Провадження № 2/359/516/2017
Справа № 359/8222/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Бердник О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» до ОСОБА_1 про стягнення збитків, -

В С Т А Н О В И В:

24.10.2017 ТОВ «Орлан-Транс-Груп» звернулось ДО Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 9127,60 гривень, а також судові витрати в розмірі 1378 гривень.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що 14.03.2016 ОСОБА_1 було прийнято до Львівської філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп» на посаду водія. Перебуваючи у трудових відносинах з підприємством, відповідач неодноразово перебував у службових відрядженнях в межах України та за кордоном, отримав пластикову картку ТзОВ «Вог Рітейл» для заправки дизельним паливом транспортних засобів для виконання транспортних завдань. При виконанні перевезення на автопоїзді 17476КА/19441КА за маршрутом Україна-Молдова-Україна згідно подорожнього листа №597188 від 16.03.2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 280 літрів палива, відповідачем було придбано 1650 літрів дизельного палива, при поверненні автомобіля залишок палива в баках склав 360 літрів дизельного палива, згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 1440 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, поданих відповідачем, витрата палива склала 1570літрів, Перевитрата палива по даному перевезенню склала 130 літрів дизельного палива на загальну суму 2466,42грн. Також зазначено, що відповідачем при виконанні даного перевезення порушено норми наказу №29 від 08.06.2015 «Про впровадження єдиних правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», де вказаного, що кількість придбаного палива не повинна перевищувати обєму всіх паливних баків та, у разі розрахункового перевищення заправки водій зобовязаний відшкодувати вартість палива, що дорівнює ціні на паливо під час розрахункової заправки, помножена на кількість літрів, що перевищує обєм баків. При цьому позивач стверджує, що при заправці 22.03.2016 кількість палива в баках перевищила реальний обєм баків автомобіля- 631 літр при обємі 600 літрів, що завдало збитків в розмірі 14,43грн.; при заправці 27.03.2016 кількість палива в баках перевищила реальний обєм баків автомобіля- 737 літрів при обємі 600 літрів, що завдало збитків в розмірі 2030,98грн.; при заправці 28.03.2016 кількість палива в баках перевищала реальний обєм баків автомобіля- 635 літр при обємі 600 літрів, що завдало збитків в розмірі 438,10грн. Також зазначено, що зважаючи на складні погодні умови та місцевість, через яку пролягав маршрут руху було віднесено перевитрати палива в кількості 90 літрів на загальну суму 1654,69грн, в звязку з цим загальні збитків, завдані відповідачем склали 3294,24 грн. (2466,42+14,43+2030,98+438,10-1654,69).

При виконанні перевезення на автопоїзді 17476КА/19441КА за маршрутом Україна-Молдова-Україна згідно подорожнього листа №597351 від 31.03.2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 350 літрів палива, відповідачем було придбано 2950 літрів дизельного палива, при поверненні автомобіля залишок палива в баках склав 220 літрів дизельного палива, згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 2752 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, поданих відповідачем, витрата палива склала 3085 літрів. Також зазначено, що перевитрата палива по даному перевезенню склала 333 літри дизельного палива на загальну суму 6528,72 грн. Зважаючи на складні погодні умови та місцевість, через яку пролягав маршрут руху було віднесено перевитрати палива в кількості 180 літрів на загальну суму 3309,40грн, в звязку з цим загальні збитки, завдані відповідачем склали: 6528,72-3309,323=3219,32 грн.

При виконанні перевезення на автопоїзді 17476КА/19441КА за маршрутом Україна-Молдова-Україна згідно подорожнього листа №597379 від 03.05.2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 220 літрів палива, відповідачем було придбано 500 літрів дизельного палива, при поверненні автомобіля залишок палива в баках склав 200 літрів дизельного палива, згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 473 літри палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, поданих відповідачем, витрата палива склала 520 літрів. Також зазначено, що перевитрата палива по даному перевезенню склала 47 літрів дизельного палива на загальну суму 948,13грн. Зважаючи на складні погодні умови та місцевість, через яку пролягав маршрут руху було віднесено перевитрати палива в кількості 30 літрів на загальну суму 592,92грн, в звязку з цим загальні збитки, завдані відповідачем склали 355,21грн.(948,13-592,92).

При виконанні перевезення на автопоїзді 17476КА/19441КА за маршрутом Україна-Молдова-Україна згідно подорожнього листа №597391 від 13.05.2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 210 літрів палива, відповідачем було придбано 3014 літрів дизельного палива, при поверненні автомобіля залишок палива в баках склав 180 літрів дизельного палива, згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 2784 літри палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, поданих відповідачем, витрата палива склала 3044 літри. Також зазначено, що перевитрата палива по даному перевезенню склала 260 літрів дизельного палива на загальну суму 5402,64грн. Зважаючи на складні погодні умови та місцевість, через яку пролягав маршрут руху було віднесено перевитрати палива в кількості 180 літрів на загальну суму 3640,08грн, в звязку з цим загальні збитки, завдані відповідачем склали 1762,56грн. (5402,64-3640,08).

При виконанні перевезення на автопоїзді 17476КА/19441КА за маршрутом Україна-Молдова-Україна згідно подорожнього листа №641088 від 13.06.2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 180 літрів палива, відповідачем було придбано 1000 літрів дизельного палива, при поверненні автомобіля залишок палива в баках склав 220 літрів дизельного палива, згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 879 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, поданих відповідачем, витрата палива склала 960 літрів. Також зазначено, що перевитрата палива по даному перевезенню склала 81 літр дизельного палива на загальну суму 1709,63грн. Зважаючи на складні погодні умови та місцевість, через яку пролягав маршрут руху було віднесено перевитрати палива в кількості 60 літрів на загальну суму 1213,36грн, в звязку з цим загальні збитки, завдані відповідачем склали 496,27грн. (1709,63-1213,36).

Позивач стверджує, що загальна сума збитків, завдана відповідачем позивачу перевитратою палива становить 9127,60 грн. Також зазначено, що відповідно до наказу Львівської філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп» №97-кф від 08.08.2016 року, відповідач був звільнений з займаної посади за прогул без поважних причин згідно п 4 ст.40 КЗпП України.

В призначене судове засідання представник позивача, явку якого судом було визнано обовязковою, повторно не зявився, згідно з направленим до суду письмовим клопотанням, представник позивача просив справу розглянути справу без участі представника позивача, згідно з яким позовні вимоги повністю підтримав (а.с.57,104).

В додаткових поясненнях, викладених в клопотанні, ТОВ «Орлан-Транс-Груп» вважає за необхідне зазначити, що з відповідачем при прийому на роботу було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, яким передбачено відповідальність за збереження вантажу та переданих йому матеріальних цінностей. При цьому позивач зазначає, що відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», за чинним законодавством така відповідальність може бути покладена, зокрема, за шкоду, заподіяну: перевитратою пального на автомобільному транспорті. А також зазначає, що в Україні зберігає чинність п.14 постанови ЦК КПРС та ради Міністрів СРСР «Про підвищення ефективності використання автотранспортних засобів у народному господарстві, посилення боротьби з приписками при перевезенні вантажів автомобільним транспортом та забезпечення цілості паливно-мастильних матеріалів», яким передбачено притягнення до повної матеріальної відповідальності водіїв автомобільних засобів, винних у перевитраті палива.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву, про розгляд справи без його участі, відповідно до якої проти позову заперечує з підстав, наведених в письмових поясненнях (а.с.167, 129-131). Він заперечує проти позову в повному обсязі та зазначає, що його колишній начальник колони ОСОБА_2 запевняв його та інших водії, що з водіїв, які їздять на автомобілях Scania R124GA за маршрутом «Україна-МолдоваУкраїна», не буде вирахувано жодної копійки за перевитрату палива. Обурення водіїв на норми витрат палива, змусили начальника колони зробити фактичні заміри витрат палива в колоні в складі восьми автомобілів наприкінці квітня чи на початку травня, які показали, що загальні витрати палива в середньому 40 літрів на 100 км, які в подальшому були передані до керівництва підприємства, проте не були затверджені. На пропозицію начальника колони ОСОБА_2 він написав службові записки про списання палива по всім рейсам за маршрутам «Україна-Молдова-Україна» на імя директора ТОВ «Орлан0-Транс-Груп», погоджені директором, головним інженером та начальником колони, проте з 900 літрів палива по розрахунку компютерної програми було списано лише 585 літрів палива. На його запитання щодо залишку несписаного пального, ОСОБА_2 пообіцяв на цю суму виписати премію. В звязку з незгодою з умовами праці написав заяву про звільнення за власним бажанням від 02.08.2016, проте був незаконно звільнений з 18.07.2016.

Дослідивши письмові пояснення сторін та надані письмові документи, матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 в період з 15.03.2016 року по 18.07.2016 року працював в ТОВ «Орлан-Транс-Груп» в колоні автомобільній №2 водієм автотранспортних засобів для перевезення вантажів у міжміському, міжобласному та міжнародному сполученні на вантажних автомобілях, та, як зазначено в наказі про прийняття на роботу №29-кф від 14.03.2016 року (а.с.7), був прийнятий на роботу з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю з випробувальним терміном два місяці. Згідно з наказом №97-кф від 08.08.2016 року звільнений за прогул без поважних причин згідно п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.8).

Належних і допустимих доказів того, що між ТОВ «Орлан-Транс-Груп» та працівником ОСОБА_1 був укладений такий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, суду надано не було.

Як встановлено з долучених до позовної заяви Подорожніх листів (а.с.9,13,20,24,29) та як визнано відповідачем, він неодноразово здійснював вантажні автоперевезення маршрутом «Україна-Молдова-України» вантажним автомобілем «Сканія» номерний знак 17476КА з напівпричепом номерний знак 194-41КА, а саме: з 17.03.2016 по 30.03.2016, з 31.03.2016 по 28.04.2016, з 03.05.2016 по 10.05.2016, з 15.05.2016 по 13.06.2016 та з 13.06.2016 по 23.06.2016.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи розрахунків, складених диспетчерами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.10-11,14-18,21-23,25-27,30-32) вони містять відомості про детальний маршрут, пробіг фактичні та розраховані залишки пального, на підставі яких позивачем встановлено наявність перевитрат пального.

Так, на підставі зазначених розрахунків вбачається, що при виконанні перевезення на автопоїзді 17476КА/19441КА за маршрутом Україна-Молдова-Україна згідно подорожнього листа №597188 від 16.03.2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 280 літрів палива, придбано 1650 літрів дизельного палива, при поверненні автомобіля залишок палива в баках склав 360 літрів дизельного палива, витрата палива склала 1570літрів (норма витрат палива 1140 літрів), перевитрата палива склала 130 літрів дизельного палива на загальну суму 2466,42грн.(а.с.30-32).

При виконанні перевезення на автопоїзді 17476КА/19441КА за маршрутом Україна-Молдова-Україна згідно подорожнього листа №597351 від 31.03.2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 350 літрів палива, придбано 2950 літрів дизельного палива, при поверненні автомобіля залишок палива в баках склав 220 літрів дизельного палива, витрата палива склала 3085 літрів (норма витрат палива 2752 літрів), перевитрата палива склала 333 літри дизельного палива на загальну суму 6528,72 грн.(а.с.25-27)

При виконанні перевезення на автопоїзді 17476КА/19441КА за маршрутом Україна-Молдова-Україна згідно подорожнього листа №597379 від 03.05.2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 220 літрів палива, придбано 500 літрів дизельного палива, при поверненні автомобіля залишок палива в баках склав 200 літрів дизельного палива, витрата палива склала 520 літрів (норма витрат палива 470 літрів), перевитрата палива склала 47 літрів дизельного палива на загальну суму 948,13грн.(а.с.21-22)

При виконанні перевезення на автопоїзді 17476КА/19441КА за маршрутом Україна-Молдова-Україна згідно подорожнього листа №597391 від 13.05.2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 210 літрів палива, придбано 3014 літрів дизельного палива, при поверненні автомобіля залишок палива в баках склав 180 літрів дизельного палива, витрата палива склала 3044 літри (норма витрат -2784 літри), перевитрата склала 260 літрів дизельного палива на загальну суму 5402,64грн. (а.с.14-18).

При виконанні перевезення на автопоїзді 17476КА/19441КА за маршрутом Україна-Молдова-Україна згідно подорожнього листа №641088 від 13.06.2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 180 літрів палива, придбано 1000 літрів дизельного палива, при поверненні автомобіля залишок палива в баках склав 220 літрів дизельного палива, витрата палива склала 960 літрів (норма витрат палива - 879 літрів), перевитрата палива склала 81 літр дизельного палива на загальну суму 1709,63грн.(а.с.10-11).

Позивачем визнано, та долученими до позовної заяви актами від 30.03.2016 від 28.04.2016, від 10.05.2016, від 13.06.2016, від 23.06.2016 підтверджується, що вони складались працівниками ТОВ «Орлан-Транс-Груп» у м.Львів на підтвердження того, що відповідач не прибув для підпису вищезазначених звітів по подорожнім листам (а.с.33,28,23,19,12).

При цьому суд звертає увагу, що в ці дні відповідач знаходився у відрядженні, маршрут яких починався та завершувався у м.Борисполі Київської області, про що зазначено у вищевказаних розрахунках витрат пального.

Наведене на думку суду свідчить про недобросовісність дій роботодавця, яким складалися акти за відсутності працівника.

Як стверджує позивач, перевитрати пального виникли у звязку з перевитратами пального порівняно із затвердженими на підприємстві нормами витрат пального.

Як вбачається з долучених до позовної заяви документів, на підприємстві в ТОВ «Орлан-Транс-Груп» діють норми витрат палива на рухомий склад, затверджені наказом №45 від 11.08.2010 року (а.с.34-38), а також наказ №29 від 08.06.2015 «Про впровадження єдиних правил заправки дизельним при виконанні транспортного завдання» (а.с.39-40).

Доказів того, що відповідач був ознайомлений з такими наказами, суду надано не було.

Суд також враховує, що згідно з Нормами витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998р. № 43, нормування витрат палива це встановлення допустимої міри його споживання в певних умовах експлуатації автомобілів, для чого застосовуються базові лінійні норми, встановлені по моделях (модифікаціях) автомобілів, та система нормативів і коригуючих коефіцієнтів, які дозволяють враховувати виконану транспортну роботу, кліматичні, дорожні, та інші умови експлуатації.

Проте доказів того, що затверджені в ТОВ «Орлан-Транс-Груп» базові лінійні норми витрат дизельного пального, відповідають вимогам, зазначеним в наказі міністерства транспорту України від 10.02.1998 року №43, суду надано не було, зокрема, не доведено обґрунтованість врахованої при розрахунках норми витрат 24л/100км.

Так, зі змісту позовної заяви та доданих розрахунків вбачається, що позивач робив розрахунок перевитрати палива, виходячи лише з базової лінійної норми витрати палива, передбаченої технічними характеристиками для транспортного засобу на 100 км пробігу, без урахування системи нормативів і коригуючих коефіцієнтів роботи транспортного засобу відповідно до кліматичних, дорожніх, віку транспортного засобу та інших умов його експлуатації, передбачених чинними Нормами витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 р. №43, на підставі яких і було видано наказ №45 від 11.08.2010 р. ТОВ «Орлан-Транс-Груп» про затвердження тимчасових базових лінійних витрат палива.

Доказів протилежного суду надано не було.

Також позивачем не зазначено та не доведено причини розрахованих позивачем перевитрат, а саме, що вони стались з вини відповідача водія ОСОБА_1 (самовільне відхилення відповідача від маршрутів, тощо).

Не надано суду і будь-яких належних і допустимих доказів, на підставі яких в позовній заяві, позивачем зазначено, що при виконанні перевезення на автопоїзді 17476КА/19441КА за маршрутом Україна-Молдова-Україна згідно подорожнього листа №597188 від 16.03.2016 року при заправці 22.03.2016 кількість палива в баках перевищила реальний обєм баків автомобіля- 631 літр при обємі 600 літрів, що завдало збитків в розмірі 14,43грн.; при заправці 27.03.2016 кількість палива в баках перевищила реальний обєм баків автомобіля- 737 літрів при обємі 600 літрів, що завдало збитків в розмірі 2030,98грн.; при заправці 28.03.2016 кількість палива в баках перевищала реальний обєм баків автомобіля- 635 літр при обємі 600 літрів, що завдало збитків в розмірі 438,10грн. (а.с.2-4). Оскільки такі обставини могли бути доведені позивачем відповідною технічною документацію на транспортний засіб та напівпричеп, розрахунковими документами про разове придбання пального в більшій кількості, ніж це обєктивно можливо. Розрахунок витрат, складений диспетчером (а.с.30-32) не може бути таким належним, допустимим і достатнім доказом, оскільки не містить посилань на первинну документацію, з якою були отримані зазначені в розрахунку дані.

Як вбачається з долучених до письмових заперечень відповідача ОСОБА_1 копій його службових записок щодо списання перевитрат палива за вищевказаними рейсами (а.с.132,137,141,146,153,158) вони усі датовані 18.07.2016 року, тобто датою звільнення відповідача та містять прохання списати перевитрати з урахуванням стану автомобіля та погодних умов, та містять резолюцію про списання частини таких перевитрат.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що, частина розрахованих позивачем перевитрат була списана, зокрема: за виконання перевезення згідно подорожнього листа №597188 від 16.03.2016 року - 90 літрів на загальну суму 1654,69грн; при виконанні перевезення згідно подорожнього листа №597351 від 31.03.2016 року - 180 літрів на загальну суму 3309,40грн.; при виконанні перевезення згідно подорожнього листа №597379 від 03.05.2016 року - 30 літрів на загальну суму 592,92грн.; при виконанні перевезення згідно подорожнього листа №597391 від 13.05.2016 року - 180 літрів на загальну суму 3640,08грн.; при виконанні перевезення згідно подорожнього листа №641088 від 13.06.2016 року - 60 літрів на загальну суму 1213,36грн.

Проте, з яких міркувань та яких розрахунків виходив позивач, коли відносив лише зазначену ним частину перевитрат палива на складні погодні умови та місцевість, через яку пролягав маршрут руху, позивачем не зазначено, доказів обґрунтованості та добросовісності дій позивача суду надано не було.

За змістом ч.1 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків.

Відповідно до ч.2 ст.130 КЗпП України, при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Згідно із ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Випадки повної матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну з їх вини підприємству, установі, організації, передбачені ст.134 КЗпП України.

У ст.138 КЗпП України встановлено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України у п.3 постанови №14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» вказав на те, що суд у кожному випадку зобовязаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й обєктивного зясування обставин, від яких згідно зі статтями 130,135-3,137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, зясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обовязки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

За змістом ч.1 ст.137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений.

Відповідно до ст.134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, у випадках, зокрема, коли між працівником і підприємством укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Письмовий договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо звязані з зберіганням, обробкою, продажем, перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну матеріальну відповідальність затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Всупереч твердження позивача доказів того, що з водієм ОСОБА_1 був укладений договір про повну матеріальну відповідальність, суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. Будь-яких інших функцій крім водіння автомобіля відповідач не виконував.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведена вина відповідача у заподіянні шкоди на вказану суму 9127,60грн. та що в задоволенні позову слід відмовити.

В звязку з цим понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в силу вимог ст.88 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215,267 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» до ОСОБА_1 про стягнення збитків відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Муранова-Лесів