ун. № 759/7801/17
пр. № 2/759/3904/17
02 серпня 2017 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - П'ятничук І.В.,
при секретарі судового засідання - Немировській А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
3-ті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
24 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2, просить суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_4
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що вона - позивач, та ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право власності договору купівлі-продажу квартири є власниками квартири АДРЕСА_1. 17.06.2006 р. між її сином ОСОБА_3 та відповідачкою було зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_5 Сім'я сина фактично проживала в АДРЕСА_5 Однак, спільне життя її сина ОСОБА_3 з відповідачкою не склалось і з травня 2016 р. відповідачка залишила спірну квартиру, забравши всі свої речі. В подальшому, 20 вересня 2016 р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 було розірвано, з часу виїхду відповідачки з квартири, остання спірною квартирою не цікавиться, не несе витрати по сплаті комунальних послуг, речей відповідачки в квартирі немає. Враховуючи наведене та посилаючись на ст.ст. 317, 319, 383, 346, 391, 495 ЦК України та ст.ст. 71, 72 ЖК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити.
Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити вказуючи на обставини справи викладені в позовній заяві. Зазначала, що її онук ОСОБА_5 проживає разом з нею та її сином в спірній квартирі, відповідачка в добровільному порядку провести зняття з реєстраційного обліку в спірній квартирі не бажає, а її реєстрація крім того що тягне для неї додаткові витрати щодо оплати квартирної плати так і унеможливлює отримання наданих державою пільг щодо оплати квартирної плати.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Вказував, що спірну квартиру відповідачка залишила в добровільному порядку, жодних перешкод в користуванні квартирою їй власником не чинились.
Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила,
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.
Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, надали суду заяви з проханням провести судовий розгляд в їх відсутності, зазначали, що заявлені позовні вимоги підтримують. Враховуючи наведене, думку учасників судового розгляду суд вважає можливим розгляд справи в відсутності даних третіх осіб.
Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 02 листопада 2004 р. квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності по ? частині ОСОБА_1 та ОСОБА_3
Відповідно до довідки КК «Центр Комунального сервісу» від 08.02.2017 р. в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані : ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_5
Відсутність відповідача за місцем реєстрації підтверджується актом про відсутність особи за місцем реєстрації з якого вбачається, що відповідач в квартирі АДРЕСА_2 не проживає станом на 24 січня 2017 р.
Відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 20 вересня 2016 р. шлюб зареєстрований 17 червня 2006 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано .
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказували суду на те, що добре знають сім'ю позивачки, і можуть стверджувати, що з травня 2016 р. відповідачка, в квартирі АДРЕСА_6 не проживає, квартиру залишила добровільно, жодних речей відповідачки в квартирі немає. Дитина проживає з батьком та дідусем і бабусею.
Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В частині 1 ст.316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно частини 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
А у відповідності до частини 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Крім цього, відповідно до частини 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В статті 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Частина 2 ст.405 ЦК України вказує про те, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік і доказів про поважність причин такої відсутності суду не надано, що відповідно до частини 2 ст.405 ЦК України є правовою підставою для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням та задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 316-319, 321, 328, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 150, 156 ЖК України, Законом України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ст.ст. 10, 30, 60, 61, 88, 179, 209,212-215, 218 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 3-ті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -задовольнити.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4. визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, позбавивши ОСОБА_2 права користування вказаним житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
На це заочне рішення відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії може бути подана заява до Святошинського районного суду м. Києва про перегляд цього заочного рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя