АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4066/17 Справа № 204/7056/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

за участі секретаря: Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3

на заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Комунального підприємства «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради, про зміну договору найму житлового приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: КП «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради, про зміну договору найму житлового приміщення. В обгрунтування позову зазначено, що відповідачка ОСОБА_2 є його рідною сестрою, а її син - відповідач ОСОБА_3 його племінник. У квітні 1975 року їхньому батьку ОСОБА_5 була надана квартира на склад сімї з пти осіб: батька, матері - ОСОБА_6, його - ОСОБА_7, ОСОБА_2, брата ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1. З цього часу всі вони оселилися, проживали та були зареєстровані у даній спірній квартирі. Квартира складається з 4-х кімнат, загальною площею 78,6 кв.м, житловою - 51,91 кв.м. Квартира не приватизована, вони користуються нею на умовах найму. Їхній брат - ОСОБА_9 знявся з реєстраційного обліку у квартирі та виїхав на інше постійне місце проживання за межі держави. Батьки померли: мати ОСОБА_10 - 28.03.2012р.,батько ОСОБА_11-28.07.2012р., і у звязку зі смертю були зняті з реєстраційного обліку у квартирі. Після смерті батьків, з 2012 року у квартирі зареєстровані та фактично проживають - він ОСОБА_4, та відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_12 Після смерті батьків за рішенням виконкому Крсногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради за №102/2 від 19.06.2015 року було змінено договір найму житлового приміщення їхньої квартири. Він був визнаний наймачем вказаної квартири, на його імя було відкрито особистий рахунок. У зв'язку з тим, що загальна площа квартири складає - 78,6 кв.м тому частка кожного проживаючого в квартирі складає 26,2 кв.м загальної площі; житлова площа - 51,91 кв.м і тому частка кожного проживаючому складає -17,3 кв.м житлової площі. В квартирі маються кімнати наступних розмірів-8/9,З кв.м; 9/18,6 кв.м; 7/11,4 кв.м; 10/12,6 кв.м. Відповідачі з 4-х кімнат квартири, займають 3 кімнати - 8/9,З кв.м; 9/І8,6 кв.м; 10/12,6 кв.м, площею 40,5 кв.м.. Він же користується 1 кімнатою -7/11,4 кв.м. Він неодноразово намагався визначити з відповідачами іншій порядок користування квартирою, який би був більш справедливий, та який би відповідав його частці у квартирі, проти чого вони заперечують. Вважає, що відповідачі переслідують мету позбавити його житла і саме тому не дають своєї згоди і на приватизацію цієї квартири. Частка кожного з наймачів у квартирі складає 17,3 кв.м житлової площі, тому він бажає, щоб йому було передано у користування слідуючи ізольовані приміщення - кімнату площею 7/11,4 кв.м, а також кімнату площею 8/9,3 кв.м, а всього 20,7 кв.м житлової площі, що незначно перевищує його частку, з одночасним укладанням договору найму на ці приміщення. За відповідачами ж закріпити кімнати - 9/18,6 кв.м та 10/12,6 кв.м. - всього 31,2 кв.м. Не зважаючи на те, що їх частка у такому разі буде трохи менше, але слід урахувати, що з їх кімнати є вихід на балкон такої ж площі, а він не має можливості користуватися балконом. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом і просить змінити договір житлового найму квартири № 139, буд, 4-а по вул. Новокримській у м. Дніпро, виділивши у користування позивача кімнати - 7/11,4 кв.м, 8/9,3 кв.м - житловою площею 20,7 кв.м зі зміною окремого особистого рахунку на його імя, в частині кількості кімнат та їх площі; за відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_2 закріпити кімнати -9/18,6 кв.м та 10/12,6 кв.м, а всього площею 31,2 кв.м житлової площі з укладанням окремого договору найму та відкриття особистого рахунку на зазначені кімнати.

Ухвалою суду від 24 листопада 2016 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Комунальне підприємство «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради, виключено КП «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради зі складу третіх осіб у справі.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Комунального підприємства «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради, про зміну договору найму житлового приміщення задоволено.

Змінено договір найму житлового приміщення - квартири №139, буд, 4-а по вул. Новокримській у м. Дніпро.

Виділено у користування ОСОБА_13 житлові кімнати № 7 - площею 11,4 кв.м, та № 8 - площею 9,3 кв.м, у квартирі АДРЕСА_2 зі зміною окремого особистого рахунку на його імя, в частині кількості кімнат та їх площі.

Виділено у користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житлові кімнати № 9 - площею 18,6 кв.м, та № 10 - площею 12,6 кв.м, у квартирі АДРЕСА_3 з укладанням окремого договору найму та відкриттям особистого рахунку.

Допоміжні кімнати та приміщення залишено у сумісному загальному користуванні наймачів.

Також судом було вирішено питання щодо розподілу судових витрат по справі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просили його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін за наступних підстав.

Цивільно-процесуальним законодавством України, а саме: ст.179 ЦПК України, передбачено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні указаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно зясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст.ст. 58,59 ЦПКУ), окремо та всі докази у їх сукупності у порядку, передбаченому ст.ст.185,187,189,212 ЦПК України, що відображається у судовому рішенні. Відхилення того чи іншого доказу, перевагу одного доказу над іншим має бути мотивованим.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст. ст. 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215, 303, 315-316 ЦПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено місцевим судом, 28 квітня 1975 року Південним машинобудівним заводом, на підставі рішення адміністрації і заводського комітету, ОСОБА_14, сімя якого складається з 5 осіб було видано ордер № 619 на право зайняття 4 кімнатної квартири №139, загальною житловою площею 52,06 кв.м в будинку № 4а по вул. Новокримська в м. Дніпропетровську (а.с.10). В ордері зазначений склад сімї ОСОБА_5: дружина - ОСОБА_6, дочка - ОСОБА_15, син - ОСОБА_8, син - ОСОБА_4

Згідно рішення Виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради від 19 червня 2015 року №102/2 «Про зміну умов договору найму житлового приміщення АДРЕСА_4», вирішено: у звязку зі смертю основного квартиронаймача - ОСОБА_5 визнати наймачем чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 зі складом родини 3 особи, у тому числі: ОСОБА_2 - сестра, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 - племінник, ІНФОРМАЦІЯ_3; Директору КП «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської Ради внести відповідні зміни до раніше укладеного договору найму житлового приміщення та особистого рахунку на квартиру АДРЕСА_6 (а.с.9).

На підставі вказаного рішення комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради від 19 червня 2015 року №102/2, ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_7 відкритий особовий рахунок №53218 (а.с.11).

Згідно технічного паспорту на квартиру №139 у житловому будинку №4а по вул. Новокримська в м. Дніпропетровську, виготовленого станом на 11 жовтня 2015 року за замовленням ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3АДРЕСА_8 в будинку №4а літ «А-9» по вул. Новокримська в м. Дніпропетровську складається з: 1-коридор, площею 11,0 кв.м, 2-кладова, площею 0,6 кв.м, 3-туалет, площею 1,0 кв.м, 4-ванна, площею 2,2 кв.м, 5-кухня площею 7,7 кв.м, 6-кладова площею 0,9 кв.м, 7- житлова площею 11,4 кв.м, 8-житлова площею 9,3 кв.м, 9-житлова площею 18,6 кв.м, 10-житлова площею 12,6 кв.м, І-лоджія площею 3,3 кв.м. Загальна площа квартири 78,6 кв.м , житлова площа квартири 51,9 кв.м (а.с.13).

В технічній характеристиці квартири зазначено, що квартира посімейного, спільного заселення розташована на 8 поверсі 9-ти поверхового будинку та складається з 4-х кімнат житловою площею 51,9 кв.м, у тому числі 1-а кімната 11,4 кв.м, 2-а кімната 9,3 кв.м, 3-я кімната - 18,6 кв.м , 4-а кімната-12,6 кв.м, кухні площею 7,7 кв.м, вбиральні (сполученої) площею 1,0 кв.м, ванної кімнати площею 2,2 кв.м, . коридору площею 11,0 кв.м, комори площею 0.6, 0,9 кв.м . Квартира обладнана лоджією - 3,3 кв.м. Загальна площа квартири 78,6 кв.м (а.с.14).

На теперішній час позивач користується кімнатою, площею 11,4 кв.м, а відповідачі займають три кімнати площею 9,3 кв.м, 18,6 кв.м, 12,6 кв.м, а всього загальною площею 40,5 кв.м і бажає змінити договір найму житлового приміщення, виділивши у його користування кімнати площею 11,4 кв.м, 9,3 кв.м, житловою площею 20,7 кв.м, змінити йому окремий особистий рахунок на його імя, в частині кількості кімнат та їх площі, а у користування відповідачам залишити кімнати площею 18,6 кв.м та 12,6 кв.м, а всього житловою площею 31,2 кв.м з укладанням окремого договору найму та відкриттям особистого рахунку на зазначені кімнати.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно керувався положеннями ст.ст. 61, 63, 104 ЖК Української РСР, та виходив з того, що житлові кімнати площею 11,4 кв.м, 9,3 кв.м. в квартирі АДРЕСА_9 (м.Дніпро) відповідають вимогам ст. 63 ЖК Української РСР і можуть бути предметом окремого договору найму жилого приміщення, а запропонований позивачем варіант розподілу відповідає нормам житлової площі, яка припадатиме на кожну людину, суд вважав можливим задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як з таким, що зроблений у відповідності до норм матеріального та процесуального права, підтверджується матеріалами справи, та доводами апеляційної скарги не спростований, які також не містять посилань на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення.

Посилання апеляційної скарги на не обґрунтований розподіл житлової площі під час виділу у користування кімнат квартири, та заперечення апелянтів проти здійснення виділу взагалі є не обґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 103 ЖК Української РСР, договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою сім'ї наймача, членів його сім'ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 104 ЖК Української РСР, член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Згідно з положеннями ст. 63 ЖК Української РСР, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Відповідно до ст. 48 ЖК Української РСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України.

Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу (ст. 47 ЖК Української РСР).

Таким чином слід дійти висновку, що у спірній квартирі кожному її мешканцю, припадає норма житлової площі, яка перевищує мінімальний розмір норми, визначеної ст. 47 ЖК Української РСР, оскільки житлова площа квартири дорівнює 51,9 кв.м.,

Враховуючи вище наведене, а також враховуючи, що відповідачі, відмовляються надати згоду на укладення окремого договору найму, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, і з таким погоджується колегія суддів, про встановлення порядку користування спірною квартирою.

Такий порядок користування спірною квартирою, виходячи з матеріалів справи, максимально відповідає здійсненню сторонами своїх законних прав та інтересів, не призведе до штучного погіршення житлових умов сторін.

Не засуговують на увагу доводи апелянта про порушення судом вимог ст. 63 ЖК УРСР і неправильне виділення позивачу у користування площі, зокрема зменшеннія «долі» відповідачів на 3,4 м2, оскільки житлові кімнати, які виділені в користування окремо відповідачам мають додатково вихід на балкон, окрім того виділ у користування приміщень квартири між сторонами здійснено місцевим судом з урахуванням того, що вказаним варіантом надані кімнати не є прохідними, не звязані між собою спільним входом, є ізольованими, та не є за розміром менше від встановленого для надання одній особі (ч.1ст. 48 ЖК України).

Окрім того, відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, по виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року у силу ст. 104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Суд 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірив та надав їм належну оцінку, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 316,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_16