РІШЕННЯ

іменем України

(додаткове)

01 вересня 2017 рокуСправа №451/840/17
Провадження № 2/451/430/17

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Мулявка О.В.

за участі: секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радехів справу за позовом ОСОБА_1 представника позивача, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

За наслідками розгляду справи №451/840/17 за позовом ОСОБА_1 представника позивача, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, судом 30.08.2017 року винесено рішення.

У подальшому, під час здійснення операції, зокрема при заповненні обліково-статистичної картки, судом було констатовано, що у рішенні невирішено частину позовних вимог, зокрема вимогу щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4, 07.11.2000р.н. з матірю ОСОБА_2.

Таким чином, судом було ініційовано проведення судового засідання для винесення додаткового рішення.

Сторони у судове засідання не зявилися.

У відповідності до ч.2 ст.197 та ч.3 ст.220 ЦПК України розгляд питання про ухвалення додаткового рішення проведено без участі сторін та застосування технічних засобів фіксування судового засідання.

Так, судом за наслідками аналізу матеріалів справи встановлено, що відповідно до вимог позовної заяви (а.с.2-3), представник позивача клопотала перед судом про розірвання шлюбу між її довірителькою та відповідачем та визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4, 07.11.2000р.н. із матірю.

Із рішення Радехівського районного суду Львівської області у справі №451/840/17 вбачається, що за наслідками розгляду позовних вимог, вирішено розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 18 серпня 2000 року, виконавчим комітетом Половецької сільської ради Радехівського району Львівської області, актовий запис №1, однак не вказано з ким залишається проживати неповнолітній ОСОБА_4, 07.11.2000р.н. (а.с.28-29).

Відповідно до ч.1 п.4 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення.

Згідно статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 14.12.2016 року у справ №6-2445цс/16.

У справі №451/840/17, судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матірю.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з матірю та відсутність правових підстав, передбачених вказаними нормами матеріального права, для розлучення дитини зі своєю матірю.

З огляду на наведене, суд приходить до переконання, слід винести додаткове рішення, яким доповнити питання про невирішену частину позовних вимог.

У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача в користь позивача стягнути понесені нею судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,11,60,82,88,209,212-215,220 ЦПК України, ст.ст.160,161 СК України суд

ВИРІШИВ:

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матірю ОСОБА_2.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки м.Радехів, вул.Львівська,56/3 Львівської області понесені нею судові витрати в сумі 640 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків апеляційного оскарження, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

ГоловуючийОСОБА_5