АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1628/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2017 року м. Хмельницький
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Пастощука М.М., Янчук Т.О.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Міністерство внутрішніх справ України, Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Міністерство соціальної політики України, Антитерористичний центр при Службі безпеки України, про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2017 року,

встановила:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 у порядку окремого провадження звернувся до суду з заявою, заінтересовані особи Міністерство внутрішніх справ України, Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Міністерство соціальної політики України, Антитерористичний центр при Службі безпеки України, про встановлення факту, що має юридичне значення.

ОСОБА_1 зазначив, що у 2014 році він у складі добровольчого підрозділу роти «Сотня Ісуса Христа», на базі якої у подальшому був сформований батальйон Міністерства внутрішніх справ України «Свята Марія», брав участь в антитерористичній операції на Сході України. Зокрема, заявник здійснював охорону громадського порядку в м. Маріуполі, Донецької області, приймав участь у боях та розвідці на лінії розмежування поблизу с. Павлопіль, Волноваського району, Донецької області, ніс службу на блокпосту в смт. Сартана, Донецької області, - за що його було нагороджено почесною відзнакою «За оборону Маріуполя». Разом із тим, Міністерство внутрішніх справ України заперечує факт участі заявника в антитерористичній операції, внаслідок чого він не може отримати статусу учасника бойових дій.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд встановити факт його безпосередньої участі в бойових діях, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, під час проведення антитерористичної операції в Донецькій області у період з 6 по 18 вересня 2014 року в складі роти «Сотня Ісуса Христа», у період з 19 вересня по 5 грудня 2014 року в складі Добровольчого батальйону особливого призначення Міністерства внутрішніх справ України «Свята Марія».

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Суд виходив з того, що факт участі ОСОБА_1 у бойових діях під час антитерористичної операції в районах Донецької області підтверджується достатніми та об`єктивними доказами.

В апеляційній скарзі Міністерство внутрішніх справ України просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, без задоволення посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, заявник ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з`ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що у період з 6 вересня до 5 грудня 2014 року ОСОБА_1 у складі Добровольчого батальйону особливого призначення Міністерства внутрішніх справ України «Свята Марія» брав участь у бойових діях під час проведення антитерористичної операції на території Донецької області. 24 січня 2016 року його було нагороджено почесною відзнакою «За оборону Маріуполя».

У 2016 році ОСОБА_1 двічі звертався до Міністерства внутрішніх справ України з заявами про надання йому статусу учасника бойових дій, однак у цьому йому було відмовлено.

Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами та показаннями свідків.

Частиною 1 статті 234 ЦПК України встановлено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В силу частини 2 статті 234 і глави 6 розділу IV ЦПК України однією з категорій справ окремого провадження є справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 статті 256 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку. Як передбачено частиною 2 цієї норми, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України від 19 червня 2003 року № 964-IV «Про основи національної безпеки України» (далі Закон № 964-IV) встановлено, що об`єктами національної безпеки, між іншим, є держава, конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканість.

Суб`єктами забезпечення національної безпеки, в тому числі, є громадяни України, об`єднання громадян (ст. 4 Закону № 964-IV).

Із положень ч. 1 ст. 65 Конституції України слідує, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Так, факт безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, під час проведення антитерористичної операції на території Донецької області у період з 6 вересня до 5 грудня 2014 року підтверджується: показаннями в суді свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які брали участь у бойових операціях разом із заявником і мають статус учасника бойових дій; аналогічними письмовими (нотаріально посвідченими) показаннями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с. 63-73); посвідченням від 14 жовтня 2014 року (а.с. 8), згідно якого ОСОБА_1 входив до складу батальйону особливого призначення «Свята Марія»; довідкою від 27 травня 2016 року № 026-05/16 про участь ОСОБА_1 у силових операціях в складі добровольчого батальйому «Свята Марія» в зоні проведення антитерористичної операції (а.с. 9); фотокартками (83-88); наказом Громадської організації «Всеукраїнський союз ветеранів АТО» від 24 січня 2016 року № 3 та посвідченням про нагородження ОСОБА_1 почесною відзнакою «За оборону Маріуполя» (а.с. 10, 81-82, 105).

Згідно з ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

В силу п. 20 ч. 1 ст. 6 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551-ХІІ) учасниками бойових дій визнаються особи, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, терміни їх участі в антитерористичній операції чи в забезпеченні її проведення, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.

На забезпечення виконання вказаної норми Кабінет Міністрів України постановою від 20 серпня 2014 року № 413 (з подальшими змінами) затвердив Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення» (далі Порядок).

Із п. 5 Порядку слідує, що рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі комісія).

За змістом п.п. 4, 6, 8 Порядку для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним у п. 20 ч. 1 ст. 6 Закону № 3551-ХІІ, ці особи або відповідні посадові особи мають подати до комісії визначений перелік документів про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах їх проведення.

При цьому, як передбачено п. 8 Положення про комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 26 серпня 2016 року № 868 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 вересня 2016 року № 1271/29401), у разі звернення особи до суду стосовно встановлення факту участі в антитерористичній операції чи інших бойових діях, які дають право на визнання його учасником бойових дій, учасником війни, і прийняття судом відповідного позитивного рішення таке рішення суду визнається як документ, що підтверджує право особи на визнання її учасником бойових дій, учасником війни. Рішення суду підлягає зберіганню в МВС відповідно до законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що добровольчий підрозділ «Свята Марія» був утворений у системі органів Міністерства внутрішніх справ України та до грудня 2014 року залучався до бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької області.

ОСОБА_1 входив до складу цього підрозділу.

У 2016 році ОСОБА_1 двічі (7 квітня та 30 липня) звертався до Міністерства внутрішніх справ України щодо надання йому статусу учасника бойових дій, однак йому було відмовлено через відсутність належних документів про його участь у бойових діях. При цьому звернення ОСОБА_1 не були предметом розгляду комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, що унеможливило оскарженням заявником відповідного рішення цієї комісії.

Давши належну оцінку дослідженим доказам, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що факт участі ОСОБА_1 у бойових діях у зоні проведення антитерористичної операції в період з 6 вересня до 5 грудня 2014 року доведений.

Посилання Міністерства внутрішніх справ України на недоведеність цього факту не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. Разом із тим, твердження Міністерства внутрішніх справ України про те, що заява ОСОБА_1 не підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства суперечить нормам ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ О.І. Ярмолюк

Судді: /підпис/ М.М. Пастощук

/підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції Заворотна О.Л.
Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 69