25.08.2017 Єдиний унікальний № 371/957/17 Провадження № 2/371/535/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2017 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшук Л.О.,

з секретарем Січкаренко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування,

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина, спадковим майном є житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1. Вона, будучи спадкоємцем померлого за законом, спадщину прийняла та має перешкоди до оформлення спадкових прав на житловий будинок, оскільки померлий не мав правовстановлюючого документу на нього. Просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок під АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, представник позивача подала до суду заяви про розгляд справи у її відсутності, в якій вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві в.о.сільського голови ОСОБА_4 проти задоволення позову не заперечив.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна.

За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим 01 жовтня 2013 року виконавчим комітетом Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина за законом.

Спадковим майном є, в тому числі, житловий будинок під АДРЕСА_1. Вулиця Леніна перейменована на вулицю Центральна згідно рішення 3 сесії УІІ скликання Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області.

Відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач є спадкоємцем померлого ОСОБА_3 за законом першої черги, оскільки являється його дружиною. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_2, виданим 05 серпня 1972 року Владиславською сільською радою Миронівського району Київської області.

28 лютого 2014 року, тобто у встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк після смерті ОСОБА_3, позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Спадкоємцями померлого за законом є також його діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Дочка померлого ОСОБА_6 від прийняття спадщини відмовилася, про що 28 лютого 2014 року подала нотаріусу відповідну заяву.

ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті батька. 23 вересня 2014 року спадкоємці померлого ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали договір про поділ спадщини, який посвідчено приватним нотаріусом Миронівського нотаріального округу Київської області 23 вересня 2014 року, зареєстровано в реєстрі за № 3436.

За змістом укладеного договору право власності на належний померлому житловий будинок під АДРЕСА_1 переходить до дружини померлого ОСОБА_1

Згідно з пунктами 4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У матеріалах спадкової справи міститься повідомлення нотаріуса від 23.09.2014 № 650/02-14, за змістом якого перешкодою у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок під АДРЕСА_1 є відсутність документів, є відсутність документів, що підтверджують право власності на житловий будинок, які повинні бути зареєстровані за законодавством на момент виникнення права власності відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи ОСОБА_3 № 23/2014.

Той факт, що право власності на спадковий будинок не зареєстровано за померлим ОСОБА_3, підтверджується довідкою директора КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» № 1002 від 25 березня 2014 року.

Будинок, з приводу якого заявлено позов, не відноситься до категорії самовільно збудованих з наступних підстав.

Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні - не відносяться до категорії самовільних.

Будинок має виготовлений 25 березня 2014 року КП КОР «Південне БТІ» технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних.

Згідно відомостей технічного паспорту приналежністю будинку є такі господарські будівлі та споруди: житлова прибудова, підвал під жилим будинком, погріб з шийкою, прибудова, убиральня, сарай, бесідка, літній душ, ганок, колодязь питний, ворота, ворота, ворота з хвірткою, огорожа, вимощення, колодязь питний, огорожа. Будинок має загальну площу 141,50 кв.м., жилу площу 78,20 кв.м., підсобну площу 63,30 кв.м.

Державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюється на підставі законодавства, яке діяло на момент виникнення такого права власності.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Встановлено, що будинок під номером АДРЕСА_1 був побудований у 1981 році на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку.

До компетенції виконкомів місцевих рад на час забудови спірного будинку відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги - документи первинного обліку в сільських Радах народних депутатів з 1935 року. Складаються з окремих особових рахунків на кожне господарство, що знаходиться на території сільради. В особових рахунках містяться відомості про членів сім'ї, які проживають в господарстві, а також дані щодо землі, будівель і худоби, що знаходяться в особистому користуванні.

Відповідно до записів погосподарського обліку Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області з 1981 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 головою домогосподарства під АДРЕСА_1 був ОСОБА_3.

Вказані обставини підтверджені даними довідки виконкому Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області № 471 від 18 липня 2017 року.

Запис ОСОБА_3 в книгах погосподарського обліку Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області як голови двору підтверджує факт належності житлового будинку під АДРЕСА_1 саме йому. Даним будинком померлий ОСОБА_3 володів та користувався на праві власності.

Нотаріусом перевірено та встановлено, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно у виді житлового будинку під АДРЕСА_1 не здійснена на час звернення позивача за оформленням спадкових прав.

Відсутність державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно перевірено судом при розгляді справи та підтверджено Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 95497442 від 25 серпня 2017 року.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

За правилами статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними.

Будучи спадкоємцем померлого ОСОБА_3 за законом, позивач має перешкоди у оформленні спадкових прав відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю документа, що підтверджує його право власності на житловий будинок під АДРЕСА_1, тому порушене право підлягає захисту.

На підставі викладеного, ст.ст. 16, 328, 1216 - 1218, 1261, 1270, 1296, 1297 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57- 60, 64, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 загальною площею 141,50 кв.м., жилою площею 78,20 кв.м., підсобною площею 63,30 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О.Капшук