Справа №489/1583/17
Провадження №2/489/1381/17
РІШЕННЯ

іменем України

21 серпня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

Позивач просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, оскільки строк пропущений через незнання ним про існування заповіту на його імя та смерть спадкодавиці.

Представник позивача позов підтримав; відповідач надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-ФП №247369, виданим повторно 30.11.2016 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_3, померла 04 січня 2016 року

Відповідно до заповіту від 06.04.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №767, ОСОБА_3 все належне їй майно з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, в тому числі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона матиме право за законом заповіла ОСОБА_2

За змістом довідки ЖЕК №16 ЖКП ММР «Південь» від 05.01.2017 року №64 із ОСОБА_3 за місцем її проживання по день смерті були відсутні зареєстровані особи.

Згідно відомостей комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 30.12.2012 року відповідно до паперових носіїв реєстраційної справи право власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6 01.12.2016 року розяснено позивачу, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки у встановлений ст.1270 Цивільного кодексу України строк він не подавав заяву про прийняття спадщини, даних про постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не надано, а тому він вважається таким, що не прийняв спадщину.

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 24.04.2017 року вбачається, що відсутня спадкова справа після смерті 04 січня 2016 року ОСОБА_3

Згідно довідки ТОВ «ТД «ФАВОРИТ» від 12.07.2017 року ОСОБА_7 з 01.01.2016 року по 01.02.2017 року безперервно знаходився у м.Москва для виконання обовязків, повязаних із веденням бізнесу.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Положеннями статті 1217 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності з ч. 1 ст. 1220 цього Кодексу, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За змістом ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно із ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця.

Таким чином, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця вчинення цих дій.

Верховний суд України в постанові від 14 вересня 2016 року у справі 6-1215цс16 дійшов висновку, що відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до пунктів 2.2-2.3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат.

Суду не надано доказів отримання позивачем оригіналу заповіту ОСОБА_3, який ним предявлено нотаріусу, від будь-якої особи тільки після спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, зокрема у листопаді 2016 року.

Довідку ТОВ «ТД «ФАВОРИТ» від 12.07.2017 суд вважає недопустимим доказом, оскільки інформація про перетин державного кордону України надається Державною прикордонною службою України відповідно до Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25.06.2007 року №472, за змістом пункту 21 якого адміністрація повинна забезпечити реалізацію права кожної особи ознайомитися з даними про себе, що містяться в Базі даних осіб.

Окрім того, відомості вищезазначеної довідки про безперервне перебування позивача у м.Москва спростовуються отриманням ним під час цього перебування документів у місті Миколаєві 30.11.2016 року - повторного свідоцтва про смерть, 05.01.2017 року довідки ЖЕК №16 ЖКП ММР «Південь» про реєстрацію місця проживання спадкодавця, а також особистим зверненням у листопаді 2016 року до нотаріуса з приводу прийняття спадщини.

За змістом ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що позивач не надав належних доказів наявності поважних причин, повязаних з обєктивними, непереборними та істотними труднощами для вчинення дій щодо прийняття спадщини з дня відкриття спадщини, позов не підлягає задоволенню.

На підставі ст. ст. 1216, 1217, 1220, 1223, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 3, 15, 60, 88, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя