Провадження № 2-о/761/306/2017
У Х В А Л А

25 серпня 2017 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Осаулов А.А., вивчивши справу за заявою ОСОБА_1; Зацікавлена особа: Головне управління пенсійного фонду України у м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою.

Вважаю, що заява не відповідає вимогам ст. ст. 119-120, 256, 258 ЦПК України.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно процесуальним законодавством, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями п. 3, 5, 6 ч. 2, 4 ст.119 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви. Позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ч. ст.. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно зі ст. 258 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що підтверджують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до статей 255,271 Цивільного Процесуального Кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Важливе значення має вимога про обов'язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують факт, та навести докази його існування.

Встановлення судом певного факту в порядку непозовного провадження можливо лише тоді, коли це не призведе до виникнення спору про право, тобто коли цей факт не торкнеться прав інших осіб.

Отже, зазначена заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.ст. 119-120, 256, 258 ЦПК України, зокрема заявником не вказано з якою метою встановлюється факт, що має юридичне значення та чи не є це спором про право, тому дане питання слід уточнити, крім того з поданої заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду у справі окремого провадження для призначення пенсії у разі втрати годувальника, проте у мотивувальній частині вказує на необхідність встановлення факту проживання зі своїм чоловіком ОСОБА_2, при цьому взагалі не зазначає резолютивну частину заяву та посилання на обставини як правові підстави.

Таким чином уточнену заяву та копії всіх документів, що додаються до неї надати до суду, відповідно до суб'єктного кола учасників процессу.

Відтак, суд позбавлений можливості вирішити питання про відкриття провадження у справі, оскільки заява містить недоліки (не відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України).

У разі виправлення недоліків, нову заяву необхідно подати разом із її копіями та копіями доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 118, 119, 121, 209, 210, Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Справу за заявою ОСОБА_1; Зацікавлена особа: Головне управління пенсійного фонду України у м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків терміном п'ять днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Осаулов А.А.