РІШЕННЯ

іменем України

31 серпня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Лацько А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, територіальної громади Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом, треті особи: відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області,

в с т а н о в и в:

05.07.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, територіальної громади Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області з наступними вимогами: визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_3 на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованих за адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого вона прийняла спадщину за законом.

Іншим спадкоємцем, який у встановленому чинним законодавством порядку прийняв спадщину після померлого ОСОБА_3 є його дружина (мати позивачки) ОСОБА_2

17 березня 2014 року між нею та матір'ю ОСОБА_2 було укладено Договір про поділ спадщини, яка залишалась після смерті ОСОБА_3, який було посвідчено державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Чернолясовою Т.В. та зареєстровано під № 1-366. За вказаним договором після померлого ОСОБА_3 у спадщину до ОСОБА_2 перейшли 1/2 частка житлового будинку АДРЕСА_2 та грошовий вклад з відсотками і всіма компенсаціями, який знаходиться в ТВБВ Ощадбанку № 10020/0463 м. Змієва Зміївського району Харківської області. В свою чергу, за зазначеним договором після померлого ОСОБА_3 до неї у спадщину перейшли 61/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1

На 61/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1, які залишились після смерті ОСОБА_3, 17 березня 2015 року Державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Чернолясовою Т.В. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було зареєстровано під №1-372.

Крім вказаного вище майна після смерті ОСОБА_3 залишилось й інше спадкове майно, яке складається з ? частки земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 Вказана частка земельної ділянки за Договором дарування земельної ділянки, посвідченим 14 серпня 2009 року Державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Чернолясовою Т. В. та зареєстрованим під № 1-1575, була подарована ОСОБА_3

У відповідності із статтями 182 та 210 Цивільного кодексу України (в редакції, яка діяла на дату укладання вказаного вище договору дарування земельної ділянки) ОСОБА_3 повинен був зареєструвати своє право на ? частку земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 Проте, її батько свого права власності на зазначену частку земельної ділянки за життя зареєструвати не встиг.

Для належного оформлення свого права власності на вказану вище частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 вона звернулась до Зміївської державної нотаріальної контори. Проте, права власності на зазначену вище частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_3 вона не оформила у зв'язку із тим, що останній за своє життя не встиг належним чином зареєструвати своє право на таку частку земельної ділянки. Тому вона звернулася до суду з цим позовом.

Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися.

Позивачка ОСОБА_1 подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутності, позов ОСОБА_1 визнала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Представник відповідача - голова Зміївської міської ради Харківської області Кучков П.В. подав заяву про розгляд справи за відсутністю представника територіальної громади, позов ОСОБА_1 визнав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представники третіх осіб - відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області та Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області про причини неявки суду не повідомили.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

У відповідністю з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідністю з ч. 2 ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Спірною є 1/2 частка земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1 цільове призначення (використання) земельної ділянки будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на підставі договору дарування земельної ділянки належить ОСОБА_3 Оцінка майна складає - 45398 грн. 50 коп. (а. с. 11-13).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 68 років в м. Зміїв Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 25.12.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області. (а. с. 6).

Позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_3, що підтверджується даними свідоцтв про народження та про одруження. (а. с. 7, 8).

Відповідачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дружиною ОСОБА_3, що підтверджується даними паспорта громадянина України (а. с. 31-32) та не оспорюється сторонами.

З листа Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Чернолясової Т.В. від 10.08.2017 року вбачається, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 до нотаріальної контори надійшла заява 12.06.2014 року про відмову від спадщини на користь дружини та доньки померлого ОСОБА_2, ОСОБА_1, в рівних частках, від доньки померлого ОСОБА_6, що мешкає в АДРЕСА_1. За даними зі Спадкового реєстру, заповіту від імені ОСОБА_3 не посвідчувалось. (а. с. 28).

Згідно до договору про поділ спадщини, укладеного 17.03.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідченого державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Чернолясовою Т.В., зареєстрованого під №1-366, після померлого ОСОБА_3 у спадщину до ОСОБА_2 перейшли ? частка житлового будинку АДРЕСА_2 та грошовий вклад з відсотками і всіма компенсаціями, який знаходиться в ТВБВ Ощадбанку № 10020/0463 м. Змієва Зміївського району Харківської області; ОСОБА_1 у спадщину перейшли 61/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 є власником 61/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 які залишились після смерті ОСОБА_3 (а. с. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 182 ЦК України (в редакції від 06.08.2009 року) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до ст. 210 ЦК України (в редакції від 06.08.2009 року) правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

Отже ОСОБА_3 повинен був зареєструвати своє право на ? частку земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 Проте, але свого права власності на зазначену частку земельної ділянки за життя зареєструвати не встиг.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Позивачкою ОСОБА_1 надано докази, якими підтверджуються наступні обставини: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом першої черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_3; спадщину після померлого прийняли: дочка ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_2 - відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України; інші спадкоємці, які прийняли спадщину - відсутні; спірне спадкове майно складається із 1/2 частки земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка на підставі договору дарування земельної ділянки від 14.08.2009 року належить ОСОБА_3; набувши право власності на 61/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом, ОСОБА_1 набула право власності у порядку спадкування за законом і на частку земельної ділянки, однак отримати свідоцтво про право на спадщину позивачка не має можливості через те, що ОСОБА_3 не зареєстрував в установленому порядку право власності на земельну ділянку та не отримав на неї правовстановлюючого документа.

Зазначені обставини, які встановлені під час судового розгляду, свідчать про наявність підстав, для ухвалення рішення про задоволення позову

За таких обставин, визнання позову відповідачами не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а позовна заява ОСОБА_1 про визнання за нею у порядку спадкування за законом права власності на 1/2 частку земельної ділянки є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Враховуючи характер спірних правовідносин, відсутні підстави для відшкодування понесених позивачкою витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 61, 169, ч. 4 ст. 174, ч. 2 ст. 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: