Справа № 291/241/17
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21 серпня 2017 року

Ружинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого- судді Грека М.М.

при секретарі- Кащук Л.С.

представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідача- Остапчука І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ружині обєднану цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на поховання та поминання, справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, що становить 1/2 частки спільного майна подружжя у порядку спадкування.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на поховання та поминання позовні вимоги мотивуючи наступним чином, що вона з 2008 року проживала у фактичних шлюбних відносинах ОСОБА_4, який помер 18.12.2015 року, що підтверджується довідкою Ягнятиської сільської ради від 22. 02.2016 року, та свідоцтвом про смерть ОСОБА_4

Факт проживання однією сім»єю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 визнано рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 26 вересня 2016 року. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина. Позивачка ОСОБА_2 з заявою звернулась до Державного нотаріуса Ружинської нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, померлого 18.12.2015 року. За вихідним номером 1897/01-16 від 23.06.2016 року Державний нотаріус Ружинської нотаріальної контори ОСОБА_5 відмовив позивачці у видачі свідоцтва про спадщину, мотивуючи відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини між спадкодавцем ОСОБА_4 та спадкоємницею ОСОБА_2 В подальшому позивачка звернулась за захистом своїх інтересів до Ружинського районного суду, рішенням якого від 26.09.2016 року в позовних вимогах щодо визнання її спадкоємцем четвертої черги та зміну черговості одержання права на спадкування позивачці було відмовлено і задоволено зустрічний позов ОСОБА_3 та визнано право власності в порядку спадкування після померлого ОСОБА_4 Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 24.01. 2017 року рішення Ружинського районного суду від 26.09.2016 року залишено без змін, та набрало законної сили.

Позивачка пояснює, що вона за власні кошти та за кошти своєї дочки ОСОБА_6, якій в подальшому повернула витрачені кошти, провела поховання ОСОБА_4, та провела обряди поминання. Загалом на поховання та поминання ОСОБА_4, померлого 18.12.2015 року позивачкою було витрачено власних коштів на суму 26347 грн. 24 коп.

В судовому засіданні позивачка та представник позивачки позовні вимоги підтримали з вищенаведених підстав.

31.03.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, що становить 1/2 частки спільного майна подружжя у порядку спадкування, позовні вимоги мотивуючи наступним чином, що 18.12.2015 року помер брат позивача, ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина на його майно. Відповідно до чинного законодавства, у встановлений законом строк позивач прийняв спадщину після смерті брата та є єдиним спадкоємцем. Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 26.09.2016 року у цивільній справі № 291/816/16-ц 2/291/516/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за ОСОБА_3 визнано право власності на спадкове майно та відмовлено ОСОБА_2 у зміні черговості одержання права на спадкування.

01.03.2017 року ОСОБА_2 звернулася до Ружинського районного суду Житомирської області із цивільним позовом до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на поховання та поминання.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 26.09.2016 року у цивільній справі № 291/816/16-ц 2/291/516/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 визнано факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 з ОСОБА_4, який помер 18.12.2015 року.

Як, пояснює, позивач, що за період спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 придбали: електричний водонагрівач вартістю 800 грн.; душова кабіна вартістю 2100 грн.; морозильну камера вартістю 2800 грн.; бетонозмішувач вартістю 1700 грн.; електродрель вартістю 180 грн.; болгарка вартістю 220 грн.; бензопила вартістю 900 грн.; бензокосилка вартістю 2500 грн.; автомобіль «Ford Siera» вартістю 22000 грн.; скутер вартістю 4000 грн.; металопластиковий забор 40 м. вартістю 25000 грн.; корову вартістю 10000 грн., всього на суму 72 200 гривень.

Позивач та представник позивача просять стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, 36 100 грн., що становить 1/2 частки спільного майна подружжя та відноситься до спадкового майна ОСОБА_4, який помер 18 грудня 2015 року і до своєї смерті проживав у незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2.

Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу, заслухавши пояснення сторін, їх представників, заслухавши покази свідків та зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення сторін, оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України, суддя під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до розгляду або суд під час її розгляду мають право постановити ухвалу про обєднання в одне провадження кількох однорідних позовних вимог за позовом різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Ухвалою суду від 31.03.2017 року вказані позови обєднано в одне провадження.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на поховання та поминання задовільняє з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка за власні кошти та за кошти своєї дочки ОСОБА_6, провела поховання ОСОБА_4, та провела обряди поминання. Загалом на поховання та поминання ОСОБА_4, померлого 18.12.2015 року позивачкою було витрачено власних коштів на суму 26347 грн. 24 коп.

Оскільки ОСОБА_4 проходив курс лікування в м. Києві, де й помер, то її дочка ОСОБА_6, змушена була замовити автомобіль для перевезення ОСОБА_4 з м. Києва до с. Ягнятин, Ружинського району, Житомирської області на що було затрачено кошти в сумі 2460грн. 24 коп., що підтверджується службовою запискою №1523 від 21.12.2015р. та наказом № 151218/1-с від 18.12.2015р.

Витрати на поховання (домовина, хрест, табличка, та ін.) на загальну суму 6060 грн. 00 коп., відповідно до накладної ФОП Погребної від 18.12.2015 року.

Витрати на поминальний обід від 20.12.2015 року на загальну суму 9985 грн.00 коп. відповідно до накладної №8 від 20.12.2015 року ФОП Тимошенко.

Витрати на поминальний обід на 20.12.2015 року на суму 702 грн. 00 коп. - чек від 19.12.2015 року.

Витрати на поминальний обід від 26.01.2016 року на суму 3887 грн. 50коп., відповідно до накладної №3 від 26.01.2016 року

Витрати на поминальний обід від 13.12.2016 року на суму 3252грн. 50коп., відповідно до накладної №22 від 13.12.2016 року.

Всього позивачкою витрачено коштів 26347.24 грн.

Відповідач ОСОБА_3, який став спадкоємцем всього майна спадкодавця ОСОБА_4, померлого 18.12.2015 року, та є братом померлого, у похованні брата участі не приймав, ОСОБА_2 не допомагав, та жодних коштів як на поховання так і на поминання не надавав.

За таких обставин суд вважає, що позивачка має право на відшкодування витрат на поховання та поминання ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст. 1232 ЦК України, спадкоємці зобов»язані відшкодовувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Статтею 11 Закону України «Про поховання та похоронну справу», передбачено, що поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого.

Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого - поховання померлого здійснюється чоловіком ( дружиною), батьками ( усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком ( правнуком), іншою особою, яка зобов»язалась поховати померлого.

За таких обставин, ОСОБА_2 одна здійснювала поховання ОСОБА_4, а також влаштовувала поминальні обіди після поховання, які є загальноприйнятим ритуальним обрядом, якому слідувала, й відповідно понесла витрати на оплату обрядів.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, що становить 1/2 частки спільного майна подружжя у порядку спадкування суд відмовляє.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною другою даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до частини третьої даної статті доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частиною четвертою даної статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 2 статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В своїй зустрічній позовній заяві позивач зазначає, за період спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було придбане слідуюче майно: електричний водонагрівач вартістю 800 грн.; душова кабіна вартістю 2100 грн.; морозильну камера вартістю 2800 грн.; бетонозмішувач вартістю 1700 грн.; електродрель вартістю 180 грн.; болгарка вартістю 220 грн.; бензопила вартістю 900 грн.; бензокосилка вартістю 2500 грн.; автомобіль «Ford Siera» вартістю 22000 грн.; скутер вартістю 4000 грн.; металопластиковий забор 40 м. вартістю 25000 грн.; корову вартістю 10000 грн., всього на суму 72 200 гривень.

Як на єдиний доказ нібито придбання вказаного майна ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за період спільного проживання, позивач посилається на заяву в порядку окремого провадження про встановлення факту проживання однією сім'єю з якою ОСОБА_2 зверталася до Ружинського районного суду Житомирської області (справа № 291/612/16-ц). Однак дана заява ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 01.08.2016 року по справі № 291/612/16-ц була залишена без розгляду, і жодних обставин за фактом розгляду даної заяви судом встановлено не було.

Обставини викладені в зазначеній заяві про встановлення юридичного факту, щодо придбання вказаного майна ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за період спільного проживання не відповідають дійсності. Оскільки зазначені обставини не відповідали дійсност, дану заяву в суді не підтримувала і ухвалу про залишення її без розгляду не оскаржувала.

Позивач за зустрічним позовом просить стягнути з ОСОБА_2 частину вартості придбаного майна. Однак дане майно не було навіть визнане спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Так позивачем за зустрічним позовом не надано жодних доказів придбання та реєстрації автомобіля, а також доказів придбання іншого майна, а зокрема договорів- купівлі продажу, накладних, чеків та ін., з яких можна було б встановити період придбання даного майна, а також його ціну. Також позивачем за зустрічним позовом не надано належних доказів, що дане майно взагалі існувало на момент смерті спадкодавця ОСОБА_4.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не

припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною другою даної статті передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Так, металопластиковий забор 40 м. позивачка придбала за свої приватні кошти, які вона отримала від продажу будинку, який вона отримала у спадщину, і який був її приватною власністю. Кошти на купівлю душової кабіни та електроводонагрівача її надала її дочка ОСОБА_6, а морозильну камеру дочка подарувала. Дані обставини підтверджені показами свідків.

Суд критично відноситься до показів свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, так як вони спростовуються показами свідків ОСОБА_10,ОСОБА_11, ОСОБА_6

Відповідно повідомлення територіального сервісного центру № 1842 ( на правах відділу м. Бердичів ) РСЦ МВС в Житомирській області від 19.07.2017 року за № 1201 вбачається, що за жителями с. Ягнятин, Ружинського району, ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на листопад 2015 року транспортних засобів не значилось.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судові витрати стягуються відповідно положення ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 293 , ЦПК України, ст. ст. 1232 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на поховання та поминання- задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 витрати на поховання та поминання ОСОБА_4 в сумі 26374 . 24 грн. ( двадцять шість тисяч триста сімдесят чотири гривні 24 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 понесенні нею судові витрати в сумі 640,00 грн. ( шістсот сорок гривень )

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, що становить 1/2 частки спільного майна подружжя у порядку спадкування відмовити повністю.

З повним рішенням суду сторони можуть ознайомитися 25.08. 2017 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. М. Грек.