У х в а л а

іменем україни

21 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Іваненко Ю.Г., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 21 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, у якому просив про встановлення факту родинних відносин, а саме: що ОСОБА_4 є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, а також просив визнати заповіт, посвідчений 25 грудня 2014 року державним нотаріусом другої Чернігівської нотаріальної контори Репех С.О., реєстровий номер 3-1974. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що його прізвище у свідоцтві про народження вказане «ОСОБА_4», а в паспорті «ОСОБА_4», прізвище матері також вказане в свідоцтві про народження «ОСОБА_7», а в паспорті та свідоцтві про смерть «ОСОБА_7», крім того посилався на те, що в момент вчинення заповіту, його матір не в повній мірі усвідомлювала значення своїх дій, оскільки приймала сильнодіюче знеболювальне внаслідок онкологічного захворювання, а отже, вважає, що на підставі ст. ст. 203, 225 ЦК України, заповіт є недісним.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 21 грудня 2016 року, позов задоволено частково.

Встановлено, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні позовних вимог про визнання заповіту недійсним відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу до цього суду, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні, передбачені ч.1 ст.255 ЦК України, підстави для визнання оспорюваного заповіту недійсним, оскільки висновки проведеної у справі судово-психіатричної експертизи, пояснення свідків, які безпосередньо спілкувалися із ОСОБА_7 в день вчинення заповіту та те, що ОСОБА_7 не перебувала на обліку в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні та не зверталася до лікарів-психіатрів свідчать про те, що в момент вчинення правочину остання усвідомлювала значення своїх дій і могла ними керувати.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

Ю.Г.Іваненко

О.В.Ступак