Справа №485/948/17 30.08.2017 30.08.2017
Провадження № 22ц/784/1890/17 Суддя першої інстанції Кішковська З.А.
Справа№ 485/948/17
Категорія 39 Суддя-доповідач апеляційного суду Бондаренко Т.З.
РІ Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 серпня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Бондаренко Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Лептугою С.С.,

за участю: позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 липня 2017 року ухвалене за позовом

ОСОБА_2

до Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про

прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивачка зазначала, що її брат ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Звернувшись до нотаріальної контори за прийняттям спадщини їй було роз"яснено про необхідність звернення до суду в зв'язку з пропуском строку на прийняття спадщини. Посилаючись на те, що своєчасно вона не могла звернутися до нотаріальної контори через важке матеріальне становище, ОСОБА_2 просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті брата у три місяці.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 липня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просила скасувати рішення суду та ухвалити нове яким повністю задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Снігурівка Миколаївської області помер ОСОБА_3, про що 22 липня 2014 року складено відповідний актовий запис №169 за місцем державної реєстрації у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області, та видано свідоцтво серії НОМЕР_3 (а.с.6).

Із свідоцтва про народження ОСОБА_3, серія НОМЕР_1, виданого Василівською сільською Радою Снігурівського району Миколаївської області від 2 листопада 1974 року, слідує , що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року де його батьком вказано ОСОБА_4, а матір'ю - ОСОБА_5 (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про народження позивачки серія НОМЕР_2, виданого 07 лютого 1987 року, місце реєстрації Кобзарцівська сільська рада Снігурівського району Миколаївської області, вона як ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року, її батьком вказаний ОСОБА_7, а мати, як і в свідоцтві про народження ОСОБА_3 - ОСОБА_5 (а.с. 10).

В подальшому на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6, виданого Кобзарцівською сільською радою Снігурівського району 13 серпня 2005 року, призвище позивачки було змінено на «ОСОБА_2» (а.с. 11).

Таким чином, наведені належні докази вказують на наявність родинного зв'язку позивачки, як сестри померлого ОСОБА_3

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8.23га у межах згідно з планом, розташовану у межах території Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 (а.с.7).

Згідно повідомлення Снігурівської державної нотаріальної контори від 11 липня 2017 року за вих. № 15907/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, аналогічне вбачається і з витягу з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру НОМЕР_4 (а.с.25-26).

Із листа нотаріуса від 9 червня 2017 року вих. №680/01-16 слідує, що у встановлений законом строк ОСОБА_2 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернулася (а.с.8).

Згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1262 ЦК України визначає, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця.

За нормою ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини - ст. 1270 ЦК України.

Частинами першою та третьою статті 1272 ЦК України визначено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно абз.6 п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7, причини пропуску строку на прийняття спадщини мають бути пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Районний суд відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що юридична необізнаність позивачки щодо строку та порядку прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто з них має прийняти спадщину, не можуть бути визнані судом як поважні причини пропуску строку на прийняття спадщини та визначення додаткового строку на її прийняття.

Проте, такий висновок не ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до положень ст.. 203 ЦПК України, рішення суду має бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак таким вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до положень ст.. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, із змісту заявленої ОСОБА_2 позовної заяви слідує, що як на поважну причину пропустку строку на прийняття спадщини вона посилається в тому числі і на важке матеріальне становище. На підтвердження такого позивачка надала до суду першої інстанції довідку Управління соціального захисту населення державної адміністрації Березнегуватського району Миколаївської області від 4 липня 2017 року про те, що вона здійснювала догляд за пристарілою особою старше 80 років ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 16 жовтня 2014 року по 21 вересня 2016 року (а.с. 32).

Проте районний суд не звернув увагу на вказаний довід позовної заяви та не дав оцінку зазначеному доказу.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснила, що за місцем проживання роботи немає тому відсутній і будь-який заробіток. Вказані обставини, а саме відсутність заробітку та догляд за пристарілою особою, перешкоджали останній звернутися до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, яке знаходиться в іншому районі Миколаївської області.

Вказані причини колегія суддів находить поважними та такими, що об'єктивно перешкоджали позивачці реалізувати своє право на звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Крім того, із листа Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 26 червня 2017 року до районного суду слідує, що вказана сільська рада, як відповідач, позов визнала та не заперечувала проти задоволення позову.

В порушення ст. 174 ЦПК України районний суд не постановив ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову та не зазначив в чому саме визнання позову відповідачем у даній справі суперечить закону та чиї права та інтереси порушуються при цьому.

Враховуючи наведене, висновки районного суду про відсутність поважних причин для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, є такими, що не відповідають обставинам справи, а тому на підставі п. 3 ст. 309 ЦПК України , оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 липня 2017 року скасувати, у справі ухвалити нове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 строк для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 протягом три місяці з дня ухвалення даного рішення.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: Т.З.Бондаренко Т.В. Крамаренко

В.І. Темнікова