Ухвала

Іменем України

28 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи, за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником - ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Рівненської області від 26 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року з вини ОСОБА_3 сталася пожежа, внаслідок якої згорів належний їй сарай по АДРЕСА_1

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача 37 772 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої пожежею та 1 200 грн. у відшкодування вартості проведеного експертного будівельно-технічного дослідження.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 22 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 26 січня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, й ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 частково задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду в розмірі 21 754,38 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 09 березня 2015 року на земельній ділянці відповідача через необережне поводження останнього з вогнем виникла пожежа, яка перекинулася на земельну ділянку ОСОБА_2 Вказані обставини підтверджуються звітом про причину виникнення пожежі та актом про пожежу, складеним 10 березня 2012 року, згідно яких пожежею було знищено господарська будівля ОСОБА_3,господарська будівля ОСОБА_2 та 300 кг грубих кормів. Прямі збитки від пожежі орієнтовно становлять 2 500 грн., побічні збитки орієнтовно становлять 12 752 грн.

Відповідач, згідно розписки, зобов'язався відшкодувати збитки завдані ОСОБА_2 у вигляді будівельних матеріалів. Отримання від відповідача, зазначених у розписці, будівельних матеріалів позивачкою не заперечується.

Згідно висновку № Д-13/15 експертного будівельно-технічного дослідження від 24 вересня 2015 року загальна вартість відтворення сараю літ. «б», з врахуванням фізичного зносу становить 25 723 грн., сараю літ. «б» - 3 123 грн. Загальна вартість відтворення досліджуваних об'єктів з врахування фізичного зносу станом на 23 вересня 2015 року становить 28 846 грн. Відповідно до висновку № Д-14/16 експертного будівельно-технічного дослідження від 15 вересня 2016 року вартість матеріалів, зазначених у розписці станом на 23 вересня 2015 року становить 8 323 грн.

Враховуючи викладене, залишкова вартість відтворення сараїв після відрахування вартості матеріалів станом на 23 вересня 2015 року становить 20 523 грн. Із висновку № Д-14/16 від 15 вересня 2016 року вбачається, що залишкова вартість відтворення двох сараїв визначалася експертом станом на 14 вересня 2016 року, з застосуванням індексу інфляції, який з жовтня 2015 року по серпень 2016 року становив 1,06.

Частиною 3 ст. 386 ЦК України встановлено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз'яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до норм ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

У деліктних правовідносинах діє презумпція завдавача шкоди, згідно з якою вина відповідача презюмується, якщо він не доведе відсутності своєї вини. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в заподіянні шкоди позивачу.

Скасовуючи рішення районного суду та частково задовольняючи позов, апеляційний суд на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 не заперечує того, що пожежа виникла у результаті його дій і цей факт встановлено судом. Згідно висновку експерта залишкова вартість відтворення двох сараїв та частини огорожі станом на 14 вересня 2016 року становить 21 754,38 грн. (20 523 грн. х 1,06). Крім того, розмір шкоди визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна, робіт, які необхідно провести, тому доводи відповідача про те, що сума збитку визначена ОСОБА_2 у день пожежі та становить 2 тис. грн. не можуть бути прийняті до уваги.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень касаційного суду (ст. 335 ЦПК України), висновків апеляційного суду не спростовують і на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

І.М.Фаловська