АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1695/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Кондрацька Н. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівБондаренка С. І., Храпка В. Д.
при секретаріЧуйко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «АТП-2361» про стягнення встановленого індексу інфляції за час прострочення грошового зобов'язання та трьох процентів річних від простроченої суми, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним позовом до товариства, посилаючись на те, що він був обраний загальними зборами ПрАТ «АТП-2361» в 2006 році на посаду голови правління цього товариства. У період з 2008 по 2011 роки на підставі договорів про надання поворотної фінансової допомоги він вносив на рахунки товариства власні грошові кошти.

З метою повернути сплачені підприємству кошти він неодноразово звертався з відповідними позовами до ПрАТ «АТП-2361».

Рішенням Придніпровського районного суду від 16 травня 2016 року позовну заяву ОСОБА_6 до ПрАТ «АТП-2361» про повернення в натурі безпідставно набутого майна було задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «АТП-2361» на користь ОСОБА_6 безпідставно отримані кошти в сумі 228 755 грн.

Керуючись ст. ст. 530 та 625 ЦК України, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення встановленого індексу інфляції за час прострочення грошового зобов'язання та трьох процентів річних від простроченої суми.

Згідно розрахунків ОСОБА_6 індекс інфляції з 01 лютого 2014 року до 01 лютого 2017 року становить 235 574грн. 78 коп., а три проценти річних від суми заборгованості за три роки становить 20 587грн. 95 коп., а заборгованість в сумі за двома показниками - 256 162грн. 73 коп., які позивач і просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим за неповним дослідженням обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку. Просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ч. 2 ст. 625 ЦК України та вважає, що в даному випадку є всі підстави для стягнення з відповідача індексу інфляції та трьох процентів річних від суми заборгованості.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що обов'язок щодо повернення грошових коштів відповідачем виконано, а отже відсутнє прострочення виконання грошового зобов'язання. Тому дійшов висновку про те, що похідні вимоги у вигляді сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних не підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення допустив порушення норм ЦПК України, які з урахуванням доводів апеляційної скарги дають підстави для його скасування та ухвалення нового для усунення недоліків рішення.

Так, судом встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.05.2014 року, залишеним без змін після перегляду в апеляційному та касаційному порядку, відмовлено ОСОБА_6 у позові до ПрАТ «АТП-2361» про стягнення боргу та 3% річних, оскільки сторонами не надано допустимих та належних доказів того, що позивач надав відповідачу поворотну фінансову допомогу.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.05.2016 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України, позовну заяву ОСОБА_6 до ПрАТ «АТП-2361» про повернення в натурі безпідставно набутого майна задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «АТП-2361» на користь ОСОБА_6 безпідставно отримані кошти в сумі 228 755 грн.

Як видно з виписки з особового рахунку за 25.04.2017 року (а.с. 119) ПрАТ «АТП-2361», згідно виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.02.2017 року, постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 24.04.2017 року, постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 24.04.2017 року здійснило перерахування позивачу 251 747 грн. 50 коп., тобто здійснило повну виплату за рішенням суду.

ОСОБА_6, обґрунтовуючи свої вимоги, послався на ст. 625 ЦК України і вважав, що підприємство повинно сплатити йому інфляційні втрати після сплати боргу в сумі 228 755 грн. та 3 проценти річних за період з січня 2014 року, оскільки з вимогами про сплату боргу він звертався з 2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже вказана норма визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.05.2014 року ОСОБА_6 було відмовлено у стягненні заборгованості та трьох відсотків річних. А рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.05.2016 року стягнуто з ПрАТ «АТП-2361» на користь ОСОБА_6 228 755 грн. безпідставно отриманих коштів, тобто задоволено його позов про повернення в натурі безпідставно набутого майна.

Вказане рішення набрало законної сили та було повністю виконане відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Отже колегія суддів приходить до висновку, що у випадку стягнення безпідставно набутих чи одержаних грошей нараховуються відсотки відповідно до ст. 536 ЦК України, що робить неможливим застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України до простроченої суми.

При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов'язальних правовідносин. З рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, враховуючи рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від16.05.2016 року, положення ст.ст. 536, 1214 ЦК України, вимоги позивача щодо застосування ст. 625 ЦК України є безпідставними та підлягають відхиленню.

Доводи апеляційної скарги про те, що в приведених вище рішеннях судів ішла мова про заборгованість, грошове зобов'язання підприємства перед позивачем, непереконливі і спростовуються матеріалами справи.

Суд першої інстанції на це уваги не звернув, а також допустив ряд помилок при складанні свого рішення.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК України, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частину.

Разом з тим, рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

Колегія суддів вважає, що рішення районного суду не відповідає зазначеним вище вимогам, що також дає підстави для його скасування.

Таким чином, у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 липня 2017 року - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «АТП-2361» про стягнення встановленого індексу інфляції за час прострочення грошового зобов'язання та трьох процентів річних від простроченої суми - відмовити.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :