Дата документу 28.08.2017 Справа № 554/1800/17
Провадження №2/554/1652/2017
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
28 серпня 2017 року м. Полтава
Октябрський районний суд м.Полтави у складі:
судді Чуванової А.М.
при секретарі Садошенко М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія» до ОСОБА_2 про стягнення коштів за навчання,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач зазначає, що відповідач, в порушення вимог нормативних документів та угоди від 29.08.2006 року, за інформацією Полтавської районної клінічної лікарні від 12.02.2016 року 16.02.2016 року звільнена з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, оскільки без поважних причин була відсутня на роботі, та повідомила про небажання відпрацьовувати три роки.
Обовязок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання за умов, що склалися між сторонами, встановлений Указом Президента України від 23.01.1996 року № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», а також постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року № 992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», затвердженим наказом МОЗ України від 25.12.1997 року № 367.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про місце та час слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідача не надходило.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.
Судом встановлено, що наказом №362-у від 01.08.2006 року ОСОБА_2 була зарахована з 01.09.2006 року студенткою медичного факультету ОСОБА_1 державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія» (а.с.7).
З ОСОБА_2 було укладено угоду №206093 від 29.08.2006 року про підготовку фахівця з вищою освітою (а.с.8). Відповідно до умов цієї угоди відповідач зобовязувалась прибути після закінчення Академії за місцем направлення та відпрацювати не менше трьох років.
Згідно з витягу з протоколу державного розподілу та із журналу обліку направлень на роботу випускників Академії за 2012 рік, ОСОБА_2 отримала направлення за №96 до місця призначення ГУОЗ Полтавської ОДА, Полтавська ЦРЛ, с.Мачухи на посаду лікаря-невропатолога, про що свідчить її підпис (а.с.10,11,12).
16.02.2016 року ОСОБА_2 звільнена з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України (наказ на а.с.17).
Таким чином, ОСОБА_2 не виконала свої зобов'язання відпрацювати не менше трьох років, відповідно до умов угоди, що передбачає правові наслідки, встановлені законом та угодою, у зв'язку з чим зобов'язана відшкодувати у встановленому порядку витрати за навчання до державного бюджету.
22.03.2016 року Академією направлявся лист ОСОБА_2 з проханням повідомити причини невиконання зобов'язань і добровільне відшкодування коштів за навчання (а.с.19).
Згідно ч.2 ст. 52 Закону України «Про освіту» (в редакції, яка діяла до 06.09.2014 року), випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Виходячи із положень п. 8 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням затвердженого Постановою КМ України від 22.08.1996 № 992, у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, випускник вищого навчального закладу зобов'язаний відпрацювати за місцем призначення не менш трьох років.
П. 14 цього Порядку передбачено, що у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, звільнення із служби за контрактом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду або рішенням суду про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, через службову невідповідність, у зв'язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, за порушення дисципліни, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, особою рядового і начальницького складу протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.
Відповідно до ст. 2 Указу Президента України від 23 січня 1996 року № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації відпрацювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.
П. 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого наказом МОЗ від 25.12.1997 року №367 передбачено, що випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов'язку прибути на роботу за призначенням.
У разі, якщо випускник не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Зважаючи на вище викладене, позов ОСОБА_1 державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія» підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 62, 64, 77, 79, 88, 214, 215, 218, 224, 225, 226 ЦПК України, ст.ст.525, 526, 610 ЦК України, Законом України «Про освіту», суд,
Позов ОСОБА_1 державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія» до ОСОБА_2 про стягнення коштів за навчання - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 державного навчального закладу «Українська медична стоматологічна академія» понесені витрати зі сплати судового збору при подачі позову до суду в сумі 1600 гривень.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: А.М.Чуванова