УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.

при секретарі Івашко О. Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про компенсацію вартості частки в спільному майні подружжя.

Відповідач за первісним позовом у своїй заяві просить накласти арешт на АДРЕСА_2, посилаючись на те, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2013 року за ОСОБА_2 визнано право власності на АДРЕСА_2. В подальшому, позивач за первісним позовом може здійснити відчуження нерухомого майна, компенсацію якого має намір отримати ОСОБА_1 та своїми діями утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, в разі задоволення зустрічного позову.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Пунктом 1 та 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Постановою ПВС України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» п. 3 роз'яснено, що згідно п.1 ч.1 ст. 151 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 просить компенсувати вартість частки в спільному майні подружжя.

Враховуючи предмет позову, докази які наявні в матеріалах справі, суд вважає, що при невжитті заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд вважає, що права жодної із сторін не порушені в зв'язку з застосування заходів забезпечення позову не будуть.

Отже, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151-153, 208, 210 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Заяву відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на ? квартири АДРЕСА_2, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2, відповідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2013 року.

За даною ухвалою стягувачем є ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Печерським РУ ГУ МВС України 25 листопада 1998 року), а боржником ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: АДРЕСА_2).

Копію ухвали направити для відома та виконання Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (02094, м. Київ, вул. Краківська, 20).

Копію ухвали направити для відома та виконання до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (01044. м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 51-б). Строк пред'явлення до виконання 1 (один) рік.

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

До суду може бути подана апеляційна скарга на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні при її оголошенні протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Н. О. Яровенко