РІШЕННЯ

іменем України

31 серпня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого Бібіка О.В.

з участю секретаря Кошевої А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини, треті особи: служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, служба у справах дітей Шевченківського району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

27.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 з вимогами: визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що з відповідачем він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16.04.2016 року. На даний час в провадженні суду знаходиться справа про розірвання шлюбу.

Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована проживаючою за місцем реєстрації матері: АДРЕСА_2, однак, фактично, з моменту народження, проживає з ним та його батьками за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 веде аморальний спосіб життя, є винною в розпаді сім'ї.

З січня 2017 року мати перестала цікавитися дочкою.

В будинку, де зареєстрована відповідач, вона фактично не проживає, оскільки він знаходиться в аварійному стані, відключені світло, газ , водопостачання, вибиті вікна.

Тобто, ОСОБА_2 не має постійного місця проживання та не має можливості забезпечити дочку нормальними умовами.

Малолітня дочка проживає в квартирі, де створено всі умови для нормального існування, вона оточена любов'ю та піклуванням з його боку та боку його батьків. Відвідує дитячий садок за місцем фактичного проживання.

ОСОБА_1 вказав, що працює, має стабільний заробіток та можливість створити всі необхідні умови для гармонійного розвитку.

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Позивач ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю на позовних вимогах наполягав з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Мартинова О.В. подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила ухвалити рішення в інтересах малолітньої дитини.

Представник третьої особи служби у справах дітей Шевченківського району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про причини неявки не повідомив.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

З копій свідоцтв про народження та про шлюб вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 16 квітня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а. с. 4, 5, 6).

Малолітня ОСОБА_3 зареєстрована проживаючою за місцем реєстрації матері ОСОБА_2: АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області від 24.02.2017 року. (а.с.7).

Згідно акту обстеження від 24.02.2017 року, складеного депутатом Бірківської сільської ради ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_6, секретаря опікунської ради при виконкомі Бірківської сільської ради ОСОБА_7 та фахівця із соціальної роботи ЗРЦСССДМ ОСОБА_8, у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2, неодноразово були пожежі, шибки у вікнах вибиті, газопостачання, електропостачання та водовідведення відключені, одна з стін відійшла від будинку. В даному будинку вже близько трьох років фактично ніхто не проживає. Малолітня ОСОБА_3 жодного дня за даною адресою не проживала. (а. с. 8).

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується довідкою КП "Жилкомсервіс" від 10.02.2017 року. (а. с. 9).

Згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 від 13.02.2017 року, за адресою: АДРЕСА_1 умови проживання є задовільними, приміщення обладнано побутовою технікою, меблями, необхідними предметами вжитку, зроблено косметичний ремонт, прибрано. Для малолітньої ОСОБА_3 створено необхідні умови для проживання та виховання. (а. с. 10).

Малолітня ОСОБА_3 спостерігається в КЗОЗ "Харківська міська дитяча поліклініка №14" з народження за адресою АДРЕСА_1. (а. с. 11).

Згідно сертифікату серії 12ЯЯф №935868, У ОСОБА_1 наркологічних захворювань не виявлено. (а. с. 12).

Психіатричних протипоказань для виконання батьківських обов'язків у ОСОБА_1 не виявлено, що підтверджується висновком ЛКК №49 КЗОЗ "Харківський міський психоневрологічний диспансер №3". (а. с.13).

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до положень ст. 3 Міжнародної Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька у пункті 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, оскільки в даному випадку є бажання самої дитини, тому у суду є всі підстави для визначення місця проживання неповнолітньої дитини спільно з матір'ю.

У відповідністю з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Зазначеними вище, дослідженими під час судового розгляду доказами підтверджується, що ОСОБА_1 та його малолітня дочка ОСОБА_3 проживають разом за адресою АДРЕСА_1, де створені належні умови для проживання дитини; мати дитини ОСОБА_2, а також представник у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області не заперечували проти того, що визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідає інтересам дитини.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої ї дитини є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 169, ч. 2 ст. 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: