Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/417/17
Провадження № 2/494/288/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 року Березівський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Дєткова О.Я.,

при секретарі Твердун Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Березівської державної нотаріальної контори Одеської області і управління Національного банку України про зняття заборони відчуження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що йому належить житловий будинок №68, що розташований по вул.Одеська (колишня вул.Крупська) м.Березівка Одеської області, та земельна ділянка, площею 560 кв.м, зі службовими спорудами. У теперішній час він звернувся до Центру надання адміністративних послуг Березівської міської ради Одеської області з підстав реєстрації свого права власності на цей будинок та 30 березня 2018 року отримав інформаційну довідку з Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна про заборону відчуження цього будинку, яка зареєстрована 2 жовтня 1980 року за №6610202 Березівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області. 12 травня 2017 року від Березівської державної нотаріальної контори Одеської області він отримав розяснення про те, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики або за рішенням суду. Крім того, йому також було нотаріусом розяснено, що арешт на будинок був накладений на підставі повідомлення про надання позики ОСОБА_2 від 2 жовтня 1980 року, який на даний час ліквідовано. У звязку з тим, що заборона відчуження майна накладена помилково, а ОСОБА_2 ліквідовано, тому вважає позовну вимогу про зняття заборони відчуження такою, що повинна бути задоволена.

Державний нотаріус Березівської державної нотаріальної контори, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, однак своїм листом просить розглядати справу без його участі.

Представник управління Національного банку України, який належним чином також повідомлявся про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився та про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 537 ЦК України передбачено, що боржник має право виконати свій обовязок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобовязання, ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку та відсутності представника недієздатного кредитора. Нотаріус повідомляє кредитора у порядку, встановленому законом, про внесення боргу у депозит.

Згідно п.п.5.1, 5.2 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики, про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки), про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки, про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою, про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт, про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір, про відчуження майна, переданого під виплату ренти, за рішенням суду, а також в інших випадках, передбачених законом. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони. У випадках, передбачених ч.1 ст.537 ЦК України, нотаріус може зняти заборону відчуження заставленого майна за заявою боржника.

Судом встановлено, що позивач отримав для будівництва одноповерхового житлового будинку земельну ділянку, площею 484 кв.м, та на даний час володіє й користується житловим будинком №68 по вул.Одеська (колишня вул.Крупська) м.Березівка Одеської області, який створений на вказаній земельній ділянці, про що свідчать договір про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, укладений між Березівською міською радою та позивачем 11 серпня 1971 року, та технічний паспорт, складений 14 листопада 1989 року (а.с.8-9,23).

З листа Березівської державної нотаріальної контори Одеської області №550/01-16 від 12 серпня 2017 року, убачається що позивачеві при зверненні до нотаріуса щодо зняття заборони відчуження майна розяснено, що арешт накладено на підставі повідомлення про надання позики ОСОБА_2 2 жовтня 1980 року, документів інших для зняття цієї заборони не надано, а тому запропоновано звернутись до суду для вирішення виниклого питання у судовому порядку (а.с.6).

Єдиним реєстром заборони відчуження обєктів нерухомого майна підтверджується, що дійсно 18 лютого 2008 року реєстратором на підставі повідомлення ОСОБА_2 від 2 жовтня 1980 року було зареєстровано за №6610202 обтяження у вигляді заборони відчуження будинку №68 по вул.Крупська м.Березівка Одеської області, власником якого є позивач (а.с.10).

З повідомлення Державного банку СРСР від 8 вересня 1980 року (відділення м.Березівка Одеської області) про видачу позички до Березівської державної нотаріальної контори слідує, що Одеським будбанком позивачеві була видана позичка у сумі 1000 руб. строком на 7 років для будівництва вищевказаного житлового будинку (а.с.11).

На підставі зазначеного повідомлення про видачу позивачеві позички державним нотаріусом Березівської державної нотаріальної контори 8 жовтня 1980 року накладена заборона відчуження будинку №68 по вул.Крупської м.Березівка (на даний час вул.Одеська) до повного погашення цієї позички, яка зареєстрована в реєстрі за №30 (а.с.10,12).

В матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б з достовірністю свідчили про безпідставність вчинення реєстратором, а саме Березівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області дій про встановлення обтяжень на нерухоме майно позивача.

В судовому засіданні позивач, розпоряджаючись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не навів належного обґрунтування щодо заявленої вимоги про зняття зазначеної заборони на відчуження майна.

За правилами ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, всупереч наведеної норми процесуального закону, позивачем не надано жодного доказу, який з достовірністю підтверджував би про відсутність підстав для заборони відчуження нерухомого майна, тобто будинку №68 по вул.Крупська (на теперішній час вул.Одеська) м.Березівка Одеської області.

Суд критично ставиться до пояснень позивача, що він не отримував для будівництва житлового будинку у 1980 році позичку в сумі 1000 руб. та, у звязку з цим, обтяження на його будинок здійснено нотаріусом помилково, оскільки вони спростовуються наведеними доказами, які не викликають сумнівів у їх достовірності.

Керуючись ст.ст.10,60,212 ЦПК України, ст.537 ЦК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Березівської державної нотаріальної контори Одеської області і управління Національного банку України про зняття заборони відчуження відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: