 212-215. 392 ЦПК України,ст. 3, 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, за участю третьої особи Мелітопольська державна нотаріальна контора задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1), право власності в порядку спадкування на житловий будинок 21 (двадцять один), що знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Мелітополь, вулиця Бердянська, зазначений на плані літерою А-1, побудований з цегли, загальною площею 101,7 кв.м, житловою площею 59,8 кв.м, а також сарай Б-1, огорожу № 1.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю.В. Ковальова