Справа № 536/1242/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Степаненка Ю.І.,

з секретарем судового засідання Доннік Ю.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 та його представника по угоді адвоката

ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 12 липня 2017 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2010 року. Від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_4, 11 липня 2010 року та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя з відповідачкою не склалося через її неналежну поведінку в сім'ї, побуті та її неадекватні дії. Він працює по сучасному ремонту та будівництву житлових будинків, в тому числі нерідко за межами України. Дружина його ніколи не працювала і не працює в даний час, будучи зайнятою по догляду за дітьми. Матеріально він забезпечує сім'ю в повному обсязі. Дружина, незважаючи на створення ним нормальної сімейної атмосфери, марнує час, ухиляється від догляду за огородом, не прибирає в квартирі, не піклується дітьми, не бавиться і не грається з ними, не вчить їх, як мати. Вона вчасно не готовить гарячі обіди, як собі, так і дітям і йому, коли він працює в місті Кременчуці. Він вимушений після повернення з роботи готувати вечерю самому, а інколи і дітям. Він не може змиритися з поведінкою відповідачки, коли вона заводить знайомства по інтернету, бере дитину з собою і виїжджає в другу місцевість для зустрічі з особами чоловічої статі. Так було два рази, коли вона одного разу їздила в місто Київ, а в другий раз в місто Кременчук на побачення з незнайомими особами. На його зауваження про зміну своєї поведінки та недопущення виїзду з місця постійного проживання вона не реагує. Вважає, що відповідачка не може забезпечити належне виховання дітей, зокрема підготувати сина до школи, а тому він просить передати дітей йому на виховання. Проти цього відповідачка не заперечує. Він втратив почуття поваги та любові до дружини, продовжує жити з нею лише заради дітей. Тому просив розірвати шлюб, дітей передати йому на виховання до повноліття.

Позивач ОСОБА_1 та його представник по угоді аадвокат ОСОБА_2 в судовому засідання позов підтримали та уточнили по вимозі щодо визначення місця проживання дітей з батьком, пояснили так, як викладено в описовій частині рішення.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала, не заперечує проти визначення місця проживання дітей з батьком, погодилася з викладеними у позові обставинами, у неї не було почуттів і до реєстрації шлюбу з позивачем і наразі їх не має, збереження шлюбу суперечить її інтересам, категорично наполягала на розлученні, строку для примирення просила не призначати.

Вислухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню.

Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 травня 2010 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_6, 11 липня 2010 року та дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5,6). Через різні погляди на спільне життя та інтереси, відсутність взаєморозуміння, подружню зраду відповідача, сторони припинили шлюбні відносини, подружнього життя не підтримують. Сторони втратили повагу та любов один до одного, бажання та наміру відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Шлюб розпався з вини обох сторін. Суд не призначає сторонам строк для примирення, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній.

Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї.

Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Місце проживання дітей за домовленістю сторін суд визначає з батьком.

Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно квитанції позивач сплатив судовий збір в сумі 640 гривень (а.с.1), які він не просив стягувати з відповідачки на свою користь.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10,11,88,209,212,214,215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, який народився 09 лютого 1977 року та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, дошлюбне прізвище Копань, зареєстрований 05 травня 2010 року Виконавчим комітетом Майбородівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис №03.

Місце проживання дітей: сина ОСОБА_6, 11 липня 2010 року та дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 визначити з батьком ОСОБА_1.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд.

СуддяОСОБА_8