Єдиний унікальний номер 242/1607/17 Номер провадження 22-ц/775/1528/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 липня 2017 року у справі за позовом Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення занадто отриманих коштів щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 28 липня 2017 року в задоволенні позову Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення занадто отриманих коштів щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, - відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився позивач УСЗН Селидівської міської ради та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Селидівського міського суду Донецької області та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, а саме: стягнути з позивача на користь УСЗН Селидівської міської ради переплачену суму щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 12.08.2015 року по 10.08.2016 року в розмірі 13957,66 грн.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що відповідно до вимог пункту 5 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №505, в редакції чинній на час звернення відповідача з заявою про призначення грошової допомоги, встановлено, що в заяві про призначення грошової допомоги окрім іншого, зазначається «наявність у будь-кого з членів сім?ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції».

ОСОБА_1 при зверненні надала заяву, в якій зазначила, що у будь-кого з членів сім'ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районах проведення антитерористичної операції немає.

Проте, відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно відповідачка має на праві власності за договором дарування від 13.12.2011 року, р. 2032, ? частку квартири АДРЕСА_1.

Зазначає, що суд не взяв до уваги пункт 11 Порядку, яким визначено, що суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. Але, відповідачка добровільно не повернула отриману допомогу.

Вважає, що суд виніс поспішне рішення, що привело до неповного і необ'єктивного розгляду справи.

Позивач в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 70, 71).

В судове засідання апеляційного суду відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить отримання ним телефонограми, надав заперечення на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні позову (а.с. 67-68).

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Судом встановлено та це вбачається з матеріалів справи, що відповідно до заяв від 10.08.2015 року, від 04.09.2015 року та заяв №407 і №1783 від 12.08.2015 року ОСОБА_1 зверталась до УСЗН Селидівської міської ради про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, та про отримання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 11, 9, 8, 10).

Згідно з рішеннями про призначення допомоги переміщеним особам на проживання та продовження виплат від 19.08.2015 року, 20.10.2015 року та 17.03.2016 року ОСОБА_1 була призначена допомога та продовжені виплати цієї допомоги на сім'ю в розмірах 442,00 грн., 442,00 грн. та 1326,00 грн. відповідно (а.с. 9а, 8а, 5).

З довідки УСЗН Селидівської міської ради №16890 від 28 жовтня 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в УСЗН Селидівської міської ради та їй з 12 серпня 2015 року по 11 лютого 2016 року та з 22 лютого 2016 року по 10 серпня 2016 року нараховане та виплачене допомогу в загальному розмірі 13957,66 грн. , переплата - 13957,66 грн. (а.с. 7).

Відповідно до відомостей з державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, ОСОБА_1 з 13 грудня 2011 року на праві власності належить ? частина двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2, та з 5 січня 2012 року на праві власності належить двокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Згідно з рішенням начальника управління соціального захисту населення міської ради від 22.09.2016 року ОСОБА_1 припинено виплату з 11 серпня 2016 року у зв'язку з тим, що заявницею надана недостовірна інформація, що впливає на призначення адресної допомоги а саме: наявність житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та району проведення антитерористичної операції (а.с. 6).

Відповідно до повідомлення про повернення сум переплати державних допомог №4000/01-17/06 від 28 жовтня 2016 року ОСОБА_1 повідомлено про надмірно виплачені кошти в сумі 13957,66 за період з 12.08.2015 року по 10.08.2016 року та зобов'язано повернути їх до 15 листопада 2016 року на рахунок управління (а.с. 3).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

На виконання вимог закону розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до п. 22 цього Переліку по Донецькій області до таких населених пунктів відноситься м. Селидове, м. Українськ.

Проте дію цього розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р, в якому не зазначено підстави його прийняття.

Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 р. №1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнані такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. №1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. №1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. №1053».

Частинами 1, 3 ст. 12 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» встановлено, що для безпосереднього управління конкретною антитерористичною операцією та керівництва силами і засобами, які залучаються до здійснення антитерористичних заходів, утворюється оперативний штаб, очолюваний керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України (координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України) або особою, яка його заміщує.

Керівник оперативного штабу визначає межі району проведення антитерористичної операції, приймає рішення про використання сил і засобів, що залучаються до її проведення, а в разі потреби за наявності передбачених законом підстав вносить на розгляд Ради національної безпеки і оборони України пропозиції щодо введення надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях.

Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 7 жовтня 2014 року №33/6/а визначено райони та терміни проведення антитерористичної операції - Донецька і Луганська області з 7 квітня 2014 року.

З наведеного свідчить, що районами проведення антитерористичної операції є вся Донецька i Луганська області - з 07 квітня 2014 року по теперішній час, до закінчення терміну її проведення.

Згідно із пунктом 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №505 (далі - Порядок №505), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Відповідно до п. 6 цього Порядку грошова допомога не призначається у разі наявності у будь-кого з членів сім'ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

З 03.06.2017 року відповідно до Постанови КМУ від 31 травня 2017 р. №370 «Про внесення змін до порядків, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №505 і від 22 вересня 2016 р. №646» абзац 10 діє в наступній редакції: «наявність у будь-якого із членів сім'ї у власності житлового приміщення / частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення».

Тобто, до 03.06.2017 року в заявах про взяття на облік та про виплату щомісячної адресної допомоги не потрібно було вказувати про наявність житла, яке розташоване в районах проведення антитерористичної операції, про що обґрунтовано зазначив у рішенні суд першої інстанції.

Отже, на час звернення ОСОБА_1 - 12 серпня 2015 року, відповідно наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 7 жовтня 2014 року №33/6/а м. Селидове, м. Українськ Донецької області є містом, в якому здійснювалася АТО.

Відтак, в період з 12.08.2015 року по 11.10.2015 року, та з 11.10.2015 року по 11.02.2015 року та з 22.02.2016 року по 10.08.2016 року включно відповідачу обґрунтовано призначено щомісячну адресну допомогу, враховуючи той факт, що частина квартири та квартира, які належить ОСОБА_1 на праві власності, знаходяться у місті, що відноситься до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Тому довід апеляційної скарги про повернення відповідно до п. 11 вказаної вище постанови КМУ №505 від 1 жовтня 2014 року, де вказано, що уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин, а суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу, є безпідставним.

Також судом першої інстанції правильно зазначено, що на час звернення відповідача з заявою про призначення спірної допомоги органами державної влади не визначено переліку населених пунктів, розташованих в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані

на лінії зіткнення.

Аналіз наведених нормативно-правових актів, за відсутності затвердженого означеного вище переліку, дає підстави для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, згідно з чинним законодавством.

Інші приведені в апеляційні скарзі доводи висновків суду не спростовують та не впливають на правильність винесеного рішення.

Отже, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради - відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: