Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 711/5710/17

Провадження 4-с/711/79/17

01 серпня 2017 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі

головуючий суддя: Дунаєв С.О.

при секретарі: Нарадько Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 про скасування постанови опису й арешту майна та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (боржник) звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця в частині відмови у звільненні з-під арешту та повернення йому арештованого майна, скасувати постанову опису й арешту майна від 03.07.2017р. та зобов'язати державного виконавця повернути боржнику майно, визначене в акті опису й арешту від 29.10.2014р..

В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржувана постанова винесена неправомірно, а дії державного виконавця направлені на ухилення від виконання ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.06.2017р..

В судовому засіданні боржник підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Державний виконавець заперечила проти скарги та пояснила, що на виконання ухвали суду від 09.06.2017р. було знято арешт з майна боржника. Підставою для зняття арешту з майна стала та обставина, що таке майно протягом тривалого часу не передавалось на реалізацію. Натомість оскільки судове рішення залишається невиконаним, то державним виконавцем було знову описане й арештоване майно боржника з метою його реалізації в порядку, передбаченому законом. Процедуру опису й арешту майна було проведено у суворій відповідності із законом. На теперішній час майно передане для реалізації через систему електронних торгів. Просила відмовити у задоволенні скарги.

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» також заперечував проти скарги та пояснив, що банк є стягувачем у даному виконавчому провадженні і вже протягом тривалого часу рішення суду не виконується, чим порушуються права банку. Вважає дії державного виконавця правомірними і просив відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали скарги та виконавчого провадження №40590267, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконані в Придніпровському відділі ДВС м. Черкаси перебуває виконавче провадження №40590267 по виконанню виконавчого листа №2/711/2358/13, виданого 17.10.2013р. Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 23738,76грн.

29.10.2014р. державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС ОСОБА_3 було складено акт опису й арешту майна, яке належить ОСОБА_1 (всього 22 найменування).

В подальшому державним виконавцем були складені акти визначення вартості майна для його подальшої реалізації від 11.11.2014р., 17.03.2015р. та 09.09.2015р..

Протягом більше ніж двох років арештоване майно так і не реалізовувалось на прилюдних торгах у звязку з чим боржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просив повернути йому зазначене майно.

09.06.2017р. суд за наслідками розгляду скарги боржника постановив ухвалу, якою визнав протиправним рішення державного виконавця щодо відмови у звільненні з-під арешту майна боржника та звільнив з-під арешту майно, зазначене в акті опису й арешту від 29.10.2014р..

На виконання зазначеної ухвали суду 30.06.2017р. начальником Придніпровського ВДВС м. Черкаси винесено постанову, якою звільнено з-під арешту майно, яке належить ОСОБА_1 та зазначене в акті опису й арешту майна від 29.10.2014р., а саме майно передане від Черкаської філії ДП «СЕТАМ» до державного виконавця Скрипки Т.В. на відповідне зберігання.

Після отримання такого майна державним виконавцем 03.07.2017р. винесено постанову про опис та арешт майна боржника, якою зазначене майно знову описане й арештоване та передане на відповідальне зберігання до ЧФ ДП «СЕТАМ».

04.07.2017р. державним виконавцем складений акт визначення вартості такого майна, відповідно до якого загальна його вартість складає 5655грн без ПДВ.

На теперішній час державним виконавцем подана заявка на проведення електронних торгів для реалізації зазначеного майна.

Не погоджуючись із діями державного виконавця щодо звернення стягнення на майно боржник звернувся до суду з зазначеною скаргою.

Надаючи оцінку доводам скарги суд виходить з наступного.

Відповідно до Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина гарантується (стаття 1, частина друга статті 3, частини перша, третя статті 8).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст.1291 Конституції України, ст.14 ЦПК).

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України від 02.06.2016р. №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII).

Одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно боржника (п.1 ч.1 ст.10 Закону №1404-VIII), що полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно ст.48 Закону №1404-VIII у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця (ч.6 ст.48 Закону №1404-VIII).

Порядок накладання арешту і вилучення майна боржника регламентується ст.56 Закону №1404-VIII. Згідно зазначеної норми закону арешт на рухоме майно боржника, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем шляхом винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Під час розгляду скарги судом встановлено, що ВП №40590267 по виконанню рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 23738,76грн до теперішнього часу не завершене, оскільки боржником зазначене рішення суду не виконане. Будь-яких коштів в рамках примусового виконання з ОСОБА_1 не стягнуто. На теперішній час боржник не має доходів чи іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення для виконання рішення суду. Отже саме для забезпечення реального виконання рішення суду і було накладено арешт на майно ОСОБА_1.

Доводи боржника про те, що державним виконавцем проігноровано судове рішення про зняття арешту з його майна (ухвала суду від 09.06.2017р.) є необґрунтованими, оскільки зазначеним судовим рішенням не було встановлено заборони звернення стягнення на таке майно та не визначено необхідності обовязкового повернення такого майна особисто боржнику. Фактичне виконання такої ухвали суду відбулось 30.06.2017р., але з огляду на обставини ВП №40590267, повторне накладання державним виконавцем арешту на дане майно не суперечить положенням закону та направлене на забезпечення реального виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 23738,76грн.

Надаючи оцінку доводам заявника щодо порушення його прав, як власника майна, суд вважає за необхідне звернути увагу, що право власності не є абсолютним і може бути обмежено у випадках, передбачених законом, оскільки використання власності не може завдавати шкоди правам чи свободам громадян, інтересам суспільства (ч.6 ст.41 Конституції України). В контексті обставин даної скарги праву заявника на володіння його майном кореспондує його обовязок виконання грошового зобов'язання, що визначене рішенням суду, яке звернуто до примусового виконання. Отже накладання арешту на майно боржника, що зазначене в оскаржуваній постанові державного виконавця від 03.07.2017р., обумовлене забезпеченням державних гарантій реалізації стягувачем його законних вимог щодо виконання судового рішення та направлене на забезпечення примусового виконання встановленого таким судовим рішенням зобов'язання боржника. Будь-яких порушень законних прав та інтересів боржника з боку державного виконавця у зв'язку з винесенням оскаржуваної постанови судом не встановлено..

Отже, накладаючи арешт на майно, що раніше вилучалось у боржника відповідно до кату опису й арешту майна від 29.10.2014р., шляхом складання постанови про опис й арешт майна державний виконавець діяв відповідно до закону та в межах своїх повноважень, дотримуючись засад верховенства права , законності, справедливості, неупередженості та обєктивності, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішенням, що підлягає примусовому виконанню.

Враховуючи, що оскаржувані дії та рішення державного виконавця вчинені відповідно до закону, а законні права та інтереси боржника такими діями не порушуються, то скарга не підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.387 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: ОСОБА_4