Категорія 25Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого судді : Зайцева А.Ю.,

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

при секретарі: Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.06.2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся у суд із зазначеним позовом.

Позовні вимоги, з урахуванням заяви про їх зміну та уточнення, обґрунтував тим, що 23.08.2014 року о 21:50 год. ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. Хмельницьке шосе в м. Вінниці по правому ряду своєї смуги в напрямку с. Якушинці Вінницького району, в районі перехрестя з об'їзною дорогою М-12 «Стрий - Знам'янка», в умовах обмеженої видимості через наявність густих зелених насаджень за узбіччям справа, не пропустивши автомобіль Фольксваген - Пассат, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, що здійснював проїзд перехрестя на блимаючи зелене світло світлофора, допустив зіткнення з автомобілем Фольксваген - Пассат, д.н.з. НОМЕР_2., внаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження.

Зазначає також, що на схемі, складеній працівниками ДАІ на місці ДТП, зафіксовано, що від рівня світлофора до місця зіткнення автомобіль Фольксваген - Пассат, подолав відстань в 10,2 - 11,8 м., не гальмуючи, а автомобіль ВАЗ-2109 гальмував та залишив слід гальмування. Відстань від рівня світлофора (для автомобіля ВАЗ-2109) до місця зіткнення транспортних засобів - становить 13,5 м.

04.10.2015 року працівниками ДПС УДАІ було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 625317 відносно ОСОБА_4, в якому було вказано, що ОСОБА_4 «…здійснив проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, в результаті чого зіткнувся з автомобілем ВАЗ - 2109, д.н.з. НОМЕР_1, який рухався на зелений сигнал світлофора.» чим порушив вимоги п.8.7.3 «г».

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2014 року визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 03.12.2014 року постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2014 року щодо ОСОБА_4 скасовано, провадження у справі закрито.

Стверджує також, що постановою апеляційного суду скасовано постанову суду першої інстанції з тих підстав, що постанова місцевого суду винесена передчасно та без спростування показів ОСОБА_4 Так як відповідно до п.16.8 ПДР України, якщо ОСОБА_4 виїхав на перехрестя проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, і повинен виїхати наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. А ОСОБА_3, відповідно до п. 16.5 ПДР України - … зобов'язаний дати дорогу транспортному засобу, що завершує рух через перехрестя. Крім того, суд залишив поза увагою, не давши у постанові належної оцінки, висновку автотехнічної експертизи (варіант 1) в частині того, що водій «Фольцваген-Пассат» ОСОБА_4 не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «ВАЗ2109».

Відповідно до висновку експертного дослідження № 145 від 05.05.2015 року, складеного спеціалістом - автотехніком ОСОБА_5 на підставі копій всіх матеріалів, що були в розпорядженні суду на момент прийняття рішення 14.11.2014 року та надані адвокатом Дідиченко О.І., «в даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, свідчення щодо перебігу подій під час ДТП, де водій ОСОБА_4 та свідки цієї пригоди ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказують на те, що автомобіль Фольксваген - Пассат» під керуванням водія ОСОБА_4 закінчував проїзд перехрестя на жовте світло світлофора, можна вважати технічно спроможними. В свою чергу, свідчення водія автомобіля ВАЗ - 2109 ОСОБА_3 в частині того, що він рухався на перехрестя на дозволене зелене світло світлофора, з технічної точки зору, є не спроможними».

Згідно висновку експерта Вінницького відділення КНДІСЕ № 1502/14-21 від 19.09.2014 року при проведенні 02.09.2014 року огляду автомобіля Фольксваген Пассат 1.8, д.н.з. НОМЕР_2, були виявлені пошкодження, перелік яких вказано в акті огляду автомобіля. Згідно цього ж висновку вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача становить 96945,84 грн., а вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_2, як власнику автомобіля, станом на вересень 2014 року складає 37190,88 грн.

Вказує, що на момент ДТП автомобілем ВАЗ-2109 керував водій ОСОБА_3 Згідно повідомлення УДАІ УМВС України у Вінницькій області №9/5625 від 12.05.2015 року станом на 23.08.2014 року транспортний засіб марки ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_1 був зареєстрований за ОСОБА_9

Транспортний засіб ВАЗ-2109, д.н.з. НОМЕР_1, забезпечений згідно страхового полісу № АС/7591307, який укладено 20.01.2014 року і термін його дії складає з 21.01.2014 року по 20.01.2015 року.

Окрім цього, позивач стверджує, що з моменту ДТП ОСОБА_3 завдана шкода не відшкодована, а тому сума збитків з урахуванням інфляційних втрат за період з вересня 2014 року по грудень 2015 року складає 17578 грн. 47 коп.

ОСОБА_4 також зазначає, що ним були понесені витрати на правову допомогу в розмірі 3500 грн., на проведення експертизи №145 від 05.05.2015 року згідно квитанції № 0.0.379918345.1 від 29.04.2015 року в розмірі 800 грн, на проведення експертизи № 1502/14-21 від 19.09.2014 року в розмірі 531,36 грн., на проведення експертизи № 2094/15-21 від 21.12.2015 року в розмірі 1228,80 грн.

Виходячи з наведеного, положень ст. ст. 22, 1166, 1187, 1192 ЦК України, ст. ст. 3, 9, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 17578 грн. 65 коп. та понесені судові витрати, зумовлені витратами на проведення експертиз № 145, № 2094/15-21 в сумі 1331,36 грн. та 1228,80 грн., на правову допомогу в розмірі 3500 грн. та судовий збір в розмірі 563,00 грн., всього 6623,16 грн., а також просив стягнути з НАСК «Оранта» матеріальну шкоду в розмірі страхового відшкодування - 32619,18 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.06.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали цивільної справи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз частини 1 та 2 статті 1166 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. (Постанова ВСУ від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у роз'яснення, викладених у п. 4 постанови від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» звертає увагу судів на те, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст.1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (ст. 38 КУпАП), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.

Висновок суду першої інстанції про те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 23.08.2014 року о 21:50 год. автомобілю Фольксваген - Пассат, д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4, шкода завдана не з вини водія ОСОБА_3, судова колегія вважає обґрунтованим та таким, що підтверджується матеріалами справи.

Твердження ОСОБА_4 в позові про те, що він 23.08.2014 року о 21:50 год. керуючи автомобілем Фольксваген - Пассат, д.н.з. НОМЕР_2, здійснював проїзд перехрестя на блимаюче зелене світло світлофора, а водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. Хмельницьке шосе в м. Вінниці по правому ряду своєї смуги в напрямку с. Якушинці Вінницького району, в районі перехрестя з об'їзною дорогою М-12 «Стрий - Знам'янка» не пропустив автомобіль позивача та допустив зіткнення з його автомобілем, а тому шкода завдана позивачу саме з вини відповідача ОСОБА_3, спростовуються доказами, які містяться у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до висновку експерта Вінницького відділення КНДІСЕ №722/16-21 від 06.06.2016 року враховуючи фази горіння сигналів світлофорів на даному перехресті, проведені дослідження свідчать про можливу технічну обґрунтованість свідчень ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_7, щодо руху перед ДТП автомобіля Фольцваген на зелений мигаючий сигнал світлофора та технічну обґрунтованість свідчень ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, в тому, що автомобіль ВАЗ -2109 перед ДТП рухався на зелений дозволяючий сигнал світлофора, а автомобіль Фольцваген виїхав на перехрестя на заборонний сигнал світлофора.

У дослідницькій частині висновку зазначено, зокрема, що рух автомобіля Фольцваген по перехрестю на зелений мигаючий сигнал світлофора можливий в кінці 3 фази - сек.., при чому на напрямку 2 горить червоний заборонений сигнал світлофора 3 сек. + 3 сек. жовтий заборонний сигнал світлофора по напрямку руху ВАЗ-2109 (т.1 а.с. 176).

Відповідно до висновку експерта Вінницького відділення КНДІСЕ №2101/16-21 від 16.03.2017 року при швидкості руху автомобіля Фольцваген перед ДТП - 30-35 км/год. Час руху даного автомобіля з моменту перетину лінії світлофорного об'єкта до зіткнення складає величину меншу, нім мінімальний фактичний час для руху автомобіля ВАЗ-2109 з моменту сприйняття водієм ОСОБА_10 ситуації як небезпечної до зіткнення.

Дані розрахунки свідчать про те, що: або свідчення водія ОСОБА_4 щодо швидкості режиму руху його автомобіля перед ДТП, або свідчення стосовно руху його автомобіля на зелений мигаючий сигнал світлофора технічно не обґрунтовані або водій автомобіля ВАЗ-2109 застосував термінове гальмування до перетину лінії світлофорного об'єкта автомобілем Фольцваген.

Відповідно до циклограми роботи світлофорних об'єктів при русі автомобіля Фольцваген на зелений мигаючий сигнал чи жовтий заборонний сигнали світлофора (свідчення ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_7) автомобіль ВАЗ-2109 на перехрестя буде рухатись на заборонні червоний чи червоний з жовтим сигнали світлофора.

При умові руху автомобіля ВАЗ-2109 на зелений сигнал світлофора (свідчення ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14І.) автомобіль Фольцваген буде рухатись на перехрестя на заборонний червоний сигнал світлофора. Дані свідчення не позбавлені технічної спроможності (т.1 а.с.206-208).

Відповідно до висновку експертного дослідження №4а від 25.09.2014 року в ситуації, яка склалася, водій автомобіля ВАЗ-2109, д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем Фольцваген-Пассат д.н. НОМЕР_2 шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля ВАЗ-2109 до суми руху автомобіля Фольцваген -Пассат, тобто шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху. З технічної точки зору можливість попередження зіткнення у водія автомобіля Фольцваген-Пассат ОСОБА_4 полягала у виконанні ним вимог п.8.7.3 Правил дорожнього руху (а.с.20-23 адміністративної справи).

Судова колегія вважає, що зазначені вище висновки експертів узгоджуються з наявними в адміністративній справі № 127/21822/14-п доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії АБ2 №625317, схемою ДТП, поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, схемою розташування технічних засобів дорожнього руху на перехресті проїзних частин а/д М12 - Вінницька окружна дорога.

В адміністративній справі та у цивільній справі доказів того, що відповідач ОСОБА_10 рухався на заборонений сигнал світлофора немає та дана обставина не встановлена під час апеляційного розгляду.

В свою чергу, пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7 та позивача ОСОБА_4 про те, що позивач рухався на мигаючий зелений сигнал світлофора, спростовуються висновком експерта №722/16-21 від 06.06.2016 року та висновком експерта №2101/16-21 від 16.03.2017 року, відповідно до яких відповідно до циклограми роботи світлофорних об'єктів при русі автомобіля Фольцваген на зелений мигаючий сигнал чи жовтий заборонений сигнали світлофора автомобіль ВАЗ-2109 на перехрестя буде рухатись на заборонні червоний чи червоний з жовтим сигнали світлофора, однак із матеріалів адміністративної справи видно, що водій автомобіля ВАЗ-2109 ОСОБА_10 рухався на зелений сигнал світлофора, що підтверджується також поясненнями свідків-очевидців події ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 (а. с.12, 14, 15, 11 адміністративної справи).

Таким чином, пояснення ОСОБА_8, ОСОБА_7 та позивача ОСОБА_4 не узгоджуються з зазначеними вище висновками експертів та доказами, які містяться у адміністративній справі, а тому судова колегія вважає, що шкода завдана позивачу при дорожньо-транспортній пригоді 23.08.2014 року о 21:50 год. не з вини водія автомобіля ВАЗ-2109 ОСОБА_10

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_4 на те, що судом першої інстанції не було враховано висновків, викладених у постанові Апеляційного суду Вінницької області від 03.12.2014 року судова колегія вважає безпідставними, адже зазначеною постановою апеляційного суду скасовано постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2014 року щодо ОСОБА_2 через неповноту судового розгляду, а провадження у справі закрито, оскільки минув передбачений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, а не у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто провадження у адміністративній справі було закрито з нереабілітуючих підстав.

Безпідставним є також посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на висновок експертного дослідження № 145 від 05.05.2015 року, складеного спеціалістом - автотехніком ТОВ «Експертно-юридична фірма ОСОБА_10» ОСОБА_5, оскільки цей висновок є недопустимим доказом, адже спеціаліст автотехнік ОСОБА_15 на момент видачі висновку не мав повноважень експерта, оскільки свідоцтво, яка дає право займатися такою діяльністю діяло до 07.10.2014 року, а нове видано 22.05.2015 року, що підтверджується відомостями з реєстру атестованих судових експертів.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи також не спростовують правильний висновок суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи наведене, судова колегія прийшла до висновків, що судом першої інстанції при ухваленні рішення дотримані вимоги закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а відтак апеляційна скарга є необґрунтованою та підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.06.2017 року у даній справі - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Підпис А. Ю. Зайцев

Судді: Підпис О. С. Панасюк

Підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом. Головуючий А. Ю. Зайцев