Справа № 183/2832/17
№ 2/183/2208/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.

секретаря Демяненка Р.К.,

в присутності позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісяця, на її користь, на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем знаходилася у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час дочка досягла повноліття та навчається у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ на денній формі навчання на бюджетній основі, однак потребує матеріальної допомоги. Відповідач щомісяця сплачує 1000 грн. на утримання дочки, однак цих коштів не достатньо для забезпечення потреб дитини, що продовжує навчання, тому позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що вона несе всі витрати, повязані з навчанням дочки.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримала, просить задовольнити у повному обсязі, пояснивши, що вона самостійно несе всі витрати на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Ці витрати складаються з коштів, необхідних на проїзд дочки, на її харчування, на розвиток її здібностей. Відповідач після досягнення дитиною повноліття, щомісяця добровільно сплачує грошові кошти у розмірі 1000 грн., однак цих коштів вистачає лише на проїзд з м.Новомосковська до м.Дніпра, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти у зазначеному вище розмірі, тобто у розмірі ? частини від його заробітку (доходу). При цьому позивач наполягала на тому, що кожного дня нею несуться витрати на утримання дочки в середньому 200 грн., що складаються з витрат на проїзд, на харчування, методичну допомогу.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, надавши пояснення про те, що його дочка, обираючи навчальний заклад, де вона мала б можливість навчатися на бюджетній основі, обрала саме Дніпропетровський університет внутрішніх справ, та скористалася пільгою при вступі до вищого навчального закладу, як дитина учасника бойових дій. Щомісяця на утримання дочки, що продовжує навчання він сплачує 1000 грн. На його утриманні знаходиться ще одна дочка, яка також досягла повноліття, і також продовжує навчання у вищому учбовому закладі Дніпропетровському національному університеті ім.О.Гончара, однак навчається на контрактній основі, тому він частково оплачує підписаний контракт. На утримання дочки ОСОБА_6 з нього стягнуто аліменти у розмірі ? частки від його заробітку, однак рішення суду в примусовому порядку, на даний час не виконується, оскільки з дочкою ОСОБА_6 він теж досяг компромісу щодо розміру суми і щомісяця сплачує по 1000 грн. Крім того, ОСОБА_2 надав пояснення про те, що має постійне місце роботи та постійний дохід, однак після проходження служби в зоні антитерористичної операції, він потребує постійного лікування, оскільки саме через стан здоровя може втратити єдиний його дохід оплачувану роботу в шкідливих умовах. Таким чином, відповідач наполягав на тому, що позбавлений можливості сплачувати аліменти у розмірі, на якому наполягає позивач.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4, остання народилася 13 травня 1999 року, її батьками значаться сторони по справі (а.с. 4).

У відповідності до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 являється курсантом денної форми навчання факультету підготовки фахівців для органів досудового розслідування Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (а.с. 2).

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що позивач, в звязку з навчанням дочки, несе витрати на її навчання, а сама ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги.

Між тим, слід звернути увагу на наступне.

Згідно довідки, виданої вищим навчальним закладом, курсанти навчаються за державним замовленням та перебувають на утриманні у ВНЗ, що включає в себе забезпечення курсантів грошовим, продовольчим, речовим та іншим забезпеченням, а також комунальними послугами. Крім того, суду надано довідку, у відповідності до якої курсанти цього навчального закладу розміщуються у гуртожитках, що знаходяться в розташуванні навчального закладу, або поза розташуванням ВНЗ.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснив судам, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів:

- досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років;

- продовження ними навчання;

- потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі;

- наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Саме сукупність встановлених юридичних фактів, в тому числі наявність можливості обох батьків надавати допомогу своїй повнолітній дочці, дають суду підстави для часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця до закінчення ОСОБА_4 учбового закладу.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.

Сторонами, в силу ст.60 ЦПК України, не подано належних доказів щодо стану здоровя та матеріального становища ОСОБА_4.

При визначенні такого розміру аліментів суд, відповідно о вимог ст. 182 СК України, враховує, що відповідач має постійне місце роботи, на утриманні має ще одну дочку, яка продовжує навчання. Між тим, слід звернути увагу на стан здоровя платника аліментів, який потребує постійного прийому лікарських препаратів, курсів профілактичного лікування, терапії за вимогою.

Позивачем не подано жодного доказу щодо її майнового стан чи стану її здоровя, тому з урахуванням матеріального стану, як платника аліментів, так і отримувача, а також з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_4 продовжує навчання за рахунок коштів державного бюджету, суд вважає за необхідне стягнути аліменти у зазначеному вище розмірі, що буде достатнім в даній спірній ситуації.

У відповідності до ч.2 ст. 88 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір», а відповідач звільнений від сплати судового збору, на підставі п.13 ч.1 ст.1 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 213, 215 ЦПК України, ст. 199, 182, 184 СК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (РНОКПП НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на період її навчання, у розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 20 червня 2017 року до закінчення дочкою учбового закладу, тобто до червня 2019 року.

В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Новомосковський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Сорока.