АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/565/17-цГоловуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О.
Провадження № 22-ц/789/958/17 Доповідач - Ходоровський М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Щавурська Н. Б.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1., представників

відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Позаміського дитячого оздоровчого закладу "Лісовий Дзвіночок" на рішення Бучацького районного суду від 22 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Позаміського дитячого оздоровчого закладу "Лісовий Дзвіночок" про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Позаміського дитячого оздоровчого закладу "Лісовий Дзвіночок" про скасування наказів:

№68 від 31.12.2016 року про переведення її на 0,25 ставки з 01.01.2017 року, №8 від 23.02.2017 року про оголошення догани,

№12 від 17.03.2017 року про звільнення її із займаної посади на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України за прогул та про поновлення на роботі та виплату заборгованості за час вимушеного прогулу.

Позивачка зазначила, що працювала на посаді головного бухгалтера Позаміського дитячого оздоровчого закладу "Лісовий Дзвіночок". 30.03.2017 року із листа управління Держпраці у Тернопільській області від 28 березня 2017 року їй стало відомо про наказ закладу від 31.12.2016 року № 68, яким її було переведено на 0,25 ставки з 01.01.2017 року. З цього листа вона дізналася, що наказом від 23.02.2017 року № 28 їй було оголошено догану за неявку на роботі, а 17.03.2017 року видано Наказ №12 про звільнення за прогул згідно п.4 ст. 40 КЗпП України.

Посилаючись на те, що дані накази є незаконними, оскільки її не було повідомлено про переведення на 0,25 ставки за два місяці до видачі такого наказу, крім того статтею 149 КЗпП України передбачений порядок застосування дисциплінарних стягнень, який полягає у тому, що від порушника керівник зобов"язаний взяти письмові пояснення, щодо конкретного дисциплінарного порушення, однак в неї ніхто пояснень не вимагав; 17.03.2017 року її було звільнено за прогул, що є незаконним, оскільки вона в цей час перебувала на лікарняному, позивачка просила її вимоги задовольнити.

Рішенням Бучацького районного суду від 22 червня 2017 року позов задоволено.

Скасовано наказ № 68 від 31.12.2016 року про переведення ОСОБА_4 на 0,25 ставки з 01.01.2017 року.

Скасовано наказ № 8 від 23.02.2017 року про оголошення ОСОБА_4 догани за не з'явлення на роботі.

Скасовано наказ № 12 від 17.03.2017 року про звільнення ОСОБА_4 згідно п.4 ст.40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді головного бухгалтера Позаміського дитячого оздоровчого закладу «Лісовий Дзвіночок».

Стягнуто із Позаміського дитячого оздоровчого закладу «Лісовий Дзвіночок» в користь ОСОБА_4 10240 (десять тисяч двісті сорок) грн. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

В апеляційній скарзі Позаміський дитячий оздоровчий заклад "Лісовий Дзвіночок" просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема зазначено, що суд не прийняв до уваги що ОСОБА_4 надсилались повідомлення 01.03.2017р., 06.03.2017р., 13.03.2017р. з проханням повідомити про причину відсутності на робочому місці та прибути для передачі справ новому директору, оскільки значна кількість документів знаходилась у неї. Всі надіслані повідомлення повернуті поштою без вручення.

У судовому засіданні представники відповідача апеляційну скаргу підтримали, представник позивачки її заперечив, вважає рішення суду законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників апеляційного розгляду справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 31.12.2016 року директором Позаміського дитячого оздоровчого закладу «Лісовий Дзвіночок» видано наказ № 68 про переведення бухгалтера ОСОБА_4 на 0,25 ставки з 01.01.2017 року (а.с.50). Про зміну істотних умов праці щодо розміру оплати праці ОСОБА_4 за два місяці повідомлено не було.

Наказом № 8 від 23.02.2017 року, виданим директором Позаміського дитячого оздоровчого закладу «Лісовий Дзвіночок», ОСОБА_4 оголошено догану за неявку на роботу 23.02.2017 року (а.с.52). Пояснення з приводу допущеного порушення ОСОБА_4 у неї відповідач не відбирав.

17.03.2017 року директором Позаміського дитячого оздоровчого закладу «Лісовий Дзвіночок» видано наказ № 12 про звільнення ОСОБА_4 із займаної посади згідно п.4 ст.40 КЗпП України. (а.с.59). На час видачі наказу про звільнення позивачка знаходилася на лікарняному.

Дані обставини стверджуються матеріалами справи, у тому числі листком непрацездатності серії АГЮ № 973386 , згідно якого ОСОБА_4 з 01.03.2017 року по 17.03.2017 року включно перебувала на лікарняному; листом № 930/01-05-4.3/17 від 28.03.2017 року Управління Держпраці у Тернопільській області, із якого вбачається, що проведеною перевіркою встановлено, що Наказом від 23.02.2017 року № 8 ОСОБА_4 було оголошено догану за не зявлення на роботу. Пояснення ОСОБА_4 про причини неявки на роботу чи документ про відмову в їх наданні закладом не надано. Також. 17.03.2017 року у закладі було складено акт про не з"явлення ОСОБА_4 на роботу. В той же день наказом № 12 від 17.03.2017 року № 12 ОСОБА_4 було звільнено з посади головного бухгалтера ПДОЗ «Лісовий дзвіночок» за прогул відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України. Пояснення ОСОБА_4 про причини неявки на роботу або будь-який документ - акт про відмову в їх наданні, адміністрацією закладу не надано, що є порушенням статті 149 КЗпП України.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що накази про зміну істотних умов праці, оголошення догани, звільнення з роботи суперечать вимогам КЗпП України, звільнення з роботи у період тимчасової непрацездатності є підставою для поновлення на роботі.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Згідно ст.32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України - до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно п. 4 ч. 1 та ч. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, з врахуванням встановлених обставин та зазначених вимог закону суд першої інстанції правильно задовольнив вимоги позивачки.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що посада головного бухгалтера відсутня, позивачка працювала бухгалтером, її поновлено на роботу на посаду, якої не має у штатному розписі є безпідставні, вони спростовуються матеріалами справи, зокрема листом № 930/01-05-4.3/17 від 28.03.2017 року Управління Держпраці у Тернопільській області, із якого вбачається, що ОСОБА_4 звільнено з посади головного бухгалтера. Аналогічне вбачається із пояснень представників відповідача в суді апеляційної інстанції

Доводи в апеляційній скарзі про те, що є неправомірним обчислення та стягнення судом заробітку за час вимушеного прогулу без довідки про доходи позивачки, колегія до уваги не приймає, оскільки встановлено, що відповідач не надав суду довідку про середній заробіток позивачки, а тому суд першої інстанції правильно визначив суму коштів, що підлягають стягненню за час вимушеного прогулу виходячи із мінімальної заробітної плати 3200 грн.

Інші доводи також не дають підстав для висновку, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду є законне, обґрунтоване, підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Позаміського дитячого оздоровчого закладу "Лісовий Дзвіночок" відхилити.

Рішення Бучацького районного суду від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Ходоровський