Справа № 329/253/17
Провадження № 2/329/269/2017
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

21 серпня 2017 року смт Чернігівка

Суддя Чернігівського районного суду Запорізької області Богослов А.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ПСП «Агрофірма «Росія» про зобов'язання відповідача відшкодувати збитки, повернути майно, отримані прибутки, відшкодувати упущену вигоду, моральні збитки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить суд зобов'язати відповідачавідшкодувати збитки за відчужене майно відповідно до ч. 2 ст. 230 ЦК України, повернути майно співвласників відповідно до ч. 1 ст. 387 ЦК України та отримані прибутки відповідно до ч.1 ст. 390 ЦК України, упущену вигоду співвласників майна відповідно до п.2 ч.2, ч.3 ст. 22 ЦК України та моральну шкоду відповідно до п.4 ч.2 ст. 23 ЦК України в такому ж самому розмірі, як і упущена вигода, реальні збитки відповідно до п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України з врахуванням витрат на відновлення знищеного та пошкодженого майна: виготовлення проектно-кошторисної документації, придбання будівельних матеріалів та обладнання, транспортування будівельних матеріалів та обладнання, будівельні та монтажні роботи, під'єднання до мереж, закупка ВРХ, гусей, саджанців плодових дерев для саду, відшкодувати моральні збитки відповідно до п. 3 ч.2 ст.23 ЦК України в розмірі реальних збитків, повернути співвласникам майна все майно, яке їм належить, в тому числі і те, яке було придбано в період з 28.05.2005 року по нинішній час.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що вона містить шість вимог майнового характеру.

Однак позивачем судовий збір не сплачений за подання позовної заяви. При цьому позивач зазначає, що не повинен сплачувати судовий збір, оскільки звертається до суду за захистом прав та інтересів інших осіб і на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» має бути звільнений від сплати судового збору.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в всіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Статтею 39 ЦПК України визначено осіб, які являються законними представниками інших осіб.

Так, права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена.

Права, свободи та інтереси особи, яка визнана безвісно відсутньою, захищає опікун, призначений для опіки над її майном.

Права, свободи та інтереси спадкоємців особи, яка померла або оголошена померлою, якщо спадщина ще ніким не прийнята, захищає виконавець заповіту або інша особа, яка вживає заходів щодо охорони спадкового майна.

Законні представники можуть доручати ведення справи в суді іншим особам.

Статтею 40 ЦПК України визначено, що представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у статті 41 цього Кодексу. Одна й та сама особа не може бути одночасно представником іншої сторони, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору або беруть участь у справі на другій стороні.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" зазначено, що у випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси та брати участь у цих справах. Такі випадки передбаченні, зокрема, в законах України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" від 23 грудня 1997 року, "Про охорону навколишнього природного середовища" від 25 червня 1991 року, від 12 травня 1991 року "Про захист прав споживачів" (у редакції Закону від 1 грудня 2005 року), від 3 липня 1996 року "Про рекламу" (у редакції Закону від 11 липня 2003 року).

Враховуючи наведені норми законодавства та роз'яснення Верховного Суду України, посилання позивача на те, що він звільнений від сплати судового збору є безпідставними, оскільки від сплати судового збору звільняються громадяни, які звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб тільки у випадках, передбачених законодавством.

Згідно ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017» встановлено, що у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1600 грн.

В позовній заяві позивач вказав, що на момент пред'явлення позову не може визначити точну його ціну.

Згідно ч.2 ст.80 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, вважаю за можливе визначити мінімально передбачений законом розмір ціни позову за позовну вимогу майнового характеру-0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 640 грн 00 коп.

Пунктом 10 ч.1 ст.80 ЦПК України передбачено, що у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог,- ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог.

Отже на подання позовної заяви, в якій зазначено шість вимог майнового характеру, позивач має сплати судовий збір в розмірі 3660 грн 00 коп.

Згідно ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Частиною 1 ст.121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Отже позивачу для усунення недоліків позовної заяви необхідно надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 3660 грн 00 коп.

За таких обставин суд доходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачеві строку для усунення її недоліків.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПСП «Агрофірма «Росія» про зобов'язання відповідача відшкодувати збитки, повернути майно, отримані прибутки, відшкодувати упущену вигоду, моральні збитки, залишити без руху, надавши позивачу строк, що не перевищує п'яти днів з дня отримання ухвали, для усунення вищезазначених недоліків.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, заява вважатиметься неподаною та повертається заявникові зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її винесення.

Суддя А.В. Богослов