АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01 вересня 2017 року м. Чернівці

Суддя судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області Литвинюк І. М. розглянувши апеляційну скаргу в.о. керівника Чернівецької місцевої прокуратури Кирик О.Ф., подану в інтересах держави та Чернівецької міської ради на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Чернівецької міської ради про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Дана справа не може бути передана на розгляд колегії суддів для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження та призначення її до розгляду в суді апеляційної інстанції, оскільки апеляційна скарга не відповідає вимогам ст.ст.45, 121, 297 ЦПК України.

Предметом спору зазначеної цивільної справи є визнання права власності за ОСОБА_2, ОСОБА_3 на нерухоме майно, відповідачем за якою була Чернівецька міська рада.

Відповідно до ч.2 ст.45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в

______________________________________________________________________________________

Справа №727/7570/16 Провадження №22-ц/794/1061/17 Головуючий у 1 інстанції: Літвінова О.Г.

Категорія: 2 Доповідач: Литвинюк І.М.

позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 121цього Кодексу.

В силу абзаців 1 та 2 ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частина 4 ст.23 цього Закону встановлює, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Апеляційна скарга подана в інтересах держави та Чернівецької міської ради.

Згідно ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження виконавчих органів міських рад у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища поділяються на власні (самоврядні) та делеговані.

На підставі ч.3 ст.78 ЗК України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Ст. 80 ЗК України визначає, що суб'єктами права власності на землю є:

а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності;

б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності;

в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до ч.1 та п. а) ч.2 ст.83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

В силу ст.187 ЗК України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Частиною 1 ст.188 ЗК України визначено, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно ст.189 ЗК України самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

З огляду на викладене, прокурором не виконані вимоги зазначених нормативних документів в частині належного обґрунтування підстав представництва, зокрема: до апеляційної скарги не додано документів про наявність підстав представництва Чернівецької міської ради для можливості оскарження такого; підтвердження відсутності контролю або його неналежного здійснення повноважними органами, що підтверджено заходами прокурорського реагування; не визначено форму власності спірної земельної ділянки, від чого залежить визначення категорії повноважень міської ради у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища; а також розмежування державного (делегованого) чи самоврядного контролю, що впливає на визначення згідно статей 188-189 ЗК України суб'єкта, уповноваженого здійснювати такі функції, в інтересах якого у порядку ст.45 ЦПК України може виступати прокурор.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених в листі № 9-797/0/4-16 від 17.03.2016 року, не зазначення прокурором органу, уповноваженого на звернення до суду у відповідних правовідносинах, та не наведення належних доказів на підтвердження факту відсутності такого (чи відсутності необхідних повноважень) слід вважати недоліком такого звернення, що є підставою застосування наслідків, передбачених ст.121 ЦПК України.

Крім того, апеляційна скарга не оплачена судовим збором.

До основних засад судочинства, задекларованих в ч.3 ст.129 Конституції України, належить рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(РИМ, 4.XI.1950),Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Абзацом 1 п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 визначено, що Законом передбачено сплату судового збору за подання апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду в певному розмірі виходячи із ставки судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги незалежно від оспорюваної суми.

Предметом позову є майнова вимога про визнання права власності на майно вартістю 124 072 грн., за якою ставка судового збору складала 1 240,72 грн.

Відповідно до пп.6 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду апеляційної скарги встановлений у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи викладене, апелянт має оплатити судовий збір в сумі 1 364,79 грн. та подати до Апеляційного суду Чернівецької області оригінал документа про сплату судового збору.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги сплачується за наступними реквізитами: рахунок: 0002; одержувач: УДКС у м. Чернівцях, 22030001; код отримувача: (ЄДРПОУ) 37978173; банк одержувача: ГУ ДКСУ в Чернівецькій області; МФО: 856135; назва суду: апеляційний суд Чернівецької області.

Відповідно до частини 2 статті 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка подана без додержання вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

В силу ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, апеляційна скарга в.о. керівника Чернівецької місцевої прокуратури Кирик О.Ф. на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 жовтня 2016 року підлягає залишенню без руху, з наданням апелянту строку для виправлення вищевказаних недоліків та подачі оригінала документа про сплату судового збору до Апеляційного суду Чернівецької області.

Керуючись ст.ст. 45, 121, 297 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу в.о. керівника Чернівецької місцевої прокуратури Кирик О.Ф., подану в інтересах держави та Чернівецької міської ради на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 жовтня 2016 року, залишити без руху.

Надати апелянту строк для виправлення зазначених недоліків апеляційної скарги - п'ять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Литвинюк