Провадження № 2/761/2970/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Авіакомпаніі "Королівські Голландські Авіалінії "КЛМ", в особі представництва авіакомпанії КЛМ в Україні, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» про захист прав споживачів послуг повітряного перевезення, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач 1), ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач 2), ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач 3), ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач 4) звернулись до суду із позовом до Авіакомпанії «Королівські Голландські Авіалінії «КЛМ» в особі Представництва фірми «КЛМ» в Україні (далі по тексту - відповідач), третя особа - Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», відповідно до якого просили стягнути з відповідача на користь кожного з позивачів по 400 євро компенсації за затримку авіарейсу, 50 доларів США за затримку багажу та 10 000 грн. моральної шкоди; стягнути з відповідача на користь позивача 1 - судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, оплатою перекладу додатків до позову на суму 530 грн. та витрати на правову допомогу; стягнути з відповідача на користь позивачів 2, 3, 4 судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, витрати, пов'язані з наданням правової допомоги.

В подальшому позивачі подали заяву про зміну підстав позову.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачами та відповідачем укладено Договір повітряного перевезення пасажира та багажу за маршрутом слідування Київ-Амстердам-Валенсія-Париж-Київ (далі по тексту - Договір). 02.08.2016 відповідач у відповідності до квитків, які підтверджують факт укладання Договору, відповідач 02.08.2016 зобов'язаний був здійснити перевезення позивачів з Києва до Валенсії через Амстердам за маршрутом: Київ (аеропорт Бориспіль) - Амстердам (рейс KL 3097 від 02.08.2016), Амстердам-Валенсія (рейс KL 1715 від 02.08.2016). Разом з тим, після проходження позивачами реєстрації, працівниками відповідача було повідомлено, що рейс KL 3097 від 02.08.2016 не буде виконаний вчасно та затримується. Через затримку вказаного рейсу, позивачі не змогли скористатись оплаченим ними перевезенням за рейсом KL 1715 від 02.08.2016 по всьому наступному маршруту слідування Амстердам-Валенсія та не прибули вчасно в м. Валенсія, тобто в кінцевий пункт подорожі. Позивачам було запропоновано рейс 03.08.2016, яким останні скористались, разом з тим за зміненим маршрутом з пересадкою в Лондоні. Позивачі вважають, що відповідач повинен сплатити останнім компенсацію через затримку рейсу та неможливість використання оплаченим перевезенням у відповідності до норм ст. 104 Повітряного кодексу України та Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу. Вважають, що відповідач відмовив позивачам у їх перевезенні згідно придбаних авіаквитків у погоджений день та час відправлення повітряного судна, не виконав умови договору щодо часу виконання рейсу, маршруту слідування та часу прибуття в кінцевий пункт призначення. Відповідач лише на наступний день здійснив перевезення позивачів. Крім того, вказаними діями (бездіяльністю)відповідача позивачам було завдано і моральної шкоди, що виявилось у вирішенні питань, пов'язаних із затримкою рейсу та незручностей, що виникли у зв'язку з цим. Враховуючи все вище викладене, позивачі звернулись до суду із вказаним позовом.

Представник позивачів в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну підстав позову та просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні. Зазначив, що позивачі, через затримку їхнього рейсу, звернулись до Агенції Міжнародний Аеропорт «Бориспіль» Україна і розірвали договори з авіаперевезення з відповідачем. При цьому, позивачі уклали новий договір авіаперевезення з третьою особою - Авіакомпанією Міжнародні Авіалінії України. Представник відповідача вважає, що з моменту розірвання договору авіаперевезення з КЛМ за ініціативою позивачів, відповідач звільняється від будь-якої відповідальності перед позивачем. Крім того, представник відповідача вважає, що моральна шкода не може бути визначена та відшкодована в даному випадку, оскільки норми Цивільного кодексу України не розповсюджують свою дії на правовідносини, що виникли між сторонами, а вищу юридичну силу має Монреальська Конвенція, що є найвищим нормативно-правовим актом в галузі міжнародних авіаперевезень в законодавстві України, нормами якої не передбачено відшкодування моральної шкоди. Зазначив також, що відповідальність перевізника за вказаною Конвенцією обмежена реальними збитками, доведеними пасажирами. Крім того, фактичним перевізником у даному випадку є третя особа - МАУ, оскільки саме МАУ затримала рейс KL 3097 від 02.08.2016, а тому позивачам необхідно звернутись за відшкодуванням збитків саме до фактичного перевізника. Зазначив також, що відповідач не відповідає за затримку багажу позивачів, оскільки на момент вказаної затримки договір перевезення з відповідачем вже був розірваний.

