Справа № 741/797/16 Провадження № 22-ц/795/1516/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Киреєв О. В. Доповідач - Тагієв С. Р.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіТагієва С.Р.,
суддів:Вінгаль В.М., Скрипки А.А.,
при секретарі:Покладі Д.В.,
за участю:позивача ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6, представників - ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10, поданої через представника ОСОБА_8, на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі вказують, що зазначене рішення суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, не взято до уваги докази, надані позивачами, щодо порушення ОСОБА_6 Правил пожежної безпеки в агропромисловому комплексі України. Просять скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити, усунути перешкоди у здійсненні права користування майном шляхом зобов'язання відповідача ОСОБА_6 перенести місце зберігання грубих кормів - тюків соломи зі складу, який розташований в м. Носівка Чернігівської області, АДРЕСА_1, в інше місце з дотриманням вимог Правил пожежної безпеки в агропромисловому комплексі України.

До апеляційної скарги приєднався: заінтересована особа ОСОБА_9 (син позивача ОСОБА_5).

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_5, представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 є власником нежитлових будівель, які розташовані у м. Носівка, Чернігівської області відповідно за адресою АДРЕСА_2, площею 3526,9 кв.м, а саме: корівник, комплекс зерносушильний (КЗС) 10 - МК, загрузочна яма, естакада, ангар, а також житлового будинку за адресою АДРЕСА_4. ОСОБА_11 є власником складу по АДРЕСА_1, площею 1036 кв.м. (а.с.8-9). Заінтерисована особа ОСОБА_9 є власником складу за адресою АДРЕСА_3.

Відповідач ОСОБА_6 на підставі договору від 10 червня 2012 року отримав в оренду на 10 років склад (критий тік), розташований в м. Носівка, АДРЕСА_1 (а фактично 12-Є), загальною площею 1218,6 кв. м, тобто є його законним володільцем (а.с.18-19, 142-145).

Згідно ортофотоплану, наданого відділом Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області (а.с.140-141), даний критий тік розташований між складами ОСОБА_9 та ОСОБА_11, інші приміщення розташовані поряд.

У 2012 році ОСОБА_6 розмістив у орендованому приміщенні (критий тік) тюки соломи, загальною вагою близько 500 тонн.

У червні 2015 року ОСОБА_5 як директор фермерського господарства «Мельник» звернувся до голови Носівської райдержадміністрації з заявою, у якій довів до відома, що ФОП ОСОБА_6 розмістив тюки соломи в кількості 500 тонн на відстані 2 м від зерноскладів, 20 м. від КЗС, 50 м від тракторного парку його господарства та 50 м від його житлового будинку, що є пожежонебезпечним. Носівською РДА було утворено тимчасову робочу групу з розгляду даного звернення за участю представників районного відділу Держземагенства, Носівського районного сектору управління ДСНС України у Чернігівській області та Носівського РВ УМВС України у Чернігівській області. За результатами перевірки ОСОБА_6 було направлено лист з рекомендацією привести місце зберігання грубих кормів у відповідність до Правил пожежної безпеки в агропромисловому комплексі України, затверджених Наказом Міністерства аграрної політики України, Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 4 грудня 2006 року № 730/770. Листом також було роз'яснено вимоги пожежної безпеки при складанні грубих кормів (а.с.12-17, 52-58, 81).

За даними Носівського РВ УМВС України у Чернігівській області при перевірці фактів, викладених у заяві ОСОБА_5, ознак адміністративного чи кримінального правопорушення не встановлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що позивачами не надано доказів вчинення відповідачем перешкод у користуванні належними їм приміщеннями.

З таким висновком повністю погоджується колегія суддів Апеляційного суду Чернігівської області.

Статтею 60 ЦПК Україно встановлений обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які належні і допустимі докази, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Дана позиція узгоджується з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у Постанові Пленуму від 07.02.2014, № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

У суді першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 почав використовувати комплекс зерносушильний (КЗС) після того, як відповідач заклав солому до орендованого ним складу. Дані висновки суду не спростовані і в ході апеляційного розгляду справи.

Суду не надано доказів того, що складом по АДРЕСА_5, який належить на праві власності ОСОБА_9, фактично користується його батько - позивач ОСОБА_5. У матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких у останнього могло виникнути законне право користування зазначеним приміщенням.

Суд не бере до уваги заміри відстані між спірними об'єктами, викладені у листі № 0706/5450 Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області від 01.08.2016 року (а.с.57-58), та в Акті виміру відстані від 25.08.2016 року, складеному комісією у складі ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_13 (а.с.146), оскільки їх дані не співпадають між собою. Також позивачами не надано жодних даних про кількість соломи у відповідача на даний час, умови її зберігання, ступінь забезпечення її пожежної безпеки. Крім того, позивачами не надано доказів функціонування АЗС та використання зерносховища за призначенням, а також неможливості під'їзду техніки.

Від проведення незалежної експертизи для з'ясування зазначених питань позивач ОСОБА_5, присутній у судовому засіданні, відмовився. Таