У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 06 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 04 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати договір фінансового лізингу за № 003114 з додатками від 17 грудня 2015 року недійсним, та стягнути з відповідача на користь позивача сплачені кошти в розмірі 20 000 грн. На обґрунтування вимог послався на те, що 17 грудня 2015 року між сторонами було укладено договір фінансового лізингу за № 003114. Після укладення вищевказаного договору представником відповідача було надано реквізити банківського рахунку для сплати 20 000 грн, та вказано на те, що ця сума є першим платежем після сплати якого позивачу буде передано предмет лізингу. Стверджує, що того ж таки дня ним було сплачено на рахунок відповідача платіж в сумі 20 000 грн. В подальшому представник відповідача повідомив, що у зв'язку з вирішенням організаційних питань і для остаточного передання предмета лізингу просив позивача зачекати декілька днів. За збігом цього часу на його усну вимогу передати предмет лізингу представник відповідача попросив знову зачекати ще декілька днів, мотивуючи тим, що на складі відсутній предмет лізингу - транспортний засіб відповідної марки і моделі, якого він обрав. Детально ознайомившись з умовами вищевказаного договору та виходячи з поведінки відповідача, яка свідчила про відсутність наміру передати йому предмет лізингу, зрозумів, що відповідач ввів його в оману, оскільки умовами договору було передбачено інші умови, ніж ті, які обумовлювались ним з представником відповідача до підписання договору.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 06 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалоюапеляційного суду Львівської області від 04 квітня 2017 року, позов задоволено. Визнано недійсним договір фінансового лізингу № 003114 від 17 грудня 2015 року, укладений між ТзОВ «Лізингова компанія «Еталон» та ОСОБА_2 Стягнуто з ТзОВ «Лізингова компанія «Еталон» в користь ОСОБА_2 20 000 грн коштів, набутих за договором фінансового лізингу № 003114 від 17 грудня 2015 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТзОВ «Лізингова компанія «Еталон» посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій задовольняючи позовні вимоги, враховуючи положення ст.ст. 227, 799, 806 ЦК України, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 06 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 04 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В. Маляренко

і кримінальних справ