АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1308/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Маренюк В.Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКарпенко О. В.
суддівБородійчука В. Г., Нерушак Л. В.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 19 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_7 про скасування наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою,

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до Маньківського районного суду Черкаської області із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, ОСОБА_7 про скасування наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що в червні 2015 року він звернувся до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області із заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 11,5 га в оренду для сінокосіння і випасання худоби в адміністративних межах Маньківської селищної ради (за межами населеного пункту). Відповіді про результати розгляду його заяви не надходило.

В подальшому, а саме в липні 2015 року, вказує ОСОБА_6, йому стало відомо, що зазначена земельна ділянка, в порушення, на думку позивача, вимог чинного законодавства може бути передана в оренду іншій особі - ОСОБА_7, нібито для ведення фермерського господарства з безпідставною зміною цільового використання земельної ділянки.

При цьому, зазначає позивач, ОСОБА_7 не має досвіду роботи у сільському господарстві або освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі, що свідчить про наявність не правдивої інформації в поданих ним документах.

ОСОБА_6 вказує, що в грудні 2014 року, ОСОБА_7 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення (сінокоси) площею 11,5000 га, яка розташована в адміністративних межах Маньківської селищної ради за межами населеного пункту, для ведення фермерського господарства і Наказом ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 06 лютого 2015 року № 23-780/14-15 СГ ОСОБА_7 було надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою.

На підставі вказаного наказу ФОП «ОСОБА_8.» виготовив Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_7 для ведення фермерського господарства загальною площею 11,5000 га. за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності в адмінмежах Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області (за межами населеного пункту).

На звернення позивача до прокуратури Маньківського району йому надали відповідь, що згідно трудової книжки ОСОБА_7, він з 2008 року по даний час працює механізатором ПП «ОСОБА_9» таким чином, має тривалий досвід роботи у сільському господарстві. Однак, згідно інформації Тальнівської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області відомості з інформаційного фонду ДРФО ГУ ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_7 та отримання будь-яких доходів від СПД-фізичної особи ОСОБА_9 відсутня, що, на думку позивача, може свідчити про відсутність досвіду роботи ОСОБА_7 у сільського господарстві, що в свою чергу являється порушенням вимог законодавства, щодо порядку надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Також, вказує позивач, ОСОБА_7 у своїй заяві не обґрунтував розмірів вищевказаної земельної ділянки з урахуванням можливості її обробітку, не обґрунтував необхідність отримання такої великої площі земельної ділянки та не зазначив при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства.

Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_6 звернувся до Маньківського районного суду Черкаської області із даним позовом та просив постановити судове рішення, яким визнати незаконним та недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 06 лютого 2015 року № 23-780/14-15 СГ про надання ОСОБА_7 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду, розташованої в адміністративних межах Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області та скасувати його. Судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 06 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 05 травня 2016 року, провадження по справі закрито з тих підстав, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 14 вересня 2016 року ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 06 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 05 травня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У жовтні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до Маньківського районного суду Черкаської області із уточненими позовними вимогами до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа: ОСОБА_7 про скасування наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, змінивши підстави позову та зазначивши, що підставою для подання позовної заяви у позові вказано невідповідність документів, що подані ОСОБА_7, об'єктивним обставинам, а саме ОСОБА_7, на підтвердження досвіду роботи у сільському господарстві надано копію трудової книжки про нібито прийняття третьої особи на роботу механізатором. Окрім того, третьою особою надано довідку в.о. сільського голови с. Дзензелівка Михайленко Л.Д. про обробіток ОСОБА_7 землі, проте вказана довідка датована 07 липня 2015 року, а спірний наказ видано 06 лютого 2015 року, таким чином вказана довідка також не могла бути підставою для видачі наказу, в зв'язку з чим остаточно просив визнати незаконним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 06 лютого 2015 року № 23-780/14-15 СГ про надання ОСОБА_7 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду, розташованої в адміністративних межах Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області. Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 19 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_6 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необгрунтованим, постановленим при неповному з'ясуванні фактичних обставин даної справи, просить скасувати рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 19 квітня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким заявлені ним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6

Є необґрунтованими посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не звернув уваги, що виданий ГУ Держгеокадастру у Черкаській області наказ № 23-780/14-15-СГ від 6.02.2015 року про надання ОСОБА_7 дозволу на розроблення документації із землеустрою не відповідає приписам статті 7 ЗУ « Про фермерське господарство», а також проігнорував факт невідповідності поданих ОСОБА_7 документів дійсним обставинам, оскільки вказані посилання апелянта спростовуються зібраними по справі доказами.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, в грудні 2014 року ОСОБА_7 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області із заявою, в якій просив надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 11,5 га для ведення фермерського господарства, в адміністративних межах Маньківської селищної ради (за межами населеного пункту) Маньківського району Черкаської області.

Враховуючи, що подана ОСОБА_7 заява відповідала вимогам Земельного Кодексу України та Закону України «Про фермерське господарство», 06 лютого 2015 року ГУ Держгеокадастру у Черкаській області видало наказ № 23-780/14-15-СГ про надання ОСОБА_7 дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюються Земельним кодексом України та Законом України «Про фермерське господарство».

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення, у відповідності до ч.2 зазначеної статті належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об'єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури (ч.3 ст.22 ЗК України).

Частиною 1 ст.116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст.118 ЗК України).

Як передбачено частиною 1 статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

На виконання вказаних вимог закону ОСОБА_7 звернувся ГУ Держземагенства у Черкаській області із заявою про надання йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності площею 11,5 га для ведення фермерського господарства, в адміністративних межах Маньківської селищної ради (за межами населеного пункту) Маньківського району Черкаської області, при цьому, разом із заявою подав пакет необхідних документів, а саме: обґрунтування розмірів земельної ділянки, копії паспорту та ідентифікаційного коду, викопіювання, ситуаційний план, довідку з державної статистичної звітності, копію трудової книжки, довідку Маньківської селищної ради.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування передбачений статтею 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до частин 2, 3 статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Оскільки підстав для відмови у наданні ОСОБА_7 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в контексті вимог ч.2 ст.123 Земельного кодексу України у відповідача були відсутні, ГУ Держземагентства у Черкаській області за результатами розгляду заяви ОСОБА_7 та в межах наданих законом ГУ Держземагентства у Черкаській області повноважень та компетенції і було 06 лютого 2015 року видано наказ № 23-780/14-15-СГ про надання гр. ОСОБА_7 дозволу на розроблення такої документації.

Також є необґрунтованими посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу в задоволенні позову, не надавши належної уваги доведеності факту порушення оспорюваним наказом ГУ Держгеокадастру у Черкаській області законних прав та інтересів самого ОСОБА_6, оскільки ці твердження спростовуються наявними матеріалами справи.

Як вбачається із них, а саме постанови Черкаського окружного адміністративного суду по справі № 823/508/16 від 14 червня 2016 року за адміністративним позовом ОСОБА_6 до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування наказу, в задоволенні позову ОСОБА_6 було відмовлено повністю.

Дана постанова суду була предметом перегляду апеляційної та касаційної інстанцій, за результатами яких була залишена без змін та набрала законної сили. (т.1 а.с. 177-184)

Колегія суддів приймає до уваги те, що при розгляді адміністративного позову ОСОБА_6 судом було встановлено, що позивачем не було доведено об»єктивними та переконливими доказами те, що оскаржуваний наказ порушує безпосередньо його законні права та інтереси, в чому ці порушення конкретно виразилися, як не було і надано ОСОБА_6 доказів невідповідності оспорюваного ним наказу ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 6.02.2015 року № 23-780/14-15-СГ про надання ОСОБА_7 дозволу на розроблення документації із землеустрою вимогам чинного законодавства або компетенції органу, який його видав.

Згідно вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи або особа, що до якої встановлено ці обставини.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 19 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_7 про скасування наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою - відхилити, зазначене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :