Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/338/17
Провадження № 2/391/205/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.08.2017р. селище Компаніївка
Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого -судді Червонописького В.С. при секретарі Степановій Л.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди внаслідок нестачі, -
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач по справі ОСОБА_1О працювала в ПАТ КБ «Приватбанк»на посаді касира-операціоніста і з нею було укладено договір про його повну матеріальну відповідальність за збереження ввірених йому матеріальних цінностей.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і викладене підтвердив, не заперечував щодо винесення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином через засоби масової інформації в газеті «Народне слово»» № 34 від 24.08.2017.
За відомостями адресно-довідкового Компаніївського РСУДМС України в Кіровоградській області ОСОБА_1, з 13 листопада 2007 року по даний час зареєстрована у встановленому законом порядку по вул.Молодіжна, 22 в смт.Компаніївці, Кіровоградської області.
В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня.
Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 04 серпня 2016 року року між позивачем і відповідачем ОСОБА_1 було укладено трудовий договір № б/н, за яким відповідач був прийнятий на роботу в банк на посаду касир-операціоніст терміном з 01 серпня 2016 року по 01 серпня 2017 року, що підтверджується копією вказаного договору /а.с.7-11/ та визнається сторонами.
В цей же день, 04 серпня 2016 року, з відповідачем було укладено договір про його повну індивідуальну матеріальну відповідальність за збереження ввірених йому матеріальних цінностей /а.с.12-14/.
Відповідно до ст.130 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених за них трудових обов'язків.
Згідно п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно дост.135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й обєктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов'язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності.
Тобто, при вирішенні питання про накладення на працівника матеріальної відповідальності суд бере до уваги, що вона наступає в разі нанесенні прямої дійсної шкоди та в межах і порядку передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна винними протиправними діями працівника.
Як встановлено судом, з відповідачем було укладено договір про його повну матеріальну відповідальність, а тому суд вважає, що він має нести відповідальність за виявлену нестачу матеріальних цінностей.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна доказати ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Враховуючи вимоги ч.1 ст. 11 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У зв'язку із вищевикладеним, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 15, 60, 88, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди внаслідок нестачі задовольнити.
Стягути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» суму сплаченого судового збору у розмірі 1600 гривень.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення або отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.С. Червонописький