ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за законом, -

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2017 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за законом, мотивуючи вимоги тим, що відповідач по справі ОСОБА_2, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області була позбавлена батьківських прав відносно свого сина позивача ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок (належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності житловий будинок). За життя ОСОБА_3заповіту не склала, тому право на спадкування за законом одержав ОСОБА_1

Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено. Відмова мотивована тим, що позивачем не надано правовстановлюючих документів, щодо належності спадкодавцеві нерухомого майна. Позивачу надали роз'яснення про те, що у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку.

На підставі зазначеного просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1, загальна площа 46,8 м2, житлова 30,0 м2, після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, до суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, що підтверджується розміщеним в газеті «Урядовий кур'єр» від 03 серпня 2017 року № 143 (6012) оголошенням про її виклик до суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається зі свідоцтв про народження, виданого 08.08.2004 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, серія НОМЕР_1, ОСОБА_1є онуком ОСОБА_3 (а.с.10).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, виданим 05.03.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, серія НОМЕР_2 (а.с.11), після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2005 року відповідача було позбавлено батьківських прав відносно її сина ОСОБА_1 (а.с.12).

За життя ОСОБА_3заповіту не склала, тому право на спадкування за законом одержав ОСОБА_1

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті баби, відповідач по справі, яка є дочкою спадкодавиці, спадщину після смерті матері не прийняла, інші спадкоємці за законом відсутні.

Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено. Відмова мотивована тим, що позивачем не надано правовстановлюючих документів, щодо належності спадкодавцеві нерухомого майна.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом Українивід 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Об'єктами права власності є будь-які речі (майно).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст.179 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно».

Також у даному Листі зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальнійконторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем».

Судом встановлено, що спадкодавець за життя набула у власність житловий будинок по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_3, виданого 20.10.1987 року Червономотовилівською сільською радою на ім'я ОСОБА_3, проте оригінал свідоцтва про право власності був втрачений і за життя спадкодавець не отримала дублікату свідоцтва (а.с. 19).

В місцевій газеті «Перемога» № 21 від 25.05.2017 року було розміщено оголошення про втрату Свідоцтва про право власності на житловий будинок (а.с.34).

Згідно довідки № 699 Мотовилівської сільської ради від 12.06.2017 року, ОСОБА_1 дійсно проживав разом з бабусею ОСОБА_3 по день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадщину після смерті бабусі прийняв позивач, оскільки постійно проживав разом з померлою в спадковому будинку на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тому набув право спадкування на житловий будинок, але не має правовстановлюючого документа про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності правовстановлюючого документа не існує.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1218, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - на житловий будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова