Справа № 428/3958/17
Провадження №2/428/1522/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі головуючого судді - Журавель Т.С., при секретарі - Андрусишин Н.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що з лютого 2010 року по жовтень 2011 року сторони перебували у цивільному шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася спільна дитина - ОСОБА_3. З жовтня 2011 року відповідач припинив будь-яку турботу про сина, не піклувався про його потреби та розвиток, не допомагав матеріально. Рішенням Стаханівського міського суду Луганської області від 02.02.2012 року з відповідача на користь позивача на утримання сина були стягнені аліменти, але відповідач жодного разу аліменти не сплачував. У жовтні 2014 року позивач була змушена виїхати з зони АТО та на теперішній час зареєстрована разом з сином як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2. Всі питання щодо виховання та утримання сина вирішуються позивачем самостійно, без участі відповідача. З огляду на викладене позивач звернувся з даним позовом до суду.

Сторони та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач у своїй заяві зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі.

У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 04.12.2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Стаханівського міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком записаний ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_4.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2. Разом з ОСОБА_1 прибули неповнолітні: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Вказане підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_3, виданого 28.02.2000 року Стаханівським МВ ГУМВС України в Луганській області, та копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 31.10.2014 року.

З висновку Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області № 01-39/0885 від 07.08.2017 року вбачається, що Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради вважає позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, відносно його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини.

Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Аналізуючи викладене встановлено, що відповідач про фізичний і духовний розвиток сина не піклується, станом здоров'я дитини не цікавиться, матеріальним забезпеченням сина та її вихованням не займається, а також не бажає вчиняти вищевказані дії, що негативно впливає на її фізичний та духовний розвиток.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на викладене, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, батьківських прав стосовно його малолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.С.Журавель