Унікальний номер справи 333/7129/16-ц
Номер провадження 2/333/613/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

м. Запоріжжя 28 серпня 2017 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий суддя Фунжий О.А., за участю секретаря Лященко В.А., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача боргу за договором позики.

Позовні вимоги з урахуванням уточнення (а.с. 48-51) мотивовано тим, що 13 серпня 2010 р. позивач надав відповідачеві у позику грошові кошти в сумі 10 000 доларів США для будівництва житлового будинку № 180 а по вул. Культурній в м. Запоріжжі, що підтверджується виданою відповідачем розпискою. 25 серпня 2010 р. відповідач надала позивачеві нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважила його представляти її інтереси з питань введення в експлуатацію самовільно побудованих будівель за вказаною вище адресою та продажу будинку. Того ж дня позивач і відповідач уклали договір купівлі-продажу зазначеного будинку, та позивач передав відповідачеві у позику ще 10 000 доларів США, про що зазначено у договорі. 25 серпня 2010 р. позивач, діючи на підставі нотаріально посвідченої довіреності в інтересах відповідача, уклав з ОСОБА_5 договір купівлі-продажу майнових прав на вказаний недобудований будинок. ОСОБА_6 передав позивачеві, а той відповідачеві ще 20 000 доларів для закінчення будівництва будинку. Про передачу зазначених грошових коштів зазначено у договорі купівлі-продажу майнових прав. Загальна сума боргу за вказаними договорами становить 40 000 доларів США, які позивач просить стягнути з відповідача відповідно до положень ст. 1049 ЦК України. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 5 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої неповерненням грошових коштів за договорами позики.

Представник позивача в судовому засіданні підтвердив позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволені позову.

Відповідач позов не визнала, в судовому засіданні пояснила, що 25 серпня 2010 р. дійсно отримала від відповідача у позику 10 000 доларів США, що підтвердила розпискою. Протягом року вказану позику вона повернула, однак на підтвердження цього документи у неї відсутні. Інші грошові кошти в сумі 10 000 та 20 000 доларів США вона від позивача не отримувала.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала заперечення відповідача проти позову та їх правове обґрунтування.

Позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 25 серпня 2010 р. сторони у відповідності зі ст. 1046-1047 ЦК України уклали письмовий договір позики, у відповідності з яким позикодавець (ОСОБА_4В.) передав, а позичальник (ОСОБА_2П.) прийняла у власність 10 000 доларів США, зобовязавшись повернути зазначену суму позики протягом одного року. (а.с. 4)

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В судовому засіданні встановлено, що позичальник свої зобовязання за договором позики не виконала, грошові кошти в сумі 10 000 доларів США позивачеві у встановлений договором строк не повернула.

Пояснення відповідача про те, що вона борг за договором позики повернула, судом відповідно до ст. 1051 ЦК України не приймаються до уваги, оскільки документальне підтвердження цього відповідач суду не надала.

В судовому засіданні представником відповідача заявлено про застосування позовної давності за вказаним договором позики.

Заява підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

В судовому засіданні встановлено, що договором позики від 25 серпня 2010 р. встановлено строк виконання відповідачем зобовязань 1 рік, тобто по 25 серпня 2011 р. З цього дня відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності тривалістю 3 роки.

Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики 14 грудня 2016 р., після спливу позовної давності, суд вважає за необхідне у задоволені позову в частині стягнення боргу в сумі 10 000 доларів США за розпискою від 25 серпня 2010 р. відмовити в звязку зі спливом позовної давності.

Ствердження представника позивача про те, що в травні-липні 2017 р. відповідач на погашення заборгованості за договором позики від 25 серпня 2010 р. перерахувала йому грошові кошти, що підтверджується чеками та листом ПАТ Укрпошта, судом не приймається до уваги, оскільки позивачем не доведено, що вказані грошові кошти перераховувались саме відповідачем.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача 10 000 доларів США за договором купівлі-продажу недобудованого будинку від 25 серпня 2010 р., та 20 000 доларів США за договором купівлі-продажу майнових прав від 25 серпня 2010 р., судом приймається до уваги наступне.

На підтвердження позовної вимоги про стягнення 10 0000 доларів США позивачем надано копію договору купівлі-продажу недобудованого будинку від 25 серпня 2010 р., згідно якому ОСОБА_2 продала ОСОБА_4 недобудований жилий будинок по вул. Культурній, 180 А, в м. Запоріжжі загальною вартістю 79 000 грн., взаєморозрахунки між покупцем та продавцем проведено. (а.с. 55)

Вважаючи вказану суму боргом за договором позики, позивач просить суд стягнути з відповідача 10 000 доларів США як еквівалент зазначеної суми.

На підтвердження позовної вимоги про стягнення 20 0000 доларів США позивачем надано копію договору купівлі-продажу майнових прав від 25 серпня 2010 р., згідно якому ОСОБА_2 в особі уповноваженого представника за довіреністю ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_6 купив майнові права на обєкт нерухомості, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Культурна, 180 А (той же недобудований будинок).

Згідно п. 4.3.1 цього договору в день підписання договору покупець ОСОБА_6 передає продавцю ОСОБА_2 20 000 доларів США, що є еквівалентом суми 160 000 грн. підписанням цього договору сторони підтверджують, що продавець отримав від покупця 20 000 доларів США. (а.с. 56)

Договори купівлі-продажу недобудованого будинку від 25 серпня 2010 р. та купівлі-продажу майнових прав від 25 серпня 2010 р. нотаріально не посвідчені, тому відповідно до ст. 220 ч.1 ЦК України є нікчемними, які згідно зі ст. 215-216 ЦК України є недійсними та не створюють юридичних наслідків.

Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача 10 000 доларів США за договором купівлі-продажу недобудованого будинку від 25 серпня 2010 р. та купівлі-продажу майнових прав від 25 серпня 2010 р., позивач стверджує, що вказані грошові кошти передані відповідачеві як позика. Однак на підтвердження цього не надала суду підтвердження укладення таких договорів у письмовій формі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки позивач та його представник не довели в судовому засіданні, що між сторонами укладено договори позики зазначених вище грошових коштів, суд відмовляє у задоволені позові в цій частині за безпідставністю.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача 5 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої неповерненням грошових коштів за договорами позики, задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Однак, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування моральної шкоди. Наслідки порушення договору позичальником встановлені ст. 625, 1050 ЦК України, які не передбачають відшкодування моральної шкоди. Не передбачає таких наслідків порушення договору позичальником і укладений між сторонами договір позики, відтак, відсутні підстави для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. 213-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

У задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 10 000 доларів США за розпискою від 25 серпня 2010 р. відмовити в звязку зі спливом позовної давності.

У задоволені решти позову відмовити в звязку з безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А.Фунжий