Представники третьої особи в судовому засіданні пояснили, що відповідач не відмовляв в перевезенні позивачам. Позивачам за їх власним бажанням та у зв'язку з їх відмовою скористатись послугами повітряного перевезення 02.08.2016 через затримку рейсу на три години, було безкоштовно переоформлено трансферне міжнародне повітряне перевезення на наступний день з іншим погодженим маршрутом на виконання договорів перевезення авіакомпанії КЛМ. Оскільки відмови в перевезенні не було, то положення ст. 104 Повітряного кодексу не можуть бути застосовані до вказаних правовідносин. При цьому, позивачі жодних матеріальних збитків не понесли. Крім того, посилались на норми Монреальської конвенції, яка не містить положень щодо відшкодування моральної шкоди та судових витрат. Позивачі не надали до суду доказів, які б підтверджували завдання останнім матеріальних збитків, а тому позовна заява є необгрутованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1,2 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть у ній участь. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право». Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору (ч. 1-2 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до Преамбули Повітряного кодексу України (далі по тексту - ПК України), Повітряний кодекс України встановлює правові основи діяльності в галузі авіації.

Положеннями ч. 1 ст. 3 ПК України визначено, що дія цього Кодексу поширюється на фізичних та юридичних осіб незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості, які провадять діяльність у галузі авіації та використання повітряного простору України.

У разі якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж передбачені Повітряним кодексом України та іншими актами законодавства України, застосовуються правила міжнародного договору України (ч. 2 ст. 3 ПК України).

Враховуючи характер правовідносин, що склались між сторонами, суд застосовує національне законодавство України та чинне для України міжнародне право, а саме: Конвенцію про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень від 28.05.1999 року, ратифіковану Україною Законом №685-VI від 17.12.2008 року (надалі - Монреальська конвенція), Конвенцію для уніфікації деяких правил, що стосуються міжнародних повітряних перевезень» від 12.10.1929 року, ратифіковану Українською РСР Законом №995_181 від 14.08.1959 року (надалі - Варшавська конвенція), Повітряний кодекс України та Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 року №735, зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 28.12.2012 року №2219/22531 (надалі - Правила).

Судом встановлено, що 29.04.2016 позивачі придбали електронні квитки, видані відповідачем, зокрема, за маршрутом: Київ-Бориспіль - Амстердам, відліт 02.08.2016 о 09:50, приліт 11:55, рейс KL 3097, Амстердам - Валенсія, відліт 02.08.2016 о 13:45, приліт 16:15, рейс KL 1715.

Номер електронного квитка позивача 1 - 915, позивача 2 - 916, позивача 3 - 917, позивача 4 - 918.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Положеннями ст. 910 ЦК України встановлено, що за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

При цьому згідно п.п. 1,2 глави 1 розділу ІV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 року за № 735, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.12.2012 року за № 2219/22531 (надалі - «Правила»), пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови. Квиток надає право пасажиру на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов'язує перевізника здійснити відповідне перевезення пасажира та його багажу, а також надати інші послуги, пов'язані з перевезенням, згідно з умовами договору перевезення, крім випадків, визначених у пункті 4 цієї глави.

З врахуванням наведеного, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено Договір перевезення, відповідно до умов якого відповідач, як перевізник, 02.08.2016 зобов'язався надати позивачам транспортні послуги та здійснити перевезення останніх з Києва до Валенсії через Амстердам за маршрутом: Київ (аеропорт Бориспіль) - Амстердам (рейс KL 3097 від 02.08.2016), Амстердам-Валенсія (рейс KL 1715 від 02.08.2016), а позивачі, в свою чергу оплатили вказані послуги.

При цьому, третя особа - авіакомпанія МАУ на дільниці перевезення Київ - Амстердам мала виконувати власний рейс PS 101 - 02.08.16, на якому на блоці місць авіакомпанії «КLМ» перевозилися її пасажири - позивачі, що підтверджується кодом «KL» та позначкою рейсу KL 3097 - 02.08.16 за умовами Договору «Про застосування спільних кодів між компанією «КLМ» та компанією «Міжнародні Авіалінії України». Згідно з положеннями пункту «В» статті 1 Угоди код-шерінг (Предмет Угоди та основні положення) встановлено, що Партнер який буде виконувати послугу з спільним кодом є «Превізник, який здійснює перевезення» (оперуючий перевізник); Партнер, код якого використовується є «Комерційний перевізник» (маркетинговий перевізник).

За правилами пункту «С» статті 13 Угоди код-шерінг (Відповідальність) встановлено, що будь-які скарги та позови щодо фізичної шкоди, смерті, шкоди майну, затримок рейсів, втрати багажу, а також будь-які інші скарги та позови від пасажирів, які перевозяться Перевізником, що здійснює рейси (оперуючим перевізником), стосуються, повинні розглядатися та компенсуватися перевізником, який здійснив продаж авіаквитків (маркетинговим перевізником) таким пасажирам відповідно до його власних процедур. Компенсація за такими позовами здійснюється виключно таким перевізником («Комерційним перевізником»).

Отже, судом встановлено, що за рейсом KL 3097 - 02.08.16 «Превізник, який здійснює перевезення» (оперуючий перевізник) це третя особа, авіакомпанія МАУ, а «Комерційний перевізник» (маркетинговий перевізник) це відповідач по справі - авіакомпанія «КLМ», а тому, відповідальність за дільницю перевезення Київ - Амстердам на рейсі KL 3097 - 02.08.16 несе авіакомпанія «КLМ».

Позивачі, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначили, що відповідач відмовив позивачам у їх перевезенні згідно придбаних авіаквитків у погоджений день та час відправлення повітряного судна, не виконав умови договору щодо часу виконання рейсу, маршруту слідування та часу прибуття в кінцевий пункт призначення. Додатково представник позивача пояснив, що заміна повітряного судна з технічних причин не є непередбачуваною обставиною, а сталась з вини відповідача. А тому останній має у відповідності до ст. 104 ПК України, сплатити компенсацію в розмірі 400 євро кожному з позивачів.

Положеннями ч. 16 ст. 100 ПК України встановлено, що пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ПК України, у разі якщо авіаперевізник мотивовано очікує на відмову пасажирам у посадці на рейс, він зобов'язаний провести опитування з метою виявлення пасажирів, готових відмовитися від свого підтвердженого бронювання в обмін на узгоджену між пасажиром, який за власним бажанням відмовляється від посадки на рейс, та перевізником винагороду.

Крім виплати винагороди, авіаперевізник зобов'язаний запропонувати пасажиру на вибір: 1) відшкодування впродовж семи днів, яке має бути виплачено готівкою, електронним банківським переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками чи, за наявності засвідченої у письмовій формі згоди пасажира, у вигляді дорожніх чеків, повної вартості квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка та за використану частину або частини квитка, якщо рейс більше не задовольняє потреби пасажира, а також за потреби забезпечити зворотний рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості; 2) зміну маршруту, яка здійснюється за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць (ч. 2 ст. 104 ПК України).

Якщо пасажирів, які б виявили бажання відмовитися від подорожі цим рейсом, не виявлено або їх кількість є недостатньою, перевізник має право відмовити пасажиру у перевезенні проти його волі. Якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах, зокрема, 400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів (ч. 4, 5 ст. 104 ПК України).

Разом з тим, положеннями ст. 106 ПК України встановлено, що авіаперевізник повинен надати пасажирам сприяння, передбачене пунктами 1 і 4 частини п'ятої статті 105 цього Кодексу, у разі затримки рейсу, зокрема, до трьох годин - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів.

Проте, аналізуючи положення вказаних норм Повітряного кодексу України та Правил, останні не передбачають виплати штрафної компенсації у випадку затримки рейсу в розмірі 400 Євро, а лише встановлюють обов'язок для перевізника щодо надання пасажиру необхідного обслуговування та допомоги.

При цьому, вимогами ст. 29 Монреальської конвенції передбачено, що під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв'язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією Конвенцією, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їхніх відповідних прав. При будь-якому такому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню.

Вказана норма Монреальської конвенції щодо здійснення виплати тільки доведених фактичних збитків пасажирів також дублюється і в п.2 глави 2 розділу ХХVІІ Правил, де зазначено, що відповідальність перевізника за неналежне перевезення в будь-якому випадку обмежена реальними збитками, доведеними пасажирами.

Тобто, виходячи зі змісту вищенаведених положень законодавства України, можна дійти висновку, що авіаперевізник відповідає за неналежне перевезення лише у межах реальних (фактичних) збитків, доведених пасажирами, але не вище ніж розмір відшкодування, встановлений нормами цієї Конвенції.

Крім того положення ч.1 ст. 922 ЦК України, ст. 19 Монреальської конвенції, ст. 20 Варшавської конвенції Конвенції та Правила перевізника встановлюють, що перевізник не несе відповідальності за порушення строку доставки пасажира до пункту призначення, якщо це порушення сталося внаслідок непереробної сили, усунення несправності транспортного засобу, яке загрожувала життю або здоров'ю пасажирів чи за інших обставин, що не залежали від перевізника.

Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу передбачено, що надзвичайні обставини - обставини, які призводять до тривалої затримки або скасування одного або більше рейсів, навіть якщо відповідним авіаперевізником було вжито всіх розумних заходів, щоб запобігти затримкам або скасуванням. Надзвичайними обставинами є, зокрема, але не виключно, військові дії, масові безлади, диверсія, ембарго, пожежі, паводки чи інші стихійні лиха, вибухи, дії чи бездіяльність державних органів, страйки, технічні перешкоди, що виникли внаслідок відмови та збоїв, несправностей систем електропостачання, зв'язку, комунікацій, обладнання, програмного забезпечення.

Пунктом третім Розділу XV Правил передбачено, що у разі дії надзвичайних обставин перевізник має право без повідомлення пасажира скасувати чи затримати рейс або анулювати раніше підтверджене бронювання.

Судом встановлено, що авіарейс PS 101, згідно даних добового плану польотів автоматизованої системи керування технологічними процесами аеропорту, по маршруту «Київ/Бориспіль - Амстердам», який було заплановано на відправлення на 09:50 02.08.2016 за київським часом, дійсно було затримано, фактичний час відправлення - 13:18 за київським часом. Затримка авіарейсу відбулась у зв'язку із заміною повітряного судна з технічних причин, час затримки склав 03 години 08 хвилин. Вказані обставини підтверджуються листом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» від 04.11.2016 за №35-22-513.

З пояснень з Витягу з системи відстеження руху повітряних суден авіакомпанії МАУ за 02.08.2016 вбачається, що під час підготовки повітряного судна «Boeing 737-800 UR-PSD» для здійснення рейсу PS 101 було виявлено непередбачену технічну несправність. Яка загрожувала безпечному виконанню польотів, а саме виявлено відмову електричного гідравлічного насосу системи «В» (EMDP - ELECTRIC MOTOR PUMP SYSTEM), яка була зафіксована пілотами після запуску двигунів. Вказану несправність було в подальшому усунуто, одна задля забезпечення безпечного виконання польоту, вище вказане повітряне судно було замінене на інше, рейс не скасовано, а лише змінено час відправлення - 13:18 за київським часом.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що рейс PS 101 затриманий відповідачем через непередбачувані та випадкові обставини, які перешкоджали безпечному виконанню польоту та загрожували життю та здоров'ю пасажирів вказаного рейсу.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачу 1 в обмін на квиток 915 видано електронний квиток 400, позивачу 2 в обмін на квиток 916 видано квиток 401, позивачу 3 в обмін на квиток 917 видано квиток 403, позивачу 3 в обмін на квиток 918 видано квиток 402., інформація про маршрут: рейс PS 111, за маршрутом: Київ-Бориспіль - Лондон, відліт 10:00 03.08.2016, приліт 11:25 03.08.2016; рейс ІВ 4691 за маршрутом:Лондон - Валенсія, відліт 13:00 03.08.2016, приліт 16:20 03.08.2016, рейс виконує «BRITISH AIRWAYS P.L.C.».

В судовому засіданні встановлено і це не заперечується сторонами, що вказаними квитками позивачі скористались, послуги з перевезення були надані на наступний день.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, авіаперевізником було вжито всіх розумних заходів, щоб запобігти скасуванню рейсу та його затримці.

З врахуванням наведеного, в судовому засіданні встановлено, що затримка рейсу сталась з поважних та незалежних від волі відповідача причин, рейс було затримано, але здійснено, а позивачі добровільно погодились на заміну квитків на наступний день, скориставшись послугами авіаперевезення.

Разом з тим, позивачами в розумінні ст. 60 ЦПК України, не доведено тієї обставини, що останнім було відмовлено у перевезенні згідно укладеного Договору перевезення, як не доведено і тієї обставини, що за затримку рейсу передбачена компенсація в сумі 400 євро, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, не надано доказів і того, що багаж позивачів було затримано з вини відповідача та що саме останній у даному випадку повинен нести відповідальність за затримку багажу, як не доведено і факт його затримки, а тому вимоги в частині виплати компенсації за затримку багажу в розмірі 50 доларів США також задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснюється, що відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори підлягають застосуванню при розгляді справ судами. За вимогами п. 2 цієї Постанови, спори про відшкодування заподіяної моральної (немайнової) шкоди розглядаються у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень, законодавством, що регулює такі зобов'язання і передбачає відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до п. 5 вказаної Постанови, необхідно в кожній справі з'ясувати характер правовідносин сторін і встановити, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Разом з тим, нормами Монреальської конвенції та Повітряного кодексу України не передбачено можливості відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Не передбачено можливості відшкодування моральної (немайнової) шкоди і умовами Договору перевезення, укладеного з позивачами.

Отже, згідно з п. 2 Постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 року за № 4 моральна шкода не може бути визначена та відшкодована у разі спірних правовідносин у галузі міжнародних авіаперевезень. Як вже зазначалось вище, відповідальність міжнародного повітряного перевізника є обмеженою та не може перевищувати розміру фактичних і реально доведених збитків. Тобто, перевізник несе лише обмежену майнову відповідальність та за спричинену моральну (немайнову) шкоду відповідальності не несе.

Таким чином вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди також є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Разом з тим, оскільки в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини щодо порушення прав позивачів відповідачем, суд приходить до висновку, що не підлягають задоволенню і вимоги щодо стягнення на користь позивачів витрат на правову допомогу та оплату судового збору та перекладу додатків до позову.

Керуючись ст. 11, 22, 23, 908, 910, 922, 1167 ЦК України, Повітряним кодексом України, Монреальською конвенцією, ст. 2, 3, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212, 213, 215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Авіакомпаніі "Королівські Голландські Авіалінії "КЛМ", в особі представництва авіакомпанії КЛМ в Україні, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» про захист прав споживачів послуг повітряного перевезення та стягнення коштів компенсації за відмову у перевезенні за договором, затримки багажу та стягнення моральної шкоди, - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скаргипротягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: