233 № 2-20/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлостоцької О.В.

при секретарі Теліціній О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка Донецької області заяву ОСОБА_1про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за позовом прокурора Центрально-Міського району м. Макіївки в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилою площею та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Макіївської міської ради, КП «БТІ м. Макіївки» про визнання будинку сумісним майном подружжя, визнання права власності на самочинно реконструйоване домоволодіння, визначення часток подружжя у сумісному майні, -

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2017 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі за позовомпрокурора Центрально-Міського району м. Макіївки в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилою площею та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Макіївської міської ради, КП «БТІ м. Макіївки» про визнання будинку сумісним майном подружжя, визнання права власності на самочинно реконструйоване домоволодіння, визначення часток подружжя у сумісному майні. В обґрунтування заяви заявниця зазначила, що 19 листопада 2008 року Центрально-Міський районний суд м. Макіївки Донецької області ухвалив рішення у цивільній справі № 2-20/08, за яким у задоволенні позову прокурора Центрально-Міського району міста Макіївки в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування жилою площею відмовлено; зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 04 лютого 2009 року рішення Центрально-Міського районного суду м. Макіїки від 19 листопада 2008 року залишено без змін. В порядку забезпечення виконання зустрічного позову ОСОБА_1 ухвалою судді Центрально-Міського суду м. Макіївки було накладено арешт на будинок № 109 по вул. К. Лібкнехта в м. Макіївка Донецької області, та 24 квітня 2007 року відомості внесені до Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна. На теперішній час необхідність застосування забезпечувальних заходів відпала, оскільки ОСОБА_2 21 жовтня 2015 року помер. Матеріали даної цивільної справи зберігалися у Центрально-Міського районному суді м. Макіївки, який припинив свою, та до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області не передавалися. Заявниця бажає відновити втрачене провадження для подальшого скасування заходів забезпечення позову. У звязку з викладеним просить відновити втрачене судове провадження по цивільній справі 2-20/08 за позовомпрокурора Центрально-Міського району м. Макіївки в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилою площею та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Макіївської міської ради, КП «БТІ м. Макіївки» про визнання будинку сумісним майном подружжя, визнання права власності на самочинно реконструйоване домоволодіння, визначення часток подружжя у сумісному майні.

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 не зявилася, просила розгляд справи провести за її відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечувала.

Зясувавши позицію заявниці, третьої особи, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 402 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 403 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

Відповідно до ст. 404 ЦПК України, заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно ст. 407 ЦПК України, при розгляді справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані зі справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 408 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Центрально-міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 19 листопада 2008 року у цивільній справі № 2-20/08 за позовом прокурора Центрально-Міського району м. Макіївки в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилою площею та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Макіївської міської ради, КП «БТІ м. Макіївки» про визнання будинку сумісним майном подружжя, визнання права власності на самочинно реконструйоване домоволодіння, визначення часток подружжя у сумісному майні у задоволенні позову прокурора Центрально-Міського району міста Макіївки в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування жилою площею відмовлено; зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано будинок № 109 по вул. Карла Лібкнехта в місті Макіївці загальним сумісним майном подружжя ОСОБА_1, визнано за кожним з подружжя рівні частки у спільному сумісному майні, визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності на самочинно реконструйоване домоволодіння за адресою: м. Макіївка, вул. Карла Лібкнехта, 109:: будинок „А-1 з прибудовами „а і „а1 загальною площею 66.20 м2, житловою - 24.20 м2, сарай „К-1, гараж „З-1, загальною балансовою вартістю 215767 грн, на 1/2 частку балансовою вартістю 107883.50 грн. за кожним.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 04 лютого 2009 року рішення Центрально-Міського районного суду Донецької області від 19 листопада 2008 року залишено без змін.

Зазначене встановлено на підставі ксерокопії рішення Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 19 листопада 2008 року у цивільній справі № 2-20/08 (а.с. 10), копії рішення Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 19 листопада 2008 року у цивільній справі № 2-20/08, роздрукованої з Єдиного державного реєстру судових рішень (а.с. 29-32), ксерокопії ухвали Апеляційного суду Донецької області від 04 лютого 2009 року у справі № 22-875/2009 за позовом прокурора Центрально-Міського району м. Макіївки в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилою площею та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Макіївської міської ради, КП «БТІ м. Макіївки» про визнання будинку сумісним майном подружжя, визнання права власності на самочинно реконструйоване домоволодіння, визначення часток подружжя у сумісному майні (а.с. 6-8), копії ухвали Апеляційного суду Донецької області від 04 лютого 2009 року у справі № 22-875/2009, роздрукованої з Єдиного державного реєстру судових рішень (а.с.33-34).

Матеріали цивільної справи за позовом прокурора Центрально-Міського району м. Макіївки в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилою площею та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Макіївської міської ради, КП «БТІ м. Макіївки» про визнання будинку сумісним майном подружжя, визнання права власності на самочинно реконструйоване домоволодіння, визначення часток подружжя у сумісному майні перебували у Центрально-Міському районному суді м. Макіївки Донецької області, будівля якого знаходиться у м. Макіївці Донецької області. На теперішній час, з метою збереження життя і здоровя суддів, працівників апарату та відвідувачів суду, роботу Центрально-Міського районного суду м. Маківки Донецької області припинено у звязку з неможливістю здійснювати правосуддя через бойові дії, що відбуваються в районі розташування суду.

Згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 27/0/38-14 від 02 вересня 2014 року розгляд справ, підсудних Центрально-Міському районному суду м. Макіївки Донецької області, здійснюється Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області. Однак матеріали справ до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області не передавались.

Вказане дає підстави вважати про втрату матеріалів судової справи за єдиним унікальним номером 2-20/2008, що перебувала у провадженні Центрально-Міського районного суду м. Макіївки.

Ухвалою судді Центрально-Міського районного суду Донецької області від 19 квітня 2007 року за заявою ОСОБА_1 в порядку забезпечення позову було накладено арешт на будинок, розташований за адресою: Донецька область, м. Макіївка, вул. К. Лібкнехта, 109.

21 жовтня 2015 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НО № 916250 від 02 грудня 2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новогродівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 414 від 02 грудня 2015 року (а.с. 5).

Відновлення втраченого судового провадження необхідно заявниці для скасування заходів забезпечення позову.

На підставі зібраних і перевірених матеріалів, суд вважає встановленим зміст рішення Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 19 листопада 2008 року та ухвали Апеляційного суду Донецької області від 04 лютого 2009 року у цивільній справі за позовом прокурора Центрально-Міського району м. Макіївки в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилою площею та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Макіївської міської ради, КП «БТІ м. Макіївки» про визнання будинку сумісним майном подружжя, визнання права власності на самочинно реконструйоване домоволодіння, визначення часток подружжя у сумісному майні.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 та часткового відновлення втраченого судового провадження.

Керуючись ст.ст. 402-409 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-20/2008 за позовом прокурора Центрально-Міського району м. Макіївки в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилою площею та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Макіївської міської ради, КП «БТІ м. Макіївки» про визнання будинку сумісним майном подружжя, визнання права власності на самочинно реконструйоване домоволодіння, визначення часток подружжя у сумісному майні, що перебувала в провадженні Центрально-Міського районного суду м. Макіївки, задовольнити.

Відновити частково втрачене судове провадження в цивільній справі № 2-20/2008, яка розглядалась Центрально-Міським районним судом м. Макіївки, за позовом за позовом прокурора Центрально-Міського району м. Макіївки в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилою площею та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Макіївської міської ради, КП «БТІ м. Макіївки» про визнання будинку сумісним майном подружжя, визнання права власності на самочинно реконструйоване домоволодіння, визначення часток подружжя у сумісному майні.

Вважати встановленим зміст відновленого рішення Центрально-Міського районного суду Донецької області від 19 листопада 2008 року у справі № 2-20/2008 (повний текст) в такій редакції:

Справа № 2-20/08

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2008 року Центрально-Міський районний суд м.Макіївки у складі:

головуючого судді Стратейчук Л.З.

при секретарі Торолашвілі О.Г.

за участю представника ОСОБА_4 прокурора Яременко В.О.

представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом прокурора Центрально-Міського району м. Макіївки в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 за участю третьої особи ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилою площею, за зустрічному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Макіївської міської ради, КП «БТІ м. Макіївки» про визнання будинку сумісним майном подружжя, визнання права власності на самочинно реконструйоване домоволодіння, визначення часток подружжя у сумісному майні,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Центрально-Міського району міста Макіївки звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання відповідачі в такими, що втратили право користування жилою площею в будинку № 109 по вул. Карла Лібкнехта в м. Макіївці, зазначаючи,що даний будинок належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально 14.05.1985 року, в будинку зареєстровані в якості членів сім'ї відповідачі, але фактично в ньому не проживають понад п'ять років, ніякої участі в утримання будинку не приймають, вартість комунальних послуг не сплачують і добровільному порядку не знімаються з реєстрації. Вважає, що відповідачі, які не проживають за місцем реєстрації понад шість місяців, втратили право користування житловою площею даному будинку.

ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву, в якій зазначила, що перебуває з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з 25.04.1985 року, на придбання будинку надала грошові кошти в сумі 1000 рублів, проживала і доглядала будинок до грудня 2001 року, після чого в зв'язку з припиненням подружніх стосунків виселилась з будинку. Під час сумісного проживання з ОСОБА_2 протягом 986-1987 років сумісними зусиллями з чоловіком без належного узгодження та затвердженого проекту зробили прибудови до жилого будинку „а і „а1, в наслідок чого збільшилась загальна площа до 66.20 м2, перекрили дах будинку, всередині будинку замінили підлогу, провели водопровід, змонтували опалення з виростанням газового котла, обладнали тверде покриття на території домоволодіння, також побудували гараж „З-1, сарай „К-1. Просила визнати будинок № 109 по вул. Карла Лібкнехта в м. Макіївці сумісним майном подружжя,визначити частки у розмірі 1/2 за кожним з подружжя, і на ці частки визнати право власності з урахуванням самочинної реконструкції.

В судовому засіданні прокурор і позивач ОСОБА_2 підтримали доводи позовної заяви. ОСОБА_2 суду пояснив, що з ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25.04.1985 року. 14.05.1985 року він купив спірний будинок, у листопаді 1985 року прописав в будинку свою дружину, а у 1997 році її дочку ОСОБА_6, яка в наступному втупила у шлюб і змінила прізвище на «Гінгазова». В 1985 році народився сумісний син ОСОБА_4 У 2001 році він став пропонувати дружині та її дочкам, щоб вони приймали якусь участь в утримання будинку, сплаті комунальних послуг. На цьому підґрунті між ним з одного боку, ОСОБА_1, ОСОБА_3 з другого боку виникали конфлікти, і після чергової сварки у грудні 2001 роки вони виїхали з його будинку до матері ОСОБА_1, сумісного сина ОСОБА_1 залишила з ним. Протягом 2002-2003 року він зустрічався з дружиною, пропонував повернутися, але вона відмовлялась і просила продати будинок по вул. Карла Лібкнехта з метою забезпечення її і дочки житлом. Але він з цим не погодився. Вважає, що відповідачі, які не проживають в спірному будинку понад 6 місяців, втратили право користування житлом.

Зустрічний позов не визнав і пояснив суду, що протягом 28 років працював і Північних районах, заробив гроші, які по приїзду до Макіївки поклав в ощадбанк. 14.05.1985 року він за власні кошти придбав спірний будинок і разом з дружиною та її двома дочками переїхали до будинку. Діти ОСОБА_1 реєструвались в будинку по отриманні паспортів. У 1985 році у нього та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_7. Він самостійно, за власні кошти проводив реконструкцію домоволодіння, побудував гараж і сарай, в будинку зробив ремонт перекрив дах, наслав підлогу, обладнав будинок газовим опаленням, водопроводом, привів до ладу територію двору, наславши тверде покриття. ОСОБА_1 не працювала, тільки доглядала дітей, коштів на будівельні-ремонтні роботи не надавала, вимагала з нього гроші на своє та дітей утримання, в зв'язку з чим між ним та дружиною стали виникати сварки. Коли діти підросли, ОСОБА_1 на короткий час неодноразово працевлаштовувалась і скоро звільнялась. Вважає, що оскільки ОСОБА_1 не приймала участь у купівлі будинку і його подальшому утриманні, вона не набула будь-яких прав на цей будинок. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити у повному обсязі.

Відповідачка за основним позовом ОСОБА_1, яка за довіреністю також представляла інтересі ОСОБА_3, позов не визнала і пояснила суду, що після 4-5 років сумісного проживання між нею та чоловіком стали систематично виникати сварки, оскільки чоловік звинувачував її у невмінні вести господарство, у понадмірних витратах грошей. Вона і діти залишались без необхідних предметів одягу. Вона неодноразово працевлаштувалась, але чоловік безпідставно звинувачував її у порушенні подружньої вірності і влаштовував сварки на підґрунті ревнощів, в тому числі і на її робочому місці, в зв'язку з чим вона змушена була звільнятися. Чоловік настроював дітей проти неї, вона двічі уходила від чоловіка, але він умовляв її повертатися. В зв'язку з неможливістю сумісного проживання вона у грудні 2001 року з дочками пішла від чоловіка, син на вимогу чоловіка залишився з останнім. Після фактичного виселення з будинку ОСОБА_1 звертався до неї з вимогою приймати участь у оплаті послуг по газопостачанню та водопостачанню. Вона пропонувала чоловіку обладнати мережі водопостачання та газопостачання лічильниками з тією метою, щоб ОСОБА_2 сплачував вартість тих послуг, які використовує самостійно, але чоловік цього не зробив. Вважає, що оскільки ОСОБА_2 є фактичним споживачем послуг з газопостачання та водопостачання, склав такі умови для проживання, за яких вона змушена була залишити будинок, він повинен самостійно оплачувати надані послуги. ОСОБА_3 свого житла не має, разом з чоловіком проживає у Горлівці, де знімає квартиру. Вважає, що вона і її дочка у будинку не проживають з поважних причин, а тому просила відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Зустрічний позов підтримала і пояснила суду, що разом з ОСОБА_2 до реєстрації шлюбу проживала біля року, зареєструвала шлюб 25.04.1985 року. 14.05.1985 року ОСОБА_2 за її згодою придбав спірний будинок. Вона давала кошти на його придбання і терміновий ремонт, оскільки будинок знаходився у вкрай незадовільному стані. Її частка у вартості будинку і термінового ремонту склала приблизно 1/3 вона отримала дитячі страховки та 1000 карбованців дав її батько, знявши гроші з книжки. Протягом 1986-1987 років їх сумісними зусиллями домоволодіння було реконструйоване добудовані дві прибудови до будинку, зробили капітальний ремонт, побудували сарай, гараж, привели до ладу територію двору. У неї було фактичної троє дітей і чоловік, яких вона доглядала готувала їжу, прала, робила уроки з дітьми і займалась їх вихованням, а чоловік працював. Вона також періодично працювала, але з вини чоловіка звільнялась з роботи. Вважає, що як дружина має з чоловіком рівні права на майно, просила визнати будинок сумісним майном подружжя, визначити по 1/2 частці у цьому майні за кожним з подружжя, визнати право власності на самочинно реконструйоване домоволодіння у відповідних частках, залишився будинок у спільній частковій власності.

Третя особа за основним позовом ОСОБА_4 вважав, що позов задоволенню не підлягає, підтвердив, що між матір'ю та батьком з вини останнього склалися неприязні відносини, батько систематично влаштовував сварки зо всіма членами сім'ї, вимагав участі всіх в утриманні будинку, при цьому не давав матері працювати, його не утримував і з 14 років він став працювати, оскільки матері було важно забезпечити належний рівень життя. В його присутності батько намагався бити матір, але він йому не давав цього робити і захищав матір. Мати з дочками пішла жити до бабусі у кінці 2001 року в зв'язку з неможливістю подальшого проживання з батьком. Він залишився з батьком на його прохання, але з матір'ю постійно спілкувався і отримував від неї допомогу. Батько має дуже конфліктний характер, йому необхідний „об'єкт для сварок, тому після уходу матері, батько „переключився на нього і систематично конфліктує з ним.

Представники відповідача за зустрічним позовом КП „БТІ м. Макіївки ОСОБА_8, ОСОБА_9 проти позову не заперечували і суду пояснили, що КП „БТІ м. Макіївки виконає дії щодо внесення змін до реєстру прав власності на нерухоме майно відповідно до рішення суду.

Представник відповідача Макіївської міської ради ОСОБА_10 в судове засідання не з'явився, надав листа з проханням слухати справу у його відсутність, позов щодо визнання права власності на самочинно реконструйоване домоволодіння визнає.

Суд вислухав пояснення сторін по справі та їх представників, допитав свідків, дослідив матеріали справи, і дійшов висновку, що позов прокурора в інтересах ОСОБА_4 задоволенню не підлягає а зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що є сусідкою подружжя ОСОБА_4 Приблизно 6 років тому ОСОБА_4 забрала дочок у пішла від чоловіка. Ще під час проживання з чоловіком, до уходу продовж близько 5 років, ОСОБА_1 їй скаржилась на погане ставлення до неї з боку чоловіка, систематичні сварки, чоловік не давав їй працювати, а тому вона була позбавлена власного доходу і не могла купувати предмети одягу. Підтвердила, що під час сумісного проживання ОСОБА_1 дбала по господарству, готувала їжу, виховувала дітей ОСОБА_1 працював и виконував чоловічу роботу по господарству.

Аналогічні пояснення суду дала свідок ОСОБА_12, додавши, що ОСОБА_1 також доглядала чисельну домашню тварину, пояснила, що була присутньою при сварках подружжя, в процесі яких ОСОБА_2 висловлював нарікання на адресу ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_2 проживає у будинку самостійно, ОСОБА_1 вона не бачить понад 5 років. Про обставини справи їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1, жили вп'ятьох дві дитини ОСОБА_1 і сумісний син. ОСОБА_2 працював, забезпечував сім'ю, своїми силами робив ремонт і будівлі, а ОСОБА_1 доглядала дітей, вела домашнє господарство. Зі слів ОСОБА_2 їй відомо, що він працював на Півночі, на зароблені кошти купив будинок.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що сім'ю ОСОБА_2 знає з 1995 року. ОСОБА_2 весь час працює, ОСОБА_1 не живе приблизно 7 років. Чому пішла, які були стосунки між подружжям їй достовірно не відомо. Іноді відвідувала сім'ю в будинку було завжди прибрано, наготована їжа. Зі слів ОСОБА_2. знає, що він сам заробив гроші і купив будинок.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що добре знає батьків ОСОБА_1, при житті ОСОБА_17 їй говорив, що давав дочці гроша на придбання будинку, де вона жила разом з чоловіком та дітьми, допомагав дочці грошима і у наступному. Їй відомо, що подружжя сварились, ОСОБА_2 не давав можливості працювати дружині, вона неодноразово уходила до батьків, а потім поверталась до чоловіка. Вона жила рядом з будинком ОСОБА_2 і бачила що ОСОБА_1 вела домашнє господарство, доглядала домашню тварину, виховувала дітей.

З матеріалів справи встановлено наступне.

ОСОБА_2 і ОСОБА_1 втупили у шлюб 25 квітня 1985 року, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу (а.с. 32).

14.05.1985 року в нотаріальному порядку посвідчений договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_2 купив будинок № 109 по вул. Карла Лібкнехта в м. Макіївці відповідно до договору продаж вчинено за 5000 карбованців, домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 600 м2 (а.с. 6, 45).

Відповідно до домової книги ОСОБА_2 зареєстрований за даною адресою 18.05.1985 року, ОСОБА_1 12.11.1985 року, ОСОБА_3 20.08.1997 року, ОСОБА_4 з 24.05.2002 року, інші особи на час звернення до суду в спірному будинку не зареєстровані (а.с. 7-12).

Згідно довідки Макіївського відділення № 3292 Ощадбанку України 27.11.1984 року у відділенні був відкритий рахунок шляхом внесення вкладником грошей в сумі 7500 руб, 14.05.1985 року рахунок був закритий вкладником з зняттям суми 5970.35 руб (а.с. 84).

За даними особового рахунку, відкритому в тому ж відділенні Ощадбанку на ім'я батька ОСОБА_1 ОСОБА_17 останній зняв з рахунку 14.05.1985 року 1000 крб. (а.с. 135-136), родинні стосунки підтверджуються копією свідоцтва про народження (а.с. 142).

За особовими рахунками у підприємствах, що надають послуги з газопостачання та водопостачання, відкритими за адресою м. Макіївка, вул. Карла Лібкнехта, 109 на ім'я ОСОБА_2, станом на 01.11.2007 року є заборгованість за послуги з газопостачання у сумі 3644.35 грн., з водопостачання 2441.72 грн. (а.с. 85-89)

З довідки КП „БТІ м. Макіївки видно, що відомостей, щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 (ОСОБА_6, ОСОБА_17) О.І., ОСОБА_3 (ОСОБА_6, Губарєвою) В.В. у БТІ немає (а.с. 103).

Відповідно до технічного паспорту, складеного 28 липня 2008 року та акту БТІ від того ж дня на території домоволодіння проведена реконструкція: самочинно збудовані гараж „З-1, сарай „К-1, до жилого будинку „А-1 добудовані сіні „а і тамбур „а1, в наслідок чого загальна площа будинку змінилась з 41.81 м2 на 66.20 м2, жила площа - 24.20 м2, є також тимчасова споруда літнього душу „И-1, загальна балансова вартість домоволодіння становить 216128 грн., в тому числі балансова вартість тимчасової споруди літнього душу 361 грн. (а.с. 177, 201-205)

Згідно паспорту технічного стану споруд, що розташовані на території домоволодіння за адресою: м. Макіївка, вул. Карла Лібкнехта, буд. 109, будинок „А-1, прибудови „а, „а1, гараж „З-1, сарай „К-1 виявили задовільний стан конструкцій, після реконструкції загальна площа будинку „А-1 становить 66.20 м2, в тому числі жила -24.20 м2, споруди можуть бути використані для подальшої нормальної експлуатації без збільшення навантажень на основні несучі конструкції, без зміни умов їх експлуатації и при умові проведення регулярного поточного ремонту (а.с. 212-218).

Оцінюючи наведені докази, суд доходить наступних висновків.

Особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщення, якщо без поважних причин не проживає у жилому приміщенні, що випливає з положень статті 71 ЖК України.

З пояснень третьої особи ОСОБА_4, свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_16 видно, що між подружжям на час залишення ОСОБА_1 спірного будинку, склалися неприязні стосунки, пояснення даних свідків узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 в судовому засіданні, ОСОБА_2 також не заперечував, що в 2001 році між ним з одного боку, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 з другого боку, стали виникати сварки на підґрунті того, що вони не надавали кошти на утримання будинку. З наведеного випливає, що між подружжям ОСОБА_1 склалися стосунки, які виключали нормальне сумісне проживання, в зв'язку з чим ОСОБА_1 і ОСОБА_3 змушені були піти з будинку. За таких обставин суд вбачає поважність причини не проживання відповідачів в спірному будинку.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Кодексу України про шлюб та сім'ю, що діяв на час придбання спірного будинку, майно, що нажите подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 25 того ж Кодексу якщо майно, що є власність одного з подружжя, під час шлюбу істотно збільшилось в своїй цінності внаслідок трудових або грошових витрат другого з подружжя, або їх обох, воно може бути визнаним судом спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст. 28 зазначеного Кодексу в разі розділу майна, що спільною сумісною власністю подружжя, частки кожного з подружжя визнаються рівними

З зазначених вище доказів довідки Макіївського відділення № 3292 Ощадбанку України та копії рахунку того ж відділення Ощадбанку, видно, що у день посвідчення договору купівлі-продажу будинку № 109 по вул. Карла Лібкнехта в м. Макіївці 14.05.1985 року, ОСОБА_2 зняв з свого рахунку 5970.35 руб., ОСОБА_17 батько ОСОБА_1 1000 руб.

В судовому засіданні як ОСОБА_1, так і ОСОБА_2 пояснювали, що придбаний будинок був у вкрай запущеному стані, потребував ремонту, який і було здійснено - перекритий дах, встановлене газове опалення та т.і.

Суд бере до уваги доводи позивачки за зустрічним позовом про її участь у придбанні та ремонті будинку одразу після його придбання, як такі що узгоджуються з іншими доказами і цю обставину вважає доведеною, оскільки факт зняття 1000 руб з ощадкнижки її батьком підтверджений копією рахунку ОСОБА_17 у відділенні № 3292 і поясненнями свідка ОСОБА_16 в судовому засіданні.

З договору купівлі продажу від14.05.1985 року видно, що ОСОБА_2 придбав домоволодіння, на території якого був наявним жилий будинок „А, літня кухня „Б літня кухня „В, туалет „Ж, споруда (а.с. 6). З оглянутої в судовому засіданні інвентарної справи спірного домоволодіння, наданої представником КП БТІ, в тому числі з акту поточних змін від 14.08.1991 року,вбачається, що у жилому будинку проведена реконструкція, до будинку добудовані сіні і тамбур, у дворі збудовані гараж і сарай (а.с. 158-167). Сторони не заперечують, що всі дії щодо реконструкції домоволодіння були завершені до 1991 року і в наступному такі дії не проводились.

Таким чином суд доходить висновку і вважає доведеним, що всі дії щодо поліпшення стану домоволодіння і збільшення його цінності проведені під час сумісного проживання подружжя ОСОБА_2 і оскільки будинок був придбаний під час шлюбу, у цей же період сумісними зусиллями подружжя стан домоволодіння істотно змінився і майно збільшилось в своїй цінності, суд вважає, що спірне домоволодіння має бути визнаним сумісним майном подружжя з визначення рівних часток кожного з подружжя в цьому майні.

Суд не бере до уваги доводи ОСОБА_2 про те, що він реконструкцію домоволодіння робив за власні кошти, а тому дружина не придбала прав на домоволодіння, оскільки в судовому засідання як з пояснень самих сторін випливає, так і поясненнями свідків підтверджується, що під час поліпшення стану домоволодіння дружина займалась веденням господарства, доглядом за трьома дітьми, чоловіком, закуповувала продукти харчування, готувала їжу, прала і в такий спосіб дбала про сім'ю і забезпечувала належний рівень існування сім'ї, завершення реконструкції домоволодіння відбулося до припинення сторонами подружніх стосунків.

Позивач ОСОБА_2 ставить питання про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилою площею за підставами не проживання без поважних причин понад шість місяців. Судом встановлено, що виселилась ОСОБА_1 з спірного будинку разом з дочкою з причини неможливості сумісного проживання з ОСОБА_2, а в наступному ОСОБА_3 фактично переїхала з чоловіком на інше місце проживання. Про те суд, з урахування підстав для визнання особи такою, що втратила право користування жилою площею, на які посилається позивач, вважає недоцільним обговорювати наявність інших підстав, і, з урахуванням висновку суду про те, що спірний будинок необхідно визнати сумісним майном подружжя, з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_1 визнає за ОСОБА_3 право користування житловою площею в даному будинку, суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_2 у задоволення позову.

Згідно відомостей КП „БТІ м. Макіївки спірне домоволодіння належить ОСОБА_2 на підставі виданого 13.11.2003 року дублікату договору купівлі-продажу будинку, посвідченого нотаріально 14.05.1985 року. Даний дублікат договору, як правовастановчий документ, у встановленому порядку не зареєстрований (а.с. 177).

Про те, правомірність володіння ОСОБА_2 спірним домоволодінням на підставі зазначеного договору випливає з матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту.

Згідно ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю, споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування, згідно ч. 2 ст. 377 ЦК України якщо житловий будинок, будівля, споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вини розміщені та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування

Згідно ч. 5 ст.376 ЦК України суд може визнати за власником, користувачем земельної ділянки право власності на самочинно збудоване на ній нерухоме майно, якщо це не порушує права інших осіб.

Судом не встановлено відомостей щодо відведення земельної ділянки позивачу за основним позовом або колишньому власнику домоволодіння, відповідно до договору купівлі-продажу від 14.06.1985 року придбане ОСОБА_2Ф домоволодіння розташоване не земельній ділянці площею 600 м2, і у існуючих межах земельна ділянка експлуатується тривалий час, тобто в даному випадку склався відповідний порядок користування земельною ділянкою, який не оспорюється будь-ким зі сторін в справі, і відповідно до положень ст. 377 ЦК України ОСОБА_2 є її належним користувачем, реконструкція домоволодіння не порушує прав інших осіб. Прибудови до будинку, його реконструкція та будівництво сараю і гаража здійснені без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, тому вони є самочинними. Реконструкція будинку і домоволодіння, як вбачається з технічної документації, не впливає на призначення, або технічний стан будинку, а тому суд вважає, що на реконструйоване домоволодіння можливо визнати право власності за подружжям ОСОБА_2 у рівних частках, заливши домоволодіння у їх спільній частковій власності. При цьому у визнанні права власності на літній душ „И-1 суд вважає за необхідне відмовити, оскільки дана споруда є тимчасовою і не входить до складу складових об'єкту нерухомого майна, на які може бути визнано право власності.

Відповідно до ст..88 ЦПК України з ОСОБА_1, виходячи з розміру задоволених позовних вимог, підлягає стягненню в дохід держави недоплачена частина судового збору 762.44 грн. (1078.84 - 316.40).

На підставі ст. 87 ЦПК України на користь КП БТІ м. Макіївки підлягає стягненню вартість інвентаризаційних робіт, що складає 221.29 грн.: з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 110.65 грн. з кожного.

Керуючись ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, 71,72 ЖК України, 22, 25,28 КпШС України, ст.. 376, 377 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову прокурора Центрально-Міського району міста Макіївки в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 вікторії Валеріївни про визнання такими, що втратили право користування жилою площею відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати будинок № 109 по вул. Карла Лібкнехта в місті Макіївці загальним сумісним майном подружжя ОСОБА_1, визнати за кожним з подружжя рівні частки у спільному сумісному майні.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності на самочинно реконструйоване домоволодіння за адресою: м. Макіївка, вул. Карла Лібкнехта, 109: будинок „А-1 з прибудовами „а і „а1 загальною площею 66.20 м2, житловою - 24.20 м2, сарай „К-1, гараж „З-1, загальною балансовою вартістю 215767 грн., на 1/2 частку балансовою вартістю 107883.50 грн. за кожним.

У визнанні права власності на тимчасову споруду - літній душ „И-1 балансовою вартістю 361 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір 762.44 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь КП БТІ „М. Макіївки вартість інвентаризаційних робіт у сумі 110.65 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя:

Вважати встановленим зміст відновленої ухвали Апеляційного суду Донецької області від 04 лютого 2009 року по справі № 2-20/08 (повний текст) в наступній редакції:

Справа № 22-875/2009 р. Головуючий у 1 інстанції: Стратейчук Л.З.

Категорія: 44 Доповідач: Краснощокова Н.С.

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2009 р. Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: Краснощокової Н.С.

суддів: Маширо О.П., Ігнатової Л.Є.

при секретарі: Лєдовській О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Донецьку апеляційну скаргу помічника прокурора Центрально-Міського району м. Макіївки на рішення Центрально-Міського районного суду м. Макіївки від 19 листопада 2008р. у справі

за позовом прокурора Центрально-Міського району м. Макіївки в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Макіївської міської ради, Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Макіївки» про визнання будинку сумісним майном подружжя, визнання права власності на самочинно реконструйоване домоволодіння, визначення часток подружжя у сумісному майні,

ВСТАНОВИВ:

Помічник прокурора Центрально-Міського району м. Макіївки оскаржує в апеляційному порядку рішення Центрально - Міського районного суду м. Макіївки від 19 листопада 2008р., яким відмовлено у задоволенні позову прокурору Центрально-Міського району м. Макіївки в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 вікторії Валеріївни про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку № 109 по вул. Карла Лібкнехта у м. Макіївка, задоволено частково зустрічний позов ОСОБА_1, визнано зазначений будинок спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1, визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності на самочинно реконструйоване домоволодіння № 109 по вул. Карла Лібкнехта у м. Макіївка по 1/2 частині за кожним, у визнанні права власності на тимчасову споруду літній душ «1-1» відмовлено.

У апеляційній скарзі помічник прокурора, який приймав участь у справі в суді першої інстанції просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов прокурора та визнати ОСОБА_1 і ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в спірному будинку і відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 Посилається на порушення судом вимог матеріального і процесуального права, зокрема, зазначає, що суд неправильно визнав будинок спільною власністю подружжя ОСОБА_1, бо ОСОБА_2 придбав його через 19 днів після укладення шлюбу з ОСОБА_1 за кошти, що належали йому до шлюбу. Неправильно суд не визнав відповідачів такими, що стратили право користування житлом в спірному будинку на підставі ст. 71, 72 ЖК України, оскільки вони відсутні в будинку понад 6 місяців без поважних причин, крім того, не приймають участі в утриманні будинку, придомозої території та у проведенні ремонту.

В засіданні апеляційного суду прокурор та позивач підтримували доводи апеляційної скарги і просили скасувати рішення та ухвалити нове, відповідач ОСОБА_1 проти скарги заперечувала та просила рішення залишити без зміни.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення виходив із того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали юридичний шлюб 25 квітня 1985р., 14 травня 1985р. ОСОБА_2 купив за договором купівлі продажу спірний будинок № 109 по вул. Карла Лібкнехта у м. Макіївка за 5000 карбованців. Згідно з довідкою Макіївського відділення Ощадбанку 14.05.1985р. ОСОБА_2 закрив рахунок у вказаному банку та отримав суму 5 970, 35 рублів., батько ОСОБА_1 14.05.1985р. зняв зі свого рахунку 1000 карбованців. Після придбання будинку ОСОБА_1 провели в ньому ремонт та переобладнання, перекрили дах, встановили газове опалення, добудували сіни та тамбур, у дворі збудували гараж та сарай. Оскільки будинок куплено та переобладнано під час шлюбу суд на підставі ст.ст. 22, 25, 28 Кодексу України про шлюб та сім'ю, що діяв на час виникнення між сторонами правовідносин, визнав будинок спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та визнав право кожного з подружжя на зазначене домоволодіння у рівних частках по 1/2 частині за кожним з подружжя. Суд відмовив у задоволенні позову про визнання ОСОБА_1 та її дочки ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням у спірному будинку з підстав, передбачених ст. 71, 72 ЖК України, виходячи з того, що ОСОБА_1 виселилась разом із дочкою з будинку через неможливість спільного проживання з ОСОБА_2, тому не проживає з поважних підстав, крім того, суд врахував, що за ОСОБА_1 він визнає право власності на 1/2 частину будинку, а ОСОБА_1 визнає за ОСОБА_3 право користування жилим приміщенням в будинку. Суд визнав за подружжям ОСОБА_1 право власності на спірний самочинно реконструйований будинок, виходячи з того, що реконструкція та добудови проведені на земельній ділянці, на якій розташоване домоволодіння, вони не порушують прав інших осіб та не впливають на призначення чи технічний стан будинку.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, позивача, відповідача ОСОБА_1, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга помічника прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову прокурора та про часткове задоволення зустрічних вимог ОСОБА_1 суд правильно виходив із встановлених у справі фактичних обставин та вимог матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, і це витікає з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 1985р. Спірний будинок був придбаний 14 травня 1985р. ОСОБА_2 Згідно із ст. 22 КпШС України майно, що нажите подружжям під час шлюбу є їх спільною сумісною власністю. Таким чином, законом визначена презумпція права спільної сумісної власності на майно, придбане під час шлюбу, і доводити, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю позивача, має доводити сам позивач. У даній справі позивач посилався на те, що у день укладення договору купівлі - продажу ним знято із рахунку в банку 5 970, 35 рублів, будинок куплений за 5000 карбованців. Відповідачка визнавала в суді, що будинок куплено за кошти, приблизно 2/3 частини, яких належали позивачу, а приблизно 1/3 частина коштів належала їй, однак, зазначала, що після купівлі будинку він був відремонтований та переобладнаний за їх спільні кошти. Суд обгрунтовано не прийняв до уваги доводи позивача про те, що відповідачка не працювала під час подружнього життя, оскільки цей факт не має значення для визначення правового режиму майна, придбаного під час шлюбу.

Суд також правильно відмовив у задоволенні вимог про визнання відповідачок такими, що втратили право користування жилим приміщенням в спірному будинку на підставі ст. 71, 72 ЖК України, оскільки ці норми регулюють правовідносини щодо користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, у даному ж випадку спір виник щодо користування жилим приміщенням в будинку, що належить громадянам на праві приватної власності.

Необгрунтовані доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом обставин щодо невиконання відповідачками обов'язків по утриманню будинку. Зазначені обставини самі по собі не є підставою для визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, Позивач не позбавлений можливості пред'явити позов до відповідачок про відшкодування витрат, понесених ним на оплату послуг по водопостачанню та газопостачанню у разі їх нарахування в залежності від кількості осіб, зареєстрованих в будинку, пропорційно платежам, сплаченим за відповідачок.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, вимогам матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, Апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу помічника прокурора Центрально-Міського району м. Макіївки відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Макіївки від 19 листопада 2008р. залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набуває чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня набуття нею чинності шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Судді:

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя :