АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/8082/2017 Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Гордона Олексія Вікторовича, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк», на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Омега банк», Публічного акціонерного товариства «Дельта банк», Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк» про захист прав споживача у спосіб визнання недійсним договорів споживчого кредиту, відступлення прав вимоги та іпотеки, зняття заборони відчуження нерухомого майна, виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження іпотекою нерухомого майна,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017 року задоволено позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Омега банк» (далі - ПАТ «Омега банк»), Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» (далі - ПАТ «Дельта банк»), Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк» (далі - ПАТ «Альфа-банк») про захист прав споживача у спосіб визнання недійсним договорів споживчого кредиту, відступлення прав вимоги та іпотеки, зняття заборони відчуження нерухомого майна, виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження іпотекою нерухомого майна.

Визнано недійсним кредитний договір № 2707/0608/71-030 від 10 червня 2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2

Визнано недійсним з моменту вчинення іпотечний договір № 2707/0608/71-030-2-1 від 10 червня 2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубнича О.В. за реєстровим № 1688.

Визнано недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, укладеному між ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №1333 щодо відступлення права вимоги за кредитними та іпотечними договорами в частині відступлення права вимоги за кредитним договором № 2707/0608/71-030 від 10 червня 2008 року, та іпотечним договором № 2707/0608/71-030-Z-1 від 10 червня 2008 року, укладеними між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2

Визнано недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. та зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 937 щодо відступлення права вимоги за кредитними та іпотечними договорами в частині відступлення права вимоги за кредитним договором № 2707/0608/71-030 від 10 червня 2008 року та іпотечним договором № 2707/0608/71-030-Z-1 від 10 червня 2008 року укладеними між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2

Знято заборону відчуження зазначеного в іпотечному договорі № 2707/0608/71-030-Z-1 від 10 червня 2008 року нерухомого майна, що зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №1689, та виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис, вчинений реєстратором: Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубнича О.В. 10 червня 2008 року 17:43:03, за реєстраційним номером 7365185 про заборону на об'єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1.

Виключено з Державного реєстру іпотек запис, вчинений реєстратором: приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. 23 липня 2012 року 12:53:16, за реєстраційним номером 7365047 про обтяження іпотекою об'єкту обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ПАТ «Омега банк» на користь держави у відшукування судових витрат 974,40 грн.

Стягнуто з ПАТ «Омега банк» на користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат, пов'язаних з проведенням експертизи 4017,36 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Альфа-банк» просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що кредитний договір № 2707/0608/71-030 від 10 червня 2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Перед укладенням договору ОСОБА_2 отримала повну інформацію про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість кредитування. Висновок експерта, на який послався суд, є необґрунтованим та не може бути підставою для визнання договору недійсним.

В апеляційній інстанції представник ПАТ "Альфа-банк" підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання представники ПАТ «Дельта Банк», ПАТ "Омега банк" не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» (банк) та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено кредитний договір № 2707/0608/71-030. За умовами договору банк зобов'язався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 140 000 доларів США на строкз 10 червня 208 року по 10 червня 2033 року для придбання квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 зобов'язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у розмірі 11,9 % річних згідно Додатку №1 до цього договору (п.п. 1.1., 1.3., 3.1 договору) (а. с. 12-21, т. 1).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 2707/0608/71-030 10 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, було укладено іпотечний договір 2707/0608/71-030-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубнича О.В та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 1688. Відповідно до умов даного договору ОСОБА_2 передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 22-26, т. 1).

25 травня 2012 року між ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 133, щодо відступлення права вимоги в тому числі за названими вище кредитним та іпотечним договорами (а. с. 27, т. 1).

15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 937, щодо відступлення права вимоги в тому числі за названими вище кредитним та іпотечним договорами.

В листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Омега банк», ПАТ «Дельта банк», ПАТ «Альфа-банк» про захист прав споживача у спосіб визнання недійсними договорів споживчого кредиту, відступлення прав вимоги та іпотеки, зняття заборони відчуження нерухомого майна, виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження іпотекою нерухомого майна. Зазначила, що при укладанні оспорюваного кредитного договору банк не надав їй окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту, де була б вказана повна орієнтовна вартість кредиту. Її не було попереджено, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором буде нести тільки вона. Укладений нею кредитний договір не містить інформації щодо реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту, Графік погашення суми заборгованості по кредиту не містить в повному об'ємі всіх платежів за договором та не відображає повної інформації щодо сплати сум за кожним платіжним періодом. За вказаних обставин вона не мала реальної змоги надати дійсну оцінку умовам спірного кредитного договору та наслідкам його укладання. Також, є несправедливими умови п. п. 1.3 та 6.1.2. кредитного договору, які надають право банку змінювати процентну ставку за кредитом внаслідок його такого волевиявлення. Умови п.3.11 кредитного договору передбачають отримання банком плати від неї за дію щодо перевірки документів згідно цього договору, яку він здійснює на свою користь. ОСОБА_2 просила визнати недійсним: кредитний договір № 2707/0608/71-030 від 10 червня 2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2; іпотечний договір № 2707/0608/71-030-2-1 від 10 червня 2008 року; договір купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, укладений між ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», в частині відступлення права вимоги за кредитним договором № 2707/0608/71-030 та іпотечним договором № 2707/0608/71-030-Z-1; договір купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» в частині відступлення права вимоги за кредитним договором № 2707/0608/71-030 та іпотечним договором № 2707/0608/71-030-Z-1. Також ОСОБА_2 просила зняти заборону відчуження зазначеного в іпотечному договорі № 2707/0608/71-030-Z-1 нерухомого майна, що зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №1689, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубнича О.В. 10 червня 2008 року 17:43:0 напис за реєстраційним номером 7365185 про заборону на об'єкт обтяження - квартиру АДРЕСА_1; виключити з Державного реєстру іпотек запис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. 23 липня 2012 року 12:53:16, за реєстраційним номером 7365047 запис про обтяження іпотекою об'єкту обтяження: квартира АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що при укладанні з ОСОБА_2 спірного кредитного договору ВАТ «Сведбанк» було порушено вимоги ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та права позивачки на отримання передбаченої ч.ч.1,2 ст.15 цього Закону належної інформації. Наведення ВАТ «Сведбанк» у п.10.13 оспорюваного кредитного договору даних, що позичальник отримав від банку усю передбачену Правилами інформацію, замість її фактичного надання у доступній наочній формі, передбаченій п.2.5 Правил, не може розглядатися судом як допустимий доказ реального надання позивачу такої інформації. Всупереч вимог п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону "Про фінансові послуги", ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в оспорюваному кредитному договорі належним чином не було визначено ціну, обумовленої ним фінансової послуги. Згідно висновку судового експерта Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності № 252/16 від 07 листопада 2016 року реальна процентна ставка на момент укладення кредитного договору від 10 червня 2008 року складає 13,92% та є вищою від визначених договором процентів за користування кредитом; графік погашення не містить даних щодо сум сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань позичальника за кожним платіжним періодом, що не узгоджується з п.3.2 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007р.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції помилковими та такими, що не відповідають встановленим обставинам.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

У статтях 18 і 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено підстави для визнання договору недійсним: укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької практики.

Перелік несправедливих умов у договорах зі споживачами визначений у ч. 3 ст. 18 Закону. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті цей перелік не є вичерпним.

Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Поняття «нечесна підприємницька практика» означає будь-яку підприємницьку діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим чи іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 19, ч. 2 ст. 19 цього Закону нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Підприємницька практика може бути такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

В силу вимог ч. 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Розділу 2 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10 травня 2007 року, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Пунктом 2.4 Правил банки зобов'язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією.

Зазначені обов'язки кредитодавця кореспондують праву споживача його фінансових послуг на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору, яке передбачено частиною першою ст.15 Закону про захист прав споживачів.

Зокрема пунктом 6 абзацу другого зазначеної частини ст.15 Закону "Про захист прав споживачів" встановлено, що інформація про продукцію повинна містити: дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції.

В частині другій цієї ж статті конкретизовано, що інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

Відповідно до вимог ч.4 ст.11 Закону Укрїни «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві.

Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту;5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством.

Відповідно до п. 10.13 кредитного договору № 2707/0608/71-030 від 10 червня 2008 року підписанням цього договору позичальник підтверджує, що перед укладанням кредитного договору банк надав йому в письмовій формі всю інформацію про умови кредитування. Також при укладанні кредитного договору йому була надана вся необхідна інформація, передбачена Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, в повному обсязі.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі ненадання інформації, зазначеної цією статтею суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону, що не передбачає, як наслідок, визнання договору недійсним.

В укладеному кредитному договорі, Графіку погашення суми заборгованості по кредиту згідно кредитного договору, що є додатком до договору, визначені всі умови кредитування, зокрема, розмір наданого кредиту, строк, на який наданий кредит, порядок його надання та повернення, розмір плати за користування кредитними коштами, права та обов'язки позикодавця і позичальника, відповідальність сторін.

Як зазначає сама ОСОБА_2, вона отримала кредит згідно кредитного договору № 2707/0608/71-030 від 10 червня 2008 року та виконувала його умови. З позовом про визнання його недійсним звернулася лише в листопада 2015 року. В матеріалах справи відсутні докази звернення позивачки до банку з приводу надання інформації, роз'яснень положень договору чи надання їй графіку виконання зобов'язань.

Таким чином, слід вважати, що сторони під час укладення договору дійшли згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору.

Частиною 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору, в якій визначено вимоги до змісту договору, було визначено, що споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Таким чином, якщо в кредитному договорі визначено суму кредиту, порядок його надання, розмір процентної ставки, порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, саме по собі незазначення в договорі інших складових, якщо це не призвело до укладення договору, не тягне визнання договору недійсним.

ОСОБА_2 не було доведено укладення кредитного договору на умовах, що обмежують права її права, як споживача, та того, що він був укладений з використанням банком нечесної підприємницької практики.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки та договорів про відступлення права вимоги.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017 року, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-банк» підлягає стягненню 3215,52 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Гордона Олексія Вікторовича, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк», задовольнити.

Скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017 року та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Омега банк», Публічного акціонерного товариства «Дельта банк», Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк» про захист прав споживача у спосіб визнання недійсним договорів споживчого кредиту, відступлення прав вимоги та іпотеки, зняття заборони відчуження нерухомого майна, виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження іпотекою нерухомого майна.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк» 3215,52 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді