Справа №359/2124/17
Провадження №2/359/1362/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника позивачів ОСОБА_2,

за участю представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу: за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання такими, що втратили право на користування житловим будинком,

встановив:

В березні 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з вказаним позовом та посилаються на те, що вони є співвласниками житлового будинку по вул. Банківській, 25 в м. Борисполі. В цьому житловому будинку зареєстро-вано місце проживання ОСОБА_6 та її дочки ОСОБА_7 Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 2 червня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 був розірваний. Відповідачі не проживають в житловому будинку ще з квітня 2015 року. Тому позивачі просять суд визнати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили право на користування житловим будинком по вул. Банківській, 25 в м. Борисполі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_2 підтриму-ють позов.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечує проти задоволення позову. В об-ґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що його довіритель ОСОБА_6 та ОСОБА_7 постійно зявляються в житловому будинку по вул. Банківській, 25 в м. Борисполі. Крім того, в цьому житловому будинку зберігаються речі відповідачів. Тому представник відповідача ОСОБА_3 просить суд відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_7 не зявилась у судове засідання. Вона була завчасно у встановленому порядку повідомлена про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина під-тверджується розпискою про вручення їй судової повістки (а.с.46).

Вислухавши пояснення позивача та представників сторін, допитавши свідків, а та-кож дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволен-ню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласниками житлового будинку по вул. Банківській, 25 в м. Борисполі. ОСОБА_1 належить 11/15 часток, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 2/15 частки в цьому обєкті нерухомого майна. Ці обставини підтверджуються копією договору дарування (а.с.11) та копіями свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.5, 7, 9).

11 липня 2003 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_6 Після цього ОСОБА_6 та її дочка ОСОБА_7 вселились в житловий будинок по вул. Банківській, 25 в м. Борисполі. В цьому житловому будинку зареєстровано місце проживання відповідачів. Вказані обставини підтверджуються копією прибудинкової книги (а.с.19-20).

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 2 червня 2015 року (а.с.16) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 був розірваний.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що вона є сусідкою. ОСОБА_8 стверджувала, що з травня 2015 року ОСОБА_6 та її дочка ОСОБА_7 не проживають в житловому будинку по вул. Банківській, 25 в м. Борисполі. Відповідачі добровільно виселились у звязку з тим, що ОСОБА_6 не хотіла проживати з ОСОБА_1 однією сімєю. Вона проживає з іншим чоловіком. Речі відповідачів відсутні у вказаному житловому будинку.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що вона є сусід-кою. ОСОБА_9 також стверджувала, що з травня 2015 року ОСОБА_6 та її доч-ка ОСОБА_7 не проживають в житловому будинку по вул. Банківській, 25 в м. Борис-полі. Протягом двох років поспіль ОСОБА_9 не бачила відповідачів взагалі.

Представник відповідача ОСОБА_3 не подав жодного доказу на підтвердження наявності поважних причин, які перешкоджають його довірителю ОСОБА_6 та її доч-ці ОСОБА_7 проживати у житловому будинку.

Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що відповідачі не користуються вказаним житлом без поважних причин понад один рік.

З огляду на це суд вважає допустимим визнати ОСОБА_6 та її дочку ОСОБА_7 такими, що втратили право на користування житловим будинком по вул. Банківській, 25 в м. Борисполі.

В матеріалах цивільної справи містяться акти обстеження житлово-побутових умов, складені депутатом Бориспільської міської ради ОСОБА_10 (а.с.17, 18). З цих пись-мових доказів вбачається, що відповідачі не проживають у вказаному житловому будин-ку з травня 2015 року.

Крім того, в матеріалах цивільної справи містяться копії інших актів обстеження житлово-побутових умов, складених депутатом Бориспільської міської ради ОСОБА_10 (а.с.38, 39). З цих письмових доказів вбачається, що ОСОБА_6 та її дочка ОСОБА_7 не проживають в житловому будинку по вул. Банківській, 25 в м. Борисполі з 2016 року.

Відповідно до ч.3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, досто-вірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності.

Згідно з ч.4 цієї ж статті результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що він є депутатом Бориспільської міської ради. ОСОБА_11 не складав жодний з наведених вище актів обстеження житлово-побутових умов. Він підписав їх, не перевіряючи обставини, ви-кладені в цих актах. ОСОБА_11 взагалі не відомо, з якого часу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не проживають в житловому будинку по вул. Банківській, 25 в м. Борисполі.

З огляду на це суд вважає, що показання свідка ОСОБА_11 повністю спростову-ють достовірність наведених вище актів обстеження житлово-побутових умов.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові ви-трати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві про-порційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.35 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частко-вому задоволенні позову до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів . Солідарне стягнення суми судових витрат законом не перед-бачено.

Встановлено, що ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 640 гривень. Ця об-ставина підтверджується квитанцією №93 від 15 березня 2017 року (а.с.1). Предявлений ним позов задоволений в повному обсязі.

З огляду на це суд вважає, що з кожного відповідача на користь ОСОБА_1 належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 320 гривень (640 : 2).

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.213-215, ч.1 ст.218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання такими, що втратили право на користування житловим будинком, задовольнити.

Визнати ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втра-тили право на користування житловим будинком по вул. Банківській, 25 в м. Борисполі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 320 гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 320 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шля-хом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_12