АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 593/1145/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Шміло В.І.
Провадження № 22-ц/789/985/17 Доповідач - Шевчук Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

за участі секретаря - Танцюра О.В.

апелянта - ОСОБА_1

представника ПАТ "Укрсоцбанк"- Клаптюк В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бережанського районного суду від 22 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Бережанського районного суду від 22 червня 2017 року в задоволенні уточненого позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про стягнення збитків в розмірі 122569.67 грн. відмовлено за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обгрунтування вимог посилається на те, що суд відмовляючи у задоволенні позовних вимог невірно застосував норму п.3 Постанови НБУ №453 та невірно розцінив повернуті на його рахунок кошти як міжнародний платіж.

Апелянт в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, зіславшись на викладені у ній доводи .

Представник відповідача заперечив апеляційну скаргу, рішення суду вважає законним і обгрунтованим.

Заслухавши відповідачів, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За умовами ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішенняу справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 13 березня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та позивачем укладено договір банківського рахунка, згідно з умовами якого банк зобов'язується відкрити клієнту поточний рахунок в Євро та надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування відповідно до умов договору, Правил обслуговування банківських поточних рахунків фізичних осіб, відкритих в банку та вимог чинного законодавства.

Банк нараховує та сплачує клієнту проценти на залишки коштів, що знаходяться на рахунку, на кінець кожного дня у розмірі для EUR - 0 % річних (п. 1.2 договору).

Клієнт доручає банку здійснювати договірне списання з рахунку компенсації витрат банку зі сплати комісій інших банків за виконання платежів клієнта в іноземних валютах, а також договірне списання з рахунку плати за надані банком послуги з розрахунково-касового обслуговування в розмірі, передбаченому тарифами (п. 2.5 договору).

ПАТ "Укрсоцбанк", виконуючи платіжне доручення № 1 від 13.03.2014 року, здійснило міжнародний переказ в сумі 40000 євро до Ulster Bank (Ірландія) через банк - посередник (ING Bank N.V., Амстердам, Нідерланди), за допомогою міжнародної міжбанківської системи SWIFT. Отримувач платежу ( бенефіціар) - ОСОБА_1.

19 березня 2014 року кошти в розмірі 39965 євро ( 35 євро комісії відрахував банк- посередник) були повернені іноземним банком, що підтверджується вихідним повідомленням WIFT. Дані кошти були зараховані на банківський рахунок № НОМЕР_1.

Причина повернення коштів, яка зазначена у вищезазначеному повідомленні: "BENE BANK NO SORT CODE QUOTED", що означає " не зазначений ( або відсутнє посилання на, або не цитується) "SORT CODE" банк бенефіціара".

20 березня 2014 року кошти в розмірі 10833,36 євро із вищезазначеного банківського рахунку зараховані на поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2, відкритий в євро у ПАТ " Укрсоцбанк" та здійснено на міжбанківському валютному ринку України обов'язковий продаж коштів у розмірі 29131,64 євро ( по курсу ПАТ " Укрсоцбанк" 14,07грн. за 1 євро), в результаті чого вийшла сума в розмірі 409882,17 грн., яка була зарахована на поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_3, відкритий в гривнях у ПАТ " Укрсоцбанк", що підтверджується виписками з поточних рахунків останнього.

Судом встановлено, що кошти в розмірі 10833,36 євро знято з поточного рахунку позивача частинами з 28.04.2014 р. по 16.05.2014 р., відповідно до постанови НБУ № 172 від 28.03.2014 року та №245 від 29.04.2014 року, якими визначалося, що уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. Кошти в розмірі 409882,17 грн., було знято з поточного рахунку позивача одним платежем 20 травня 2014 року.

Таким чином судом встановлено, що вини ПАТ "Укрсоцбанк" у поверненні позивача коштів іноземним банком немає, оскільки у відповідності до п.33.2 ст.33 ЗУ "Про платіжні системи та перекази кошти в Україні" платник несе відповідальність за інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі - учаснику платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації.

Згідно ст. 8 Правил обслуговування банківських поточних рахунків фізичних осіб, відкритих в ПАТ "Укрсоцбанк", затверджених рішенням правління банку від 24.07.2007 р., які є невід'ємною частиною Договорів банківського рахунку, укладених із позивачем від 13.03.2014 року за № НОМЕР_3 та за № НОМЕР_2, банк не несе відповідальність за невиконання платіжного доручення, виконання якого здійснювалося через іноземний банк, та не було прийняте таким банком до виконання з причини невідповідності платіжного доручення нормам чинного законодавства країни знаходження такого банку, або якщо такий платіж віднесений до заборонених.

Згідно постанови Національного банку України від 04.02.1998 року №34 "Про затвердження Класифікатора іноземних валют" євро належить до 1 групи класифікатора із цифровим кодом валюти 978 та літерним кодом EUR.

Як вбачається з виписки по особовому рахунку позивача № НОМЕР_2 (євро) за 20.03.2014 року, офіційний курс НБУ станом на 20 березня 2014 року становив 1379,8635 грн. за 100 євро. Еквівалент сумі 10833,36 євро складав у гривнях 149485,58 грн., тобто, сума 10833,36 євро не перевищувала в еквіваленті 150000 грн. Решта повернутих коштів підлягала обов'язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення коштів суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог та керувався тим, що вина відповідача у спричиненні збитків ОСОБА_1 не доведена.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що йому відповідачем завдано збитки, оскільки банк не виконав договірні зобов'язання щодо переказу коштів, повернув кошти не в повній сумі та здійснив конвертацію без його відома є безпідставними.

Згідно ст. 8 Правил обслуговування банківських поточних рахунків фізичних осіб, відкритих в ПАТ "Укрсоцбанк", затверджених рішенням правління банку від 24.07.2007 р., які є невід'ємною частиною Договорів банківського рахунку, укладених із позивачем від 13.03.2014 року за № НОМЕР_3 та за № НОМЕР_2, банк не несе відповідальність за невиконання платіжного доручення, виконання якого здійснювалося через іноземний банк, та не було прийняте таким банком до виконання з причини невідповідності платіжного доручення нормам чинного законодавства країни знаходження такого банку, або якщо такий платіж віднесений до заборонених.

Згідно постанови Національного банку України від 04.02.1998 року №34 "Про затвердження Класифікатора іноземних валют" євро належить до 1 групи класифікатора із цифровим кодом валюти 978 та літерним кодом EUR.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушень з боку банку умов договору банківського поточного (карткового) рахунку .

З виписки по особовому рахунку позивача № НОМЕР_2 (євро) за 20.03.2014 року, офіційний курс НБУ станом на 20 березня 2014 року становив 1379,8635 грн. за 100 євро. Еквівалент сумі 10833,36 євро складав у гривнях 149485,58 грн., тобто, сума 10833,36 євро не перевищувала в еквіваленті 150000 грн. Решта повернутих коштів підлягала обов'язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України.

Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч.1 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором Банківського рахунку.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом (ч. 3 ст. 1068 ЦК України).

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319, 324; 325 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити .

Рішення Бережанського районного суду від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.М. Шевчук