РІШЕННЯ

іменем України

15 серпня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - Бібіка О.В.

за участю секретаря - Кошевої А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

17.07.2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою з вимогами:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Чемужівка Зміївського району Харківської області ОСОБА_3 на:

- житловий будинок АДРЕСА_1 (літ. А-1, загальною площею 50,3 м2, житловою площею 33,90 м2) з надвірними будівлями;

- земельну ділянку номер 61 (шістдесят один), площею 0,1000 га. , в межах згідно з планом, що розташована по АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Чемужівка Зміївського району Харківської області ОСОБА_3 на:

- житловий будинок АДРЕСА_3 (літ. А-1, загальною площею 56,6 м2, житловою площею 37,10 м2) надвірними будівлями;

- земельну ділянку АДРЕСА_4 призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Чемужівка Зміївського району Харківської області померла ОСОБА_3.

Родинні відносини між ОСОБА_1 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Чемужівка Зміївського району Харківської області ОСОБА_3 як онуки та бабусі підтверджуються наступними документами: - свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, з якого вбачається, що батьком є ОСОБА_4; - свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 з якого вбачається, що 12.02.2005 року було укладено шлюб з ОСОБА_5 і після реєстрації шлюбу прізвище змінене на «ОСОБА_4»; - витягом з Державного реєстру актів цивільного стану №3 від 14.01.2016 року, з якого вбачається, що матір'ю ОСОБА_4 є ОСОБА_3.

Останнім місцем реєстрації та проживання ОСОБА_3 була наступна адреса: АДРЕСА_5 а тому місцем відкриття спадщини, в силу ч. 1 ст. 1221 ЦК України, є с. Чемужівка Зміївського району Харківської області.

Чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Діти ОСОБА_3 - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4

За життя ОСОБА_3 на праві приватної власності належав житловий будинок АДРЕСА_6 (літ. А-1, загальною площею 56,6 м2, житловою площею 37,10 м2) надвірними будівлями.

ОСОБА_7 на день смерті була зареєстрована за адресою: будинок АДРЕСА_7

Після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняла її мати ОСОБА_3 шляхом звернення до нотаріальної контори (приватного нотаріуса Зміївського нотаріального округу Трубнікової В.В.) з заявою про прийняття спадщини і, відповідно, нотаріусом було зареєстровано спадкову справу №55242473.

ОСОБА_7 на день смерті у шлюбі не перебувала, дітей не мала.

Спадщина, яку прийняла ОСОБА_3 після смерті її доньки ОСОБА_7 складається із6

- земельної ділянки номер 61 (шістдесят один), площею 0,1000 га. , в межах згідно з планом, що розташована АДРЕСА_2, призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд.

Вказану земельну ділянку ОСОБА_7 придбала за договором купівлі-продажу від 09.09.2004 року і належала ця земельна ділянка продавцям на підставі Державного акта на право власності на земельку ділянку серії та номера НОМЕР_3 від 17 серпня 2004 року, виданого Зміївською міською радою на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 квітня 2004 року, посвідченого Зміївською держнотконторою за реєстровим номером 2-609, та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за номером 443.

- житлового будинку з надвірними будівлями номер АДРЕСА_8

Вказаний житловий будинок ОСОБА_7 придбала за договором купівлі-продажу від 09.09.2004 року. Згідно вказаного договору, на приватизованій земельній ділянці площею 0,1000 га. , розташований дерев'яний обкладений цеглою житловий будинок літ. А-1, житловою площею 33,90 кв.м., загальною площею 50,30 кв.м., та надвірні будівлі: літня кухня літ. Б, сарай літ. Г, погріб літ. Д, огорожа номер 1, колодязь номер 2, колонка номер 3, що стверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно Комунального підприємства "Зміївське бюро технічної інвентаризації" Харківської області за номером 4464846 від 17 серпня 2004 року, реєстраційний номер 4887573, та Державним актом на право власності на земельну ділянку.

10.06.2005 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно умов якого заповідала все належне їй на день смерті майно - ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Осіб, які мали б право на обов'язкову частину у спадщині - не має.

Разом з померлою ОСОБА_3 на день її смерті постійно проживала ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки вона потребувала постійного стороннього догляду.

Таким чином, позивачі вважають, що прийняли спадщину після смерті бабки ОСОБА_3 за заповітом шляхом постійного проживання разом з нею на момент її смерті, а тому, за рахунок прийняття бабусею спадщини після смерті її доньки - ОСОБА_7, переконані, що спадщина відкрилася як на документально належний бабусі будинок, так і на успадковану земельну ділянку і будинок ОСОБА_7

Однак, після звернення до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, було повідомлено про необхідність надання правовстановлюючих документів на спадкове майно, але такі документи відсутні, тому рекомендовано було звернутися до суду.

Письмової відмови на сьогоднішній день не отримали.

Належним чином повідомлені сторони у судове засідання не з'явилися.

Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_9 подав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачів, наполягав на задоволенні позовної заяви.

Представник відповідача, Чемужівський сільський голова ОСОБА_10 подав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

У відповідністю з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 10.06.2013 року в м. Зміїв Харківської області померла ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області 12.06.2013 року. (а. с. 33).

Після смерті ОСОБА_7 залишилась спадщина у вигляді - земельної ділянки номер 61 (шістдесят один), площею 0,1000 га. , в межах згідно з планом, що розташована АДРЕСА_2, призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд. Право власності ОСОБА_7 на вказану земельну ділянку підтверджується договором купівлі-продажу від 09.09.2004 року, посвідченого 09.09.2004 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області, реєстр/№1785. (а. с. 39).

Крім того, після смерті ОСОБА_7 залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями номер АДРЕСА_8 Вказаний житловий будинок ОСОБА_7 придбала за договором купівлі-продажу від 09.09.2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області, реєстр/№1785. (а. с. 37).

Право власності ОСОБА_7 на вказаний будинок зареєстровано КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації", що підтверджується витягом №4887385 від 29.09.2004 року. (а. с. 38).

Після смерті ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася мати померлої ОСОБА_3. (а. с. 35).

Приватним нотаріусом Зміївського РНО Харківської області Трубніковою В.В. 01.11.2013 року зареєстровано спадкову справу, номер у спадковому реєстрі №55242473, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №35602354. (а. с. 36).

Факт родинних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державу реєстрацію народження, відповідно до якого в актовому запису про народження ОСОБА_11 №5 від 21.01.1958 року батьками зазначено: ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а. с. 34).

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статі 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. (ст. 392 ЦК України).

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину, не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним із шляхів здійснення захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання права.

За життя ОСОБА_7 не отримала державний акт на право власності на вищезазначену земельну ділянку та не зареєструвала право власності на землю, однак спірна земельна ділянка фактично на день смерті належала їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

Позивачами надано докази того, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті дочки ОСОБА_7, але не оформила свої спадкові права у встановленому законом порядку.

Фактично, відбувся перехід права власності до ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті дочки ОСОБА_7 на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Чемужівка Зміївського району Харківської області ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, виданого виконавчим комітетом Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області 23.06.2017 року. (а. с. 20).

За життя ОСОБА_3 на праві приватної власності належав житловий будинок АДРЕСА_6 (літ. А-1, загальною площею 56,6 м2, житловою площею 37,10 м2, рік побудови 1966) надвірними будівлями, що підтверджується даними технічного паспорту на вказаний житловий будинок. (а. с. 27-31).

Вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення». Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

У зв'язку з тим, що відповідно до статті 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватись на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами, які збудовані до 05 серпня 1992 року.

Згідно з п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 року - документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Отже, встановлено факт належності на праві власності ОСОБА_3 житлового будинку АДРЕСА_10 (літ. А-1, загальною площею 56,6 м2, житловою площею 37,10 м2, рік побудови 1966) надвірними будівлями на підставі технічного паспорту, що відповідає положенням Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95.

Крім того, на праві власності померлій ОСОБА_3 належала земельна ділянка, площею 0,14 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_11 що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.11.2000 року державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Кравченко Л.С., реєстр/№3-1042. (а. с. 32)

За життя ОСОБА_3 не отримала державний акт на право власності на вищезазначену земельну ділянку та не зареєструвала право власності на землю, однак спірна земельна ділянка фактично на день смерті належала їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

10.06.2005 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно умов якого заповідала все належне їй на день смерті майно - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках. Заповіт посвідчено секретарем Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області, реєстр/№67. (а. с. 40).

Останнім місцем реєстрації та проживання ОСОБА_3. була наступна адреса: АДРЕСА_5 а тому місцем відкриття спадщини, в силу ч. 1 ст. 1221 ЦК України, є с. Чемужівка Зміївського району Харківської області, що підтверджується довідкою Чемужівського сільського голови №1692 від 21.09.2015 року. 9. (а. с. 24).

Як вбачається з акту, складеного депутатом Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_13 в присутності свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 14.07.2017 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично постійно проживали разом з ОСОБА_3. в будинку останньої за адресою: АДРЕСА_12 до дня її смерті, оскільки ОСОБА_3 потребувала постійного стороннього догляду. Онуки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обробляли земельну ділянку, вели спільне господарство з ОСОБА_3 (а.с. 49).

У відповідністю зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідністю зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Таким чином, позивачами надані докази того, що вони є спадкоємцями за заповітом майна, що залишилося після смерті ОСОБА_3, прийняли спадщину шляхом постійного проживання разом з нею на момент її смерті, а тому, за рахунок прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті її доньки - ОСОБА_7, спадщина відкрилася як на документально належні будинок та земельну ділянку, так і на успадковану земельну ділянку і будинок ОСОБА_7

Відповідно до ч.1 ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частина друга і третя ст. 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними.

Оскільки позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 домовились про перерозподіл нерухомого спадкового майна із урахуванням рівності їхніх ідеальних доль у спадщині, та виходячи із тих обставин, що до складу спадкового нерухомого майна входять неподільні речі, наявні підстави для задоволення позову.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, ч. 4 ст. 174, ч. 2 ст. 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Чемужівка Зміївського району Харківської області ОСОБА_3 на:

- житловий будинок АДРЕСА_1 (літ. А-1, загальною площею 50,3 м2, житловою площею 33,90 м2) з надвірними будівлями;

- земельну ділянку номер 61 (шістдесят один), площею 0,1000 га. , в межах згідно з планом, що розташована по АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Чемужівка Зміївського району Харківської області ОСОБА_3 на:

- житловий будинок АДРЕСА_3 (літ. А-1, загальною площею 56,6 м2, житловою площею 37,10 м2) надвірними будівлями;

- земельну ділянку АДРЕСА_4 призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання його копії.

Головуючий: