АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Мазурик О.Ф., Желепи О.В.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 липня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и л а :

у травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просила просив зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18.06.2013 року на користь відповідачки на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 і визначити їх у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісячно від дня пред'явлення позову.

Справа № 755/6555/17
Апеляційне провадження № 22-ц-796/9869 /2017
Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.07.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що відповідач не отримує аліменти, які він направляє поштовими переказами та перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною. Його матеріальне становище змінилося, він є безробітнім, має іншу сім'ю, на його утриманні перебуває дружина, яка втратила працездатність внаслідок отриманої травми, неповнолітній син дружини та його непрацездатні батьки. Суд також не звернув уваги на те, що відповідач не працює з 2007 року.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у її відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 травня 2008 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29.07.2013 року шлюб між ними розірвано.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2013 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку, починаючи з 28.05.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

З 30.11.2016 року позивач зареєстрований як безробітний в Дніпровському районному центрі зайнятості в місті Києві та отримує допомогу по безробіттю розмір якої складає: за травень 2017 року - 2666,56 грн.; за червень 2017 року -2312,29 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для зменшення розміру аліментів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 192 цього ж Кодексу розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Даною нормою передбачено, що підставою для зміни розміру аліментів в бік їх зменшення є не будь - які зміни матеріального становища чи стану здоров`я платника аліментів, а суттєві зміни, а саме, істотне погіршення матеріального становища, сімейного стану або стану здоров`я.

Позивач як на підставу зменшення розміру аліментів вказує на те, що він втратив роботу та перебуває на обліку, як такий що шукає роботу та отримує допомогу по безробіттю.

Разом з тим, з трудової книжки позивача вбачається, що останній звільнився з роботи за своєю ініціативою (звільнений за згодою сторін). Оскільки зміна матеріального стану у зв`язку із звільненням з роботи відбулася за волею самого позивача суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що в такому випадку ця обставина не є такою, що дає підстави для зменшення розміру аліментів. Отримання позивачем державної допомоги по безробіттю носить тимчасовий характер та не пов'язаний з обмеженням працездатності особи, яка втратила роботу за певних обставин.

Посилаючись на те, що у нього на утриманні знаходиться дружина, яка є інвалідом третьої групи, неповнолітній син дружини, а також непрацездатні батьки позивач не надав будь - яких доказів про доходи зазначених осіб (заробітна плата, пенсія, аліменти на дитину чи соціальна допомога).

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України та змісту положень ст. 192 СК України, позивач повинен довести наявність обставин щодо зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я (чи інших обставин), що настали після ухвалення судового рішення, яким визначено розмір аліментів.

Оскільки позивач не надав доказів про майновий стан осіб, про яких він зазначає як таких, що знаходяться на його утриманні суд першої інстанції правильно визнав ці обставини недоведеними.

При розгляді справи у суді апеляційної інстанції представник позивача надала довідки про те, що ОСОБА_7 (дружині позивача) призначено пенсію по 3 групі інвалідності, проте ця пенсія не виплачується, оскільки вона працює на посаді державного службовця. Зазначена обставина спростовує доводи позивача про перебування дружини на його утриманні.

Інших обставин позивач не наводив.

Доводи позивача про те, що суд не врахував, що відповідач не працює з 2007 року не спростовують висновків суду, оскільки аліменти за рішенням суду присуджено з 28.05.2013 року, тобто на час розгляду справи ця обставина існувала. Про те, що матеріальний стан одержувача аліментів значно покращився позивач не вказував, будь - яких доказів не надавав та клопотань про витребування таких доказів не заявляв.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною не є підставами для зменшення розміру аліментів. Позивач не позбавлений права звернутися до органу опіки чи піклування як щодо питання його участі у вихованні дитини так і щодо контролю використання коштів, які він сплачує на утримання дитини. Проте зазначені обставини не охоплюються предметом даного спору.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді