Справа № 502/1980/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2»

до

ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

ОСОБА_5

про

звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_2» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_6 звернулось до суду з позовом до зазначених відповідачів, в якому на обґрунтування заявлених позовних вимог з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 18.02.2016 р. /а.с. 97-98/ зазначило, що 03.03.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_2» (сучасне найменування ВАТ «ВіЕйБі Банк» з 18.05.2010 р.) та ОСОБА_3, був укладений Кредитний договір № 64/07ф.

Згідно пунктів 1.1., 1.1.1., 1.1.2. Кредитного договору, ОСОБА_2 надав Позичальнику кредит на споживчі цілі в розмірі 120 000 доларів США 00 центів, термін повернення Кредиту - 2 березня 2017 року.

За користування кредитом встановлюється плата в розмірі 14,00 % річних (п. 1.1.3. Кредитного договору).

Додатковою угодою № 02 від 04.08.2008 р. процентну ставку було збільшено до 15,00 %. Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобовязання за Договором в повному обсязі, а Позичальник від виконання зобовязань ухиляється. Позичальник порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плати за управління Кредиту. Так, з грудня 2014 року виникла прострочена заборгованість за Кредитом. Згідно пункту 4.2. Кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату плати за обслуговування кредиту, позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 20 % від суми невиконаних зобовязань, строк сплати яких настав.

Таким чином, загальна сума заборгованості Відповідача відповідно до розрахунку заборгованості станом на 20 серпня 2015 року становить 65 104 долари США 78 центів, що складається з:

- заборгованості за кредитом - 57 999,82 доларів США;

- відсотків за користування кредитом - 7 104,96 доларів США; (в еквіваленті по курсу НБУ 22,087367 за 1 долар США на 19.08.2015 р. заборгованість по тілу кредиту та відсотках становить 1 437 993,17 грн.);

та 105 214 гривень 31 копійка, що складається з:

- комісії за РО - 0,00 грн.;

- неустойки за несвоєчасне погашення кредиту 105 214, 31 грн.

Загальна заборгованість 1 543 207 гривень 48 копійок.

В забезпечення виконання зобовязань Позичальника за вказаним Кредитним договором 05.03.2007 року між Банком та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладений Іпотечний договір, відповідно до умов якого, Іпотекодавцем передано в іпотеку Банку, нерухоме майно - нежитлову будівлю магазину «Все для дома», що знаходиться в Одеській області Кілійського району, м. Вилкове по вулиці Леніна № 22. В звязку з посвідченням іпотечного договору 05.03.2007 р. накладено заборону відчуження нерухомого майна за реєстровим номером 7. Враховуючи факт неналежного виконання відповідачем ОСОБА_3 своїх зобовязань за кредитним договором та беручи до уваги, що згідно проведеної за замовленням позивача оцінки вартість предмета іпотеки становить 1 493 100 гривень, звязку з вищенаведеним представник позивача просив суд в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 64/07ф від 03.03.2007 р. в розмірі 1 543 207,48 гривень, звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом Іпотечного договору від 05.03.2007 р., який укладений між ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 1530, а саме: - нежитлову будівлю магазину «Все для дома», загальною площею 747,4 кв.м., що знаходиться в Одеській області, Кілійському районі, місті Вилкове по вулиці Леніна № 22, шляхом набуття права власності Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_2» на предмет іпотеки: нежитлову будівлю магазину «Все для дома», загальною площею 747,4 кв.м., що знаходиться в Одеській області, Кілійському районі, місті Вилкове по вулиці Леніна № 22 за вартістю 1 493 100 гривень, визначеною оцінювачем в звіті про експертну незалежну оцінку.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференції, підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити зазначений позов.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_8 20.07.2017 р. надав заперечення, в яких вказав, що позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 64/07ф від 03.03.2007 р. в розмірі 1 543 207,48 грн. звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом Іпотечного договору від 05.03.2007 року, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, шляхом набуття права власності Публічним ОСОБА_2 Товариством «Всеукраїнський ОСОБА_2» на предмет іпотеки: нежитлову будівлю магазину «Все для дома», що знаходиться в Одеській області Кілійському районі, місті Вилкове по вул. Леніна 22. Виходячи з положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», 328, 335, 376, 392 ЦК України представник відповідача дійшов висновку про те, що позовна заява ПАТ «ВіЕйБі Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність не підлягає задоволенню, тому просив відмовити повністю публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський ОСОБА_2» у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлову будівлю магазину «Все для дома», що знаходиться в Одеській області, Кілійському районі, місті Вилкове, по вул. Леніна 22 шляхом набуття її у власність.

Відповідачі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст.74-76 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, повторно в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за їх відсутності, суду не надали.

Заслухавши пояснення представника позивача та оголосивши заперечення представника відповідача, в процесі з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідження доказів, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

03.03.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_2» та ОСОБА_3, був укладений Кредитний договір № 64/07ф, за яким ОСОБА_2 надав Позичальнику кредит на споживчі цілі в розмірі 120 000 доларів США 00 центів, термін повернення Кредиту - 2 березня 2017 року. За користування кредитом встановлена плата в розмірі 14,00 % річних (п. 1.1.3. Кредитного договору).

Згідно додаткової угоди № 02 від 04.08.2008 р. розмір процентної ставки збільшено до 15,00 %.

Згідно проведених позивачем розрахунків станом на 20.08.2015 рік заборгованість позивача за кредитним договором складає 1543207 грн. 48 коп., з яких:

- заборгованість за кредитом - 57 999,82 доларів США;

- відсотки за користування кредитом - 7 104,96 доларів США; (в еквіваленті по курсу НБУ 22,087367 за 1 долар США на 19.08.2015 р. заборгованість по тілу кредиту та відсотках становить 1 437 993,17 грн.); та 105 214 гривень 31 копійка, що складається з:

- комісії за РО - 0,00 грн.;

- неустойки за несвоєчасне погашення кредиту 105 214, 31 грн.

-

Відповідно до п.п.3.3.3., 3.3.4 Кредитного договору Позичальник зобовязується забезпечити повернення Кредиту та сплачувати проценти в строки та на умовах, що визначені Кредитним договором.

05.03.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» та ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого, Іпотекодавцем передано в іпотеку Банку, нерухоме майно - нежитлову будівлю магазину «Все для дома», що знаходиться в Одеській області Кілійського району, м. Вилкове по вулиці Леніна № 22.

Згідно п. 4.3. Іпотечного договору, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 4.4. Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється:

- рішення суду;

- виконавчого напису нотаріуса;

- згідно з договором про задоволення вимого Інотекодержателя.

Відповідно до п. 4.6. Іпотечного договору Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених умовами договору.

Згідно звіту про незалежну оцінку нерухомого майна нежитлової будівлі магазину «Все для дома», загальною площею 747,4 м.кв., що розташована за адресою: Одеська область .Кілійський район, м. Вилкове, вул. Леніна, буд. 22, складеного ТОВ «Кредитне брокерське агентство» на замовлення ПАТ «ВіЕйБі Банк», станом на 11.01.2016 р. ринкова вартість обєкта оцінки становить 1 493 100 гривень.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов'язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки. Однак, при цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов'язання, які випливають з основного зобов'язання, не повинні припиняти дію зобов'язань, які забезпечують основне зобов'язання, яке залишилось невиконаним.

Змістом частин першої, другої статті 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії договору іпотеки. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань (ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, серед яких, зокрема, зазначено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору та визнання договору іпотеки недійсним.

Таким чином, якщо договір іпотеки не припинено з визначених законом підстав, то усі права і обов'язки, набуті сторонами за цим правочином, повинні безперешкодно здійснюватися і є діючими до його повного виконання.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У ч.1 ст. 36 цього Закону зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з положеннями ч. 3 зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 цього Закону.

При цьому згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано ст. 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачається лише у статтях 335та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Отже, аналіз статей 36, 37, 38, 39 Закону України «Про іпотеку» та статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.

Отже, суд встановив, що боржник не виконував умови договору, кредиту не погасив, внаслідок чого утворилася заборгованість, положеннями іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто банк має право на визнання права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі N 6-1219цс16.

Ураховуючи сутність іпотеки та зміст правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин, ефективним способом відновлення прав кредитора є застосування передбаченої сторонами в договорі процедури звернення стягнення на іпотечне майно як однієї з умов надання (отримання) кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи іпотечний договір, зокрема п. п. 7.2, 7.3, 7.4., 7.4.1. містять відповідні застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, які надають позивачу право в позасудовому порядку захистити свої права, в тому числі шляхом переходу до іпотеко держателя права власності на предмет іпотеки, при цьому іпотекодавець наділив позивача всіма необхідними для цього правами.

Додатково суд зауважує, що в силу положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України позивач не надав суду доказів того, що його представник звертався до державного реєстратора для реєстрації права власності на іпотечне майно і йому було відмовлено у цьому.

Беручи до уваги, обставини справи, наведені норми закону та положення ст.ст. 3, 15 ЦК України, вимоги позивача не підлягають задоволенню у зв'язку з безпідставністю, оскільки за таких умов, права позивача є непорушеними і останній має, узгоджену сторонами в договорі, можливість самостійно в позасудовому порядку задовольнити свої вимоги за зобов'язанням, яке випливає з кредитного договору.

Такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду України № 6-1219цс16, № 6-504цс16, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 526, 572, 575, 590 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_9