АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Литвинюк І. М., Перепелюк І.Б.

секретар Герман Я.І.,

з участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: Колінковецька сільська рада Хотинського району Чернівецької області, Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 06 червня 2017 року,

встановила:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Зазначав, що він є власником земельної ділянки площею 0,60 га, що розташована за межами села Колінківці Хотинського району, яка розташована одним масивом з іншими земельними ділянками, а під'їзд до неї проходить через польову дорогу.

На дорозі розташована земельна ділянка, яка перебуває в оренді у ОСОБА_5

Влітку 2014 року відповідач ОСОБА_5 самовільно перекрив дорогу загального користування металевими воротами з двох боків навпроти меж земельної ділянки, яку орендує. Для того, щоб проїхати до своєї земельної ділянки позивачу необхідно об'їжджати перекриту воротами дорогу з іншого боку, що на три кілометра дальше.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, демонтувати ворота.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 06 червня 2017 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні заїздом (проходом) на земельній ділянці (дорозі) загального користування (комунальної власності) до належної йому на підставі Державного акту серії НОМЕР_1 земельної ділянки площею 0,60 га, що розташована на території Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, шляхом демонтування (знесення) самоправно встановлених воріт на земельній ділянці загального користування (комунальної власності). Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_6 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з обгрунтованості та доведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

У справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,60 га, що розташована на території Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 07 серпня 2008 року (а.с.6).

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 96 ЗК України передбачено, що землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

Згідно з ч.1 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

У справі встановлено, що відповідач перекрив металевими воротами проїзну польову дорогу, яка відноситься до земель сільської ради загального користування, чим чинить позивачеві перешкоди у користуванні його власністю - земельною ділянкою площею 0,60 га, що розташована на території Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області з цільовим для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Отже, встановивши, що перекриттям дороги загального користування обмежується доступу позивача до його земельної ділянки, викликає необхідність здійснювати об'їзд, суд першої інстанції з метою захисту порушених прав позивача підставно задовольнив позов, поклавши на відповідача обов'язок усунути позивачеві перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання відповідача демонтувати встановлені ворота, які перекривають дорогу загального користування,

Доводи апелянта про недоведеність позову є необґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження неправомірних дій відповідача з влаштування металевих воріт на дорозі загального користування позивач надав висновок Хотинського ВП ГУ НП в Чернівецькій області від 24 квітня 2016 року (а.с.4), довідку виконавчого комітету Колінковецької сільської ради №1725 від 18 серпня 2016 року (а.с.5).

Апелянт посилається на те, що указаний висновок ґрунтується на його усних поясненнях, яких він не давав, а довідка виконавчого комітету сільської ради видана на підстави неперевіреного висновку.

Проте зі змісту висновку про самовільне влаштування відповідачем воріт на польовій дорозі, який є письмовим доказом, вбачається, що він зроблений на підставі перевірки та опитування мешканців села Колінківці, а не на підставі усних пояснень відповідача.

Апелянт посилається на неповідомлення його про час та місце розгляду справи.

Дійсно у матеріалах справи відсутні дані про вручення відповідачу судової повістки у судове засідання на 06 червня 2017 року, проте є дані про повідомлення його представника (а.с.47).

Водночас таке порушення не є самостійною підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у позові.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач повідомлявся про попередні судові засідання, про судові засідання в суді апеляційної інстанції.

Проте ні відповідач ні його представник в суді апеляційної інстанції не посилалися на докази, які б спростовували факт чинення відповідачем позивачеві перешкод у користуванні земельною ділянкою.

На спростування доводів апеляційної скарги позивачем надано фотографії, з яких вбачається факт перекриття польової дороги у місцях знаходження земельних ділянок за межами села.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено на підставі повно з'ясованих обставинах справи, належним чином досліджених доказах, з додержанням норм матеріального права, є по суті правильним, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 06 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: І. М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк