Справа № 525/789/17
Номер провадження 2/525/316/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

29 серпня 2017 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Ячала Ю.І.,

за участю секретаря Гавриш О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кулія В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Бурова компанія "БУКРОС" про стягнення грошової компенсації у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати присудженої за рішенням суду, -

встановив:

31 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення грошової компенсації у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати присудженої за рішенням суду.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 14 квітня 2016 року у цивільній справі за №525/1475/15-ц, на його користь, серед іншого, стягнуто заробітну плату в сумі 131093,70 гривень, рішення набрало законної сили, але на час подання позовної заяви не виконано, хоча і звернуто до примусового виконання. Вказував на знецінення грошових коштів за рахунок інфляції, та просив стягнути з відповідача на його користь проіндексовану за період з 01 червня 2016 року по 31 травня 2017 року грошову суму в розмірі 17566,51 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача по справі Кулій В.М. надав до суду заперечення, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, в судовому засіданні зазначав, що при відкритті провадження порушено підсудність і справа повинна розглядатися господарським судом, на підставі вимог п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України, зважаючи, що 18.07.2006 року ухвалою господарського суду Полтавської області по справі №18/257 порушено провадження у справі про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Бурова компанія "БУКРОС", провадження на час подання позовної заяви у господарському суді не завершено, а тому відповідно до ч. 9 ст. 16 ГПК України (виключна підсудність) справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 ГПК України, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Крім того вказував на те, що індексація проводиться у місяці нарахування заробітної плати, а тому вона вже нарахована позивачеві при нарахуванні заробітної плати за відповідний місяць, а наданий до суду розрахунок позивача не відповідає вимогам Порядку індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1078.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обґрунтувань.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 14 квітня 2016 року, у цивільній справі за №525/1475/15-ц, за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Бурова компанія "БУКРОС", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - голова правління ВАТ БК "БУКРОС" Валі Марооф Мухамед, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення компенсації за невикористані відпустки, стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди з відповідача по справі, який є правонаступником ВАТ БК "БУКРОС", і яке набрало законної сили 05 травня 2016 року (а.с. 5-7), з відповідача по справі стягнуто заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2011 року по 03.06.2015 року в сумі 131093,70 гривень (а.с. 7).

На час розгляду даної справи, рішення суду про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 01.01.2011 року по 03.06.2015 року, звернено до примусового виконання та не виконане, що підтверджується листом виконуючого обов'язки відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 18.05.2017 року №3775 (а.с. 8), а також не заперечується, а ні позивачем, а ні представником відповідача, як і той факт, що відповідачем по справі, після винесення рішення суду від 14 квітня 2016 року у цивільній справі №525/1475/15-ц, не перераховувалися будь-які грошові кошти на виконання даного рішення суду. Зазначені обставини, які визнані сторонами, відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України, суд приймає, як такі, що не підлягають доказуванню.

Зважаючи на вище зазначене, суд констатує, що рішення суду, за період, за який позивач просить стягнути компенсацію не виконане, а саме за період з 01 червня 2016 року по 31 травня 2017 року, хоча і звернене до примусового виконання. При цьому відсутні підстави вважати, що позивач ухиляється від отримання присуджених йому грошових коштів.

18.07.2006 року ухвалою господарського суду Полтавської області, по справі №18/257, порушено провадження у справі про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Бурова компанія "БУКРОС", яке на даний час не завершено (а.с. 32).

Позивач при зверненні до суду та при здійсненні відповідних обрахунків не посилався на відповідні положення законів та інших підзаконних актів.

Керуючись нормами ст. 4, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, суд повинен самостійно визначати, яку вимогу по суті (а не за формою) пред'являє позивач, і відповідно, застосувати належні норми законодавства.

Право на заробітну плату гарантовано ст. 43 Конституції України та ст. 21 Закону України "Про оплату праці".

У разі порушення строків виплати заробітної плати працівникові настають відповідні правові наслідки, у тому числі визначені Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-III.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-III, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-III, Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: 1) пенсії; 2) соціальні виплати; 3) стипендії; 4) заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-III, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

При обрахунку грошової компенсації за затримку виконання рішення суду щодо стягнення заробітної плати суд керується Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-III, Постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21 лютого 2001 р. "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати". При обрахунку загальної суми компенсації на суму заробітної плати визначеної відповідно до рішення суду в сумі 131093,70 гривень, період затримки визначений позивачем червень 2016 року по червень 2017 року включно, становить 17730,57 гривень (Розрахунок: Перша дія (добуток індексів інфляції за кожен місяць з червня 2016 року по травень 2017року(0,998х0,999х0,997х1,018х1,028х1,018х1,009х1,011х1,01х1,018х1,009х1,013х100=113,53); Друга дія (віднімаємо від отриманого 100% (113,53-100=13,53); Третя дія (131093,70 гривень х 13,53)/100=17730,57 гривень).

З огляду не те, що отриманий судом результат перевищує позовні вимоги позивача, відповідно до наданого розрахунку (а.с. 10), позивач просить стягнути 17566,51 гривень, суд керуючись принципом диспозитивності не має змоги вийти за межі позовних вимог позивача, а тому з відповідача слід стягнути саме 17566,51 гривень, як зазначено у змісті позовної заяви.

Щодо твердження представника відповідача про те, що дана цивільна справа не підсудна суду, а повинна розглядатися в порядку господарським судом, з посиланнями на вимоги п. 7 ч. 1 ст. 12, ч. 9 ст. 16 ГПК України, зважаючи, що 18.07.2006 року ухвалою господарського суду Полтавської області по справі №18/257 порушено провадження у справі про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Бурова компанія "Букрос", яке на даний час не завершено, то суд зазначає наступне.

У зв'язку з набранням чинності Законом України від 22 грудня 2011 р. №4212-VI "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" зазначений Закон викладено в новій редакції. Закон набрав чинності 19 січня 2013 р. (за винятком окремих його положень).

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" статтю 12 ГПК України доповнено пунктом 7, відповідно до якого до підвідомчості господарських судів віднесено справи у спорах з майновими вимогами до боржника, зокрема про стягнення заробітної плати з боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство (як і поновлення на роботі посадових і службових осіб боржника).

Відповідно до Закону України від 02 жовтня 2012 р. №5405-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов'язань" розділ X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" доповнено пунктом 1-1, яким визначено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення юрисдикції (предметної підсудності) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, зокрема за позовом про стягнення заробітної плати з роботодавця, судам слід враховувати положення пункту 1-1 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вимоги статті 15 ЦПК України, статті 12 ГПК України та брати до уваги дату порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо таку ухвалу постановлено після 19 січня 2013 р.

Тому, справи про банкрутство боржника, порушені господарськими судами до 19 січня 2013 р., не впливають на визначення юрисдикції справ про стягнення з боржника майнових вимог, зокрема заробітної плати, і їх слід розглядати в порядку цивільного судочинства (Зазначені висновки викладені в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.05.2013 р. №709/0/4-13).

Щодо посилання представника позивача, що позивач у позовній заяві посилається на норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 3 липня 1991 року №1282-XII, то суд зазначає, що позовна заява не містить відповідних положень та посилань на зазначений представником позивача закон.

Твердження представника відповідача про те, що позивач отримував від відповідача грошові кошти у сумі 35668,00 гривень (а.с. 33) в період: до моменту звільнення, а саме - до 03.06.2015 року, не впливають на розмір заборгованості по заробітній платі визначеній відповідно до рішення суду від 14 квітня 2016 року, яке набрало законної сили та звернене до виконання, а тому судом до уваги не приймаються.

Позивач по справі звільнений від сплати судового збору, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС (а.с. 19). Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 640,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 174, 179, 208, 209, 214, 215, 256, 259 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Бурова компанія "БУКРОС" (юридична адреса: 36020, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Половка, 88/1, ідентифікаційний код юридичної особи 00143136, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 17566,51 (сімнадцять тисяч п'ятсот шістдесят шість) гривень 51 копійку грошової компенсації у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати присудженої за рішенням суду.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Бурова компанія "БУКРОС" на користь держави судовий збір в сумі 640,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення через Великобагачанський районний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

Суддя Ю.І. Ячало