РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 серпня 2017 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого cудді - Мацишин Л.С.

при секретарі - Верній М.Г.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

Представника третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, заочно, в м.Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо його дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та призначити позивачку опікуном ОСОБА_5 і просить стягнути з ОСОБА_4 аліменти в її користь на утримання малолітньої ОСОБА_5 у розмірі ? частин з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є бабусею неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з якою з 2013 року проживає разом, піклується і виховує її. Мати дитини - ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, батько дитини ОСОБА_4 проживає окремо від дитини. На даний час відповідач не займається і не бере участі у вихованні та піклуванні своєї доньки, ухиляється від обов'язку утримувати свою дочку, він має іншу родину, в якій у нього народилась дитина.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підтримала з мотивів викладених у позовній заяві, а позовну вимогу про встановлення опіки просить залишити без розгляду.

Представник третьої особи орган опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації позовні вимоги підтримали частково, щодо вимог про встановлення опіки над неповнолітньою, то вважає, що спір передчасний, та пояснила, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї дитини згідно висновку Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, відповідача доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Неповнолітня ОСОБА_5 не заперечила проти того, щоб батько був позбавлений батьківських прав, оскільки він з нею не спілкується, уникає її при зустрічах, не цікавиться її життям, коли вона проживала з ним, він часто її бив, зачиняв в дома саму, ставив її в кут, де вона мала стояти цілий день, вішав на шию ремінь, та брав її з собою вечорами в бари, коли з своїми друзями вживав алкогольні напої, крім того часто зі своїми знайомими відповідач вживав алкогольні напої в дома у її присутності. Через часті побої, вона часто тікала від нього до бабусі ОСОБА_1 Не бажає разом з батьком проживати.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомленний належним чином, про що свідчать розписки. Із заявою про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду не звертався.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України суд, вважає за можливе, провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків. встановив такі обставини.

Позивачка ОСОБА_1 є бабусею ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в інтересах якої заявлено позов, що підтверджується свідоцтвами про її народження та її матері ОСОБА_6 (а.с.9, 10)

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний в 2006 році. Від даного шлюбу мають дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 13 вересня 2002 року. (а.с. 9)

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.12)

ОСОБА_6 за життя, у зв'язку з укладенням шлюбів неодноразово змінювала прізвище, зокрема з ОСОБА_5 на ОСОБА_1 та з ОСОБА_1 на ОСОБА_6, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя. (а.с.11-12)

Судом встановлено, та підверджується показаннями свідка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що неповнолітня ОСОБА_4 та її батько ОСОБА_4 проживають окремо.

Після смерті матері дитина приблизно 1 рік та 10 міс. проживала з батьком за адресою: АДРЕСА_1.

На даний час дитина проживає з бабою ОСОБА_1 та дідом ОСОБА_7 та своєю сестрою по матері за адресою АДРЕСА_2, та перебуває на її утриманні і вступила до Павлоградського медичного коледжу Дніпропетровської області.

Батько дитини ОСОБА_4 мешкає за адресою АДРЕСА_3 , працює горно робітникомв шахті.

Як вбачається з побутової характеристики ОСОБА_4, відповідач характеризується з позитивної сторони. З дочкою ОСОБА_5 відносин не підтримує. (а.с.22)

З актів обстеження матеріально-побутових умов родини, що мешкають за адресою АДРЕСА_4 вбачається, що родина складається з чотирьох осіб, а саме ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, пенсіонер; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, бабуся, пенсіонер, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6. Умови для проживання дитини приватному будинку створено належним чином. (а.с.17-18)

Звертаючись до суду із позовом про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав, позивач посилалася на те, що відповідач покладених на нього батьківських обов'язків не виконує; не бере участі у вихованні дитин.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року. № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Як роз'яснено у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Як вбачається з клопотання директора Водянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №11 Добропільського району, що батько ОСОБА_4 не бере участі у вихованні доньки ОСОБА_5, вона проживає в родині ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , що є рідними бабусею та дідусем з боку матері, та знаходяться на її повному забезпеченні. Тому адміністрація навчального закладу порушувала клопотання перед начальником служби у справах дітей Добропільської міської ради про встановлення опіки над ОСОБА_5 її бабусею ОСОБА_1 (а.с.15)

Крім того, факт ухилення від спілкування батька з дитиною підтвердив допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_7, який є рідним дідом по матері, який пояснив, що вже чотири роки дівчинка проживає в їхній сім'ї. За весь цей час батько дитини жодного разу не прийшов її навідати, не дзвонить до неї, не бажає спілкуватись з нею, при їх зустрічах її уникає, не говорить з нею, не цікавився успіхами в школі і її вступом у коледж. Коли вона проживала разом з батьком, то вона часто від нього втікала, як вона говорила, через жорстоке поводження з нею, прибігала вона вся в синяках.

Також, факт ухилення від спілкування батька з дитиною підтверджують також допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які ствердили, що неодноразово були очевидцями, як при випадкових зустрічах відповідача ОСОБА_4 з дочкою ОСОБА_11 на вулиці чи в магазині, він розвертався і йшов у іншу сторону, щоб з дівчинкою не говорити, не промовляючи до неї ні слова, це дуже засмучувало ОСОБА_5. Крім того, всі вони ствердили, що бачили як ОСОБА_5 неодноразово втікала від батька, коли вони ще проживали разом до ОСОБА_7 і була вся в синяках.

Крім того, як ствердила позивач відповідач попереджався на засіданні органу опіки та піклування щодо необхідності змінити ставлення до дитини, проте до теперішнього часу ніяких змін по відношень своєї дочки не відбулося.

Таким чином судом встановлено, що відповідач самоусунувся від виховання і утримання своєї дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та не має наміру і бажання вчиняти будь-яких дій на виправлення цієї ситуації.

Доказів, які б свідчили про те, що відповідач в силу певних поважних причин або інших обставин не може здійснювати свої батьківські обв'язки щодо своєї дочки ОСОБА_11, в судовому засіданні судом не встановлено.

Крім цього, суд зазначає, що судом достовірно встановлено, що дитиною вже чотири роки опікуються рідні дід та баба ОСОБА_7.

Тобто суд приходить до висновку про те, що відповідач свідомо нехтує своїм батьківськими обов'язками, свідомо не вчиняє дій, спрямованих на відновлення повноцінного спілкування з дочкою, яка потребує батьківської уваги та виховання.

Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не виявляє до своєї неповнолітньої дитини батьківського піклування, оскільки не піклується про її фізичний і духовний розвиток , її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичний догляд, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно його дочки ОСОБА_5 підставними та підлягають до задоволення.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав, не звільняє від обов'язку щодо утримання дитини.

Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка перебуває на утриманні бабусі, також враховує стан здоров'я відповідача, та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, працює гірноробочим на шахті, має робочу спеціальність, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Також судом враховано, що відповідач, згідно рішення Добропільського міськрайонного суду від 30 липня 2012 року, вже сплачує аліменти на користь ОСОБА_12 на утримання малолітної дитини у розмірі 1/4 частки доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

З врахуванням всіх цих обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення ОСОБА_5 повноліття.

Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно вимог п.5ч.1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Позивач під час судового засідання звернувся в суд з письмовою заявою про залишення без розгляду позовну вимогу про призначення опікуна, так як на їх думку спір передчасний.

Суд, враховуючи вищенаведене, вважає за необхідне залишити позовну вимогу про призначення опікуна без розгулу.

Керуючись ст.ст. 164, 166 СК України, ст. 60 ЦК України, ст.ст.10, 57, 60, 209 ЦПК України, суд

У ХВ А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, задовольнити.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, позбавити батьківських прав відносно дочки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 року народження, аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менш 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Позовну вимогу про призначення опікуна залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, в дохід держави судовий збір в розмірі 640 (шестиста сорока) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути ос каржене відповідачем в апеляційному порядку.

Судя Добропільського міськрайонного суду

Донецької області Л.С. Мацишин

28.08.2017