Справа № 161/5654/17
Провадження № 4-с/161/100/17
У Х В А Л А

21 серпня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

за участю:

представника заявника ОСОБА_1

представника ДВС ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на дії та постанову головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду із скаргою на дії та постанову головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області ОСОБА_2. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні Другого відділу ДВС Луцького МУЮ знаходиться виконавчий лист № 2-281/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 28.09.2007 року в розмірі 1679260,56 грн. та по 865 грн. судових витрат з кожного, виданого 06.10.2011 року у справі за позовом ПАТ «Укрсибанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Виконавче провадження відкрито 14.10.2011 року. 25.09.2013 року проведено опис та арешт майна боржника, а саме частина приміщення складу №12-а (приміщення з №2 по №6) /літер 1-1/ загальною площею 123,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Романюка, 9, що згідно договору іпотеки від 28.09.2007 року передано ОСОБА_3 в іпотеку ПАТ «Укрссиббанк». Також, 11204.2016 року головним державним виконавцем Постоловським Р.О. було складено акт опису й арешту майна, а саме: земельної ділянки для обслуговування виробничого приміщення загальною площею 0,0136 га, що розташована за адресою: м. Луцьк, вул. Романюка, 9. В рамках виконавчого провадження, 23.03.2017 року державним виконавцем Постоловським Р.О. винесено постанову про призначення субєкта оціночної діяльності. Вважає, що постанова про призначення субєкта оціночної діяльності є незаконною, оскільки порушує вимоги чинного законодавства при зверненні стягнення на майно, яке передано в іпотеку. Крім того, вказує, що при проведені дій щодо реалізації арештованого майна державним виконавцем не були враховані вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку». Таким чином, державний виконавець здійснює заходи, направлені на звернення стягнення на описане майно з метою його подальшої примусової реалізації відповідно до вимог Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, що суперечить нормам вищезазначених Законів. На підставі наведеного, просить суд, визнати незаконною постанову про призначення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 23 березня 2017 року, винесену старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 29272541, визнати неправомірними дії державного виконавця стосовно звернення стягнення на частину приміщення складу №12-а (приміщення з №2 по №6) /літер 1-1/ загальною площею 123,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Романюка, 9 та земельну ділянку для обслуговування виробничого приміщення загальною площею 0,0136 га, що розташована за адресою: м. Луцьк, вул. Романюка, 9 в рамках виконавчого провадження №29272541 по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого 06 жовтня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області по справі № 2-281/11 про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив її задовольнити.

Представник Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу не визнав, зазначив що боржник в добровільному порядку рішення суду не виконує, а тому на сьогоднішній день ним проводяться дії щодо звернення стягнення на майно, що належить боржнику в рамках виконавчого провадження № 29272541 по стягненню з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором. Також вказав, що на виконанні у ВДВС м. Луцьк знаходяться і інші виконавчі провадження щодо стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь інших стягувачів.

Представник зацікавленої особи ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд скарги без участі представника, проти задоволення скарги заперечує з підстав наведених у письмових запереченнях.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 14.10.2011 року державним виконавцем Другого ВДВС ЛМУЮ відкрито виконавче провадження № 29272541 за виконавчим листом № 2-281, виданого Луцьким міськрайонним судом 06.10.2011 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1679260,56 грн. та по 865 грн. судових витрат з кожного на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення кредитного боргу (а.с.9, 20-21).

25 вересня 2013 року головним державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_5 було складено ОСОБА_6 опису та арешту майна, а саме: частини приміщення складу №12-а (приміщення з №2 по №6), / літер 1-1 /,20391096 загальною площею 123,3 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Романюка, №9. (а.с.16-17).

12 квітня 2016 року головним державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_2 було складено ОСОБА_6 опису й арешту майна, а саме: земельної ділянки для обслуговування виробничого приміщення загальною площею 0,0136 га, що розташована за адресою: м. Луцьк, вул. Романюка, 9. (а.с.118-19).

Із матеріалів справи вбачається, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки від 28.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за №2326, предметом якого передача іпотекодавцем - ОСОБА_3 приміщення складу №12-а (приміщення з №2 по №6), / літер 1-1 /,загальною площею 123,3 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Романюка, №9 іпотекодержателю - АКІБ «УкрСиббанк» в забезпечення виконання зобовязань за споживчим кредитом №0 від 28.09.2007 року (а.с. 13-15).

Також встановлено, що крім заборгованості за Кредитним договором перед ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_3 також має заборгованість за Кредитними договорами перед ПАТ «Універсалбанк», відповідно до виконавчого листа, виданим Луцьким міськрайонним судом 08.04.2016р. по справі №161/5672/15-ц за позовом ПАТ «Універсалбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за Кредитним договором та Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №51721959, винесеною головним державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_2 22.07.2016 року та ПАТ «Укргазбанк», відповідно до виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом 31.07.2012 року по справі №2-7847/2011 за позовом ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №34761706, винесеною головним державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_10 27.08.2012 року (а.с. 22-24).

В рамках виконавчого провадження №29272541 старшим державним виконавцем Другого ВДВС м. Луцьк 23.03.2017 року винесено постанову про призначення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні для реалізації арештованого та описаного майна боржника на підставі актів опису та арешту майна боржника від 25.09.2013 року та 12.04.2016 року (а.с. 10).

Відповідно до статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" на майно, яке перебуває в іпотеці, та не входить до Переліку видів майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами (додаток до цього закону) допускається звернення стягнення на майно, яке полягає, зокрема, в його арешті та примусовій реалізації.

Отже, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду та може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 57 Закону України "Про виконавче провадження").

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку" (частина восьма статті 54 Закону України "Про виконавче провадження").

За положеннями статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України "Про іпотеку").

Нормами статей 36, 37, 38 цього Закону також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений розділом V Закону України "Про іпотеку" та частиною восьмою статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 39, 41 Закону України "Про іпотеку").

У той самий час, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України "Про виконавче провадження", а не нормами спеціального Закону України "Про іпотеку".

Самі норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобовязань, за наявності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Зазначене твердження також встановлено правовою позицією Верховного суду України у справі за № 6-224 цс16 від 2 березня 2016 року.

Таким чином, постанова державного виконавця Постоловського Р.О. про призначення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 23.03.2017 року винесена для проведення оцінки арештованого майна з метою подальшої примусової реалізації є неправомірною, суперечить нормам Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку», оскільки на момент її винесення не існувало ані рішення суду , ані нотаріального напису щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому підлягає скасуванню.

Відносно вимоги заявника про визнання неправомірними дій державного виконавця стосовно звернення стягнення на майно, що перебуває в іпотеці, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, будь-які виконавчі дії та рішення державного виконавця закріплюються у процесуальних документах. Оскільки, заявником ставиться вимога про визнання неправомірними дій державного виконавця Постоловського Р.О. стосовно звернення стягнення на частину приміщення складу № 12-а (приміщення з № 2 по № 6) /літер 1-1/ загальною площею 123,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Романюка, 9 та земельну ділянку для обслуговування виробничого приміщення загальною площею 0,0136 га, що розташована за адресою: м. Луцьк, вул. Романюка, 9 в рамках виконавчого провадження №29272541, в загальному, не посилаючись на конкретну дію державного виконавця, що має бути відображення в процесуальному документі, то суд, приходить до висновку, що в цій частині вимог слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 385-388, 293-295 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на дії та постанову головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати незаконною постанову старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Волинської області ОСОБА_2 від 23.03.2017 року про призначення субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання у виконавчому провадженні № 29272541.

В іншій частині вимог ОСОБА_3 відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_11