ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-п/753/226/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі судді Вовка Є.І., при секретарі Крамарчук А.О., в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва, у судовому засіданні по розгляду заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про перегляд (скасування) заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від "15" травня 2017 року по цивільній справі №753/15072/16 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

Встановив:

З заяви про перегляд вказаного заочного рішення (яка була передана судді 14 серпня 2017 року), вбачається, що вона зокрема обгрунтована тим, що відповідач ОСОБА_2 не з»явився на судовий розгляд вказаної справи "15" травня 2017 року - проте це була не повторна неявка, при цьому, зі змісту заяви вбачається, що сторона відповідача вважає, що лише у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

При цьому, в заяві щодо перегляду вказаного заочного рішення відсутнє посилання на наявність конкретних обставин (поважних причин), які б об"єктивно заважали відповідачу як повідомити про причини неявки у судове засідання "15" травня 2017 року, так і бути присутнім на судовому розгляді цієї справи, який відбувся "15" травня 2017 року, а міститься лише огульне посилання на відрядження за до Волинської області, без зазначення даних щодо наявності обставин, які б свідчили про невідкладність (терміновість тощо) такого відрядження, конкретного місця (населеного пункту тощо) щодо такого відрядження, як не містить таких даних і додана до заяви про перегляд заочного рішення копія Наказу Директора ОСОБА_2 від 10 травня 2017 року, який виданий самим ОСОБА_2 щодо відбуття ОСОБА_2 до Волинської області з метою надання консалтингових послуг невизначеним особам. Отже відсутні об"єктивні обставини, які свідчать про наявність не тільки поважних причин, а і взагалі конкретно визначених причин щодо надання ОСОБА_2 пріоритетності знаходженню "у Волинській області" над знаходженням саме у м. Києві - на судовому розгляді даної справи, який відбувся у призначену дату - 15 травня 2017 року, про яку відповідач дізнався не пізніше 28 квітня 2017 року - згідно з самим обгрунтуванням вказаної заяви про перегляд заочного рішення, а також згідно з розпискою у рекомендованому листі (а.с.86).

Отже, в цій частині заява фактично мотивована лише вказаним помилковим сприйняттям стороною відповідача положень ст.169 ЦПК України, які в дійсності є комплексними та зокрема містять і п.2) ч.1 ст.169 ЦПК України, яким передбачено умову відкладення розгляду справи у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі - у випадку якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Крім того, суду не було повідомлено про наявність поважних причин не повідомлення про причини відсутності і представника відповідача на вказаний судовий розгляд справи.

Судом враховано, що в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, дослідивши інші матеріали справи, судом встановлено наступне.

Оскаржуваним заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від Дарницького районного суду м. Києва від "15" травня 2017 року було вирішено наступне.

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, борг (позику) в сумі 50000 доларів США, що еквівалентно 1323715 грн. 60 коп.

Судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 4210 грн. 64 коп. стягнути на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Решту судового збору зарахувати в доход держави.

Відповідно до положень ст.77 ЦПК України: сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання; у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Крім того, у справі міститься і заява позивача, згідно з якою останній, зокрема не заперечує проти заочного рішення (а.с.88).

З положень п.2) ч.1 ст.169 ЦПК України, вбачається, що суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому законом порядку про час і місце судового розгляду, у випадку якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Отже суд не має можливості відкласти розгляд справи у випадку якщо відповідач не з»явився та не повідомив про поважні причини неявки, а також враховуючи вищенаведені положенняп.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, в спеціальній імперативній нормі ч.1 ст.224 ЦПК України, яка визначає умови, за яких можливе винесення заочного рішення зазначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до положень ч.4 ст.169 ЦПК України - у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), тобто цей закон визначає саме порядок судового розгляду, якому передувало відкладення розгляду справи внаслідок першої неявки сторони відповідача виключно з поважних причин - згідно з імперативними приписами щодо обов'язкової наявності таких причин, як єдиної передумови для відповідного відкладення у випадку першої неявки відповідача згідно з п.2) ч.1 ст.169 ЦПК України, тобто Закон саме додатково регламентує ще і такий випадок (повторної неявки), регламентуючи вже обов'язковий розгляд справи у випадку повторної неявки відповідача - незалежно від наявності повторних будь-яких поважних причин у відповідача.

Відповідно до положень ч.3 ст.27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права.

Враховуючи вищевикладене, наявні вищевказані обставини, в тому числі ту обставину, що від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, то судом ухвалено рішення у заочному порядку (а.с.89, 91, 93-96), який єдиним порядком, в якому згідно з нормами ЦПК України (зокрема вищенаведеними) можливо розглянути вказану справу в порядку цивільного судочинства - з дотриманням імперативних норм, встановлених цим порядком, в тому числі щодо даного випадку.

Враховуючи, що відповідно до положень ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню за умови наявності сукупності обставин - а) що відповідач не з"явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і б) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, а також, що відсутні вищевказані обставини, які викладені у вищевказаному пункті, умовно позначеному літерою а) , суд вважає, що вказана заява про перегляд заочного рішення не може бути задоволена в силу вказаних імперативних приписів положень ч.1 ст.232 ЦПК України, при цьому, обгрунтування цієї заяви щодо висновків суду по суті вищевказаних позовних вимог не спростовують такого висновку суду.

Вивчивши всі наявні матеріали, враховуючи вищевикладене, вищенаведені норми ст.232 ЦПК України, суд вважає, що вказана заява про перегляд (скасування) заочного рішення не підлягає задоволенню.

Керуючись п.1) ч.3 ст.231 ЦПК України,

Ухвалив:

Залишити без задоволення заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про перегляд (скасування) заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від "15" травня 2017 року по цивільній справі №753/15072/16.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: