РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2017 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Ніколайчук А.В., за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обласного онкологічного диспансеру, Головного лікаря ОСОБА_2 обласного онкологічного диспансеру ОСОБА_3 про стягнення оплати за вимушений прогул та відшкодування завданої моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05 квітня 2017 року яке набрало законної сили 01 червня 2017 року визнано незаконним та скасовано наказ №49-к від 09 вересня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади лікаря-гінеколога-онколога онкогінекологічного відділення ОСОБА_2 обласного онкологічного диспансеру.

Визнано незаконним та скасувати наказ №54-к від 29 вересня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з 29 вересня 2016 року з посади лікаря-гінеколога-онколога онкогінекологічного відділення ОСОБА_2 обласного онкологічного диспансеру.

Поновлено останню на роботу в ОСОБА_2 обласному онкологічному диспансері на посаді лікаря-гінеколога-онколога онкогінекологічного відділення з 29 вересня 2016 року та не стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу.

У судове засідання представник позивача зявився, підтримав позовні вимоги, надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання з'явився проте, визнав позовні вимоги частково у розмірі 18369,08 грн..

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05 квітня 2017 року яке набрало законної сили 01 червня 2017 року визнано незаконним та скасовано наказ №49-к від 09 вересня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади лікаря-гінеколога-онколога онкогінекологічного відділення ОСОБА_2 обласного онкологічного диспансеру.

Визнано незаконним та скасувати наказ №54-к від 29 вересня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з 29 вересня 2016 року з посади лікаря-гінеколога-онколога онкогінекологічного відділення ОСОБА_2 обласного онкологічного диспансеру.

Поновлено останню на роботу в ОСОБА_2 обласному онкологічному диспансері на посаді лікаря-гінеколога-онколога онкогінекологічного відділення з 29 вересня 2016 року. 14 квітня 2017 року Хмельницьким міськрайонним судом ухвалено у справі за позовом ОСОБА_1А до ОСОБА_2 обласного онкологічного диспансеру, головного лікаря ОСОБА_2 обласного онкологічного диспансеру про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі додаткове рішення. Доповнено резолютивну частину рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 квітня 2017 року абзацем наступного змісту: «Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі». Остання приступила фактично до виконання своїх обовязків 17 квітня 2017 року.

Суд вважає, що час вимушеного проголу склав з 09 вересня 2016 року по 14 квітня 2017 року.

Крім цього, ОСОБА_1 протягом цього часу працювала на посаді лікаря гінеколога онколога у ТОВ «АЛМ-ПОДІЛЛЯ» (1/2 ставки), що підтверджується даними довідки №3 від 31.03.2017 року.

Відповідно до положень ч.2 ст. 235 КЗпП України - при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Відповідно до п. 8 р. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки про індивідуальні відомості про дохід підтверджується розмір, виплаченої заробітної плати позивачу у липні 2016 року 3760,87 грн., серпні 2016 року 3424,67 грн.Отже, середньоденна заробітна плата складає: (3760,87+3424,67) / 43 робочих дні = 167,10 грн.

Кількість робочих днів вимушеного прогулу з 09 вересня 2017 року по 14 квітня 2017 року складає 155 робочих дні. Отже, заробіток за час вимушеного прогулу за зазначений період складає 25900,05 грн. (155 роб.дні х 167,10 грн.).

Проте, від даної суми слід відняти фактично отримані доходи в період роботи ОСОБА_1 на посаді лікаря гінеколога онколога у ТОВ «АЛМ-ПОДІЛЛЯ» (1/2 ставки), а різницю стягнути з відповідача, як оплату за вимушений прогул.

Так, сукупний дохід останньої, згідно довідки №3 від 31.03.2017 року становить 7531,42 грн. тому 25900-7531,42=18369,08 грн.

Враховуючи вище викладене, беручи до уваги, що дійсно мало місце незаконне звільнення позивача тому позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню, з ОСОБА_2 обласного онкологічного диспансеру підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 18369,08 грн. з нарахуванням і утриманням з суми середнього заробітку податку на доходи фізичних осіб та інших обов'язкових плати при виплаті цих коштів.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зокрема, відповідно до ч.ч.2, 3, 4, 5ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Моральна шкода відшкодовується грішми, майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Беручи до уваги Постанову Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають до часткового задоволення вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди так, як розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психологічних), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості), беручи до уваги тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Тому, суд вважає, визначити позивачу моральну шкоду, що підлягає до стягнення з відповідача ОСОБА_2 обласного онкологічного диспансеру у розмірі 3000 грн.

Суд вважає, що позовні вимоги знайшли підтвердження у судовому засіданні тому до стягнення на користь позивача підлягає оплата за вимушений прогул з 09 вересня2016 року по 14 квітня 2017 року у розмірі 18369,08 грн. та моральна шкода у розмірі 3000 грн.

Задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 обласного онкологічного диспансеру виключають задоволення позовних вимог до Головного лікаря ОСОБА_2 обласного онкологічного диспансеру ОСОБА_3 тому в їх задоволенні слід відмовити.

Судові витрати, згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 обласного онкологічного диспансеру на користь держави, відповідно до пропорційного задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 про стягнення оплати за вимушений прогул та відшкодування завданої моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 обласного онкологічного диспансеру на користь ОСОБА_1 оплату за вимушений прогул у розмірі 18369,08 грн., та моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 обласного онкологічного диспансеру на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитися з повним рішенням суду 23 серпня 2017 року.

Суддя С.Л. Стефанишин