АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого судді Кулянди М. І.,

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.,

секретар Чубрей І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2015 року,

встановила:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вказаним позовом.

Посилались на те, що 29 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитно-заставний договір, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 12 558 доларів США 27 центів, терміном до 27 вересня 2013 року, а останній зобовязався його повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що передбачені цим договором.

На забезпечення виконання зобовязань позичальника 29 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно з умовами якого ОСОБА_2 поручився перед кредитором за виконання зобовязань ОСОБА_1, за основним договором.

Оскільки позичальник та поручитель належним чином не виконували взяті на себе зобовязання, утворилась заборгованість, яка станом на 21 травня 2015 року становила 27 176 доларів США 70 центів, що складається із: заборгованості за кредитом 6 357 доларів США 47 центів, пені за несвоєчасне виконання зобовязань 19 513 доларів США 66 центів, штрафів: 12 доларів

№ 22ц/794/802/17 р. оловуючий у 1 інстанції ОСОБА_3

Категорія 27 Доповідач Кулянда М.І.

США 01 цент (фіксована частина) та 1 293доларів США 56 центів (процентна складова).

З урахуванням зазначеного ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у солідарному порядку заборгованість у розмірі 27 176доларів США 70 центів, що еквівалентно 565 547 гривень 13 коп.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить вищезазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги в повному обсязі. Вважає, що рішення суду є незаконним з огляду на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Обґрунтовує вимоги тим, що кредитним договором був визначений строк повернення кредитних коштів до 27 вересня 2013 року, який сторонами договору не змінювався, а банк звернувся до суду 03 серпня 2015 року тобто в межах строку позовної давності.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 вважає висновок суду першої інстанції щодо спливу строку позовної давності до спірних правовідносин правильним, а тому просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 09 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 29 вересня 2008 року в розмірі 7 663 доларів США 04 центи, яка складається із заборгованості: по тілу кредиту - 6 357 доларів США 47 центів, штрафних санкції 1 305 доларів США 57 центів, що еквівалентно 203 048 гривень 57 коп., а також пені, в розмірі 187 648 гривень 18 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 10 травня 2017 року касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 09 березня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 29 вересня 2008 року набрало законної сили.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що банк пропустив строк позовної давності.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак, вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом установлено, що 29 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитно-заставний договір, згідно з умовами якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 9 772 доларів США 12 центів для придбання автомобіля ВАЗ 21114, 2008 року випуску, який є також предметом застави та сплати перших страхових платежів за договорами страхування. Крім того, з метою виконання зобовязань, передбачених договором, ОСОБА_1 відкрито кредитну лінію на суму 2 786 доларів США 15 центів для сплати чергових страхових платежів.

Для забезпечення виконання зобовязань позичальника 29 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно з умовами якого ОСОБА_2 поручився перед кредитором за виконання зобовязань ОСОБА_1 , за основним кредитним договором.

Також установлено, що 25 січня 2011 року на погашення заборгованості за договором було вилучено автомобіль, який надалі був реалізований та отримані внаслідок реалізації кошти 3 січня 2014 року перераховано на рахунок банку, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. У серпні 2015 року банк звернувся з вказаним позовом до суду.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Згідно з п. 12 договору поруки за цим договором припиняється після закінчення пяти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Отже, кредитним договором передбачено строк виконання основного зобовязання - 27 вересня 2013 року, то строк предявлення вимог до поручителя спливає після закінчення пяти років з дня настання терміну повернення кредиту 27 вересня 2018 року, банк предявив вимогу до поручителя, в межах строку дії поруки, 03 серпня 2015 року.

Суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України на зазначене вище уваги не звернув, не врахував, що договором поруки передбачено строк дії поруки та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог банку до поручителя.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня).

Пеня й штраф є різновидами неустойки, тому стягнення одночасно двох видів неустойки за несвоєчасне виконання одного й того самого грошового зобов'язання суперечить ст. 61 Конституції України та загальним засадам цивільного законодавства.

Такий висновок узгоджуються з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 31 жовтня 2012 року у справі № 6-47цс12.

Крім того, ч. 3 ст. 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України, з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року № 6-100цс14.

Таким чином, нарахування банком неустойки у вигляді штрафу у розмірі 1 305 доларів США 47 центів одночасно із пенею є порушенням вимог ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, а тому в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_2 штрафних санкцій в розмірі 1 305 доларів США 47 центів слід відмовити, а також зменшити розмір пені за несвоєчасне виконання зобовязань до 150 000 гривень.

На підставі наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, а саме, слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитно-заставним договором CVCWAK10100994 від 29 вересня 2008 року, яка складається із тіла кредиту в розмірі 6 357 доларів США 47 центів, що за курсом 25,515762 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29 серпня 2017 року складає 162 215 гривень 60 коп. та 150 000 гривень пені, за несвоєчасне виконання зобовязань, солідарно з ОСОБА_1.

В задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_2 штрафних санкцій в розмірі 1 305 доларів США 47 центів слід відмовити

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2015 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитно-заставним договором CVCWAK10100994 від 29 вересня 2008 року, яка складається із тіла кредиту в розмірі 6 357 доларів США 47 центів, що за курсом 25,515762 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29 серпня 2017 року складає 162 215 гривень 60 коп. та 150 000 гривень пені, за несвоєчасне виконання зобовязань, солідарно з ОСОБА_1.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_2 штрафних санкцій в розмірі 1 305 доларів США 47 центів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) М.І.Кулянда

Судді (підпис) О.О.Одинак

(підпис) ОСОБА_5

З оригіналом згідно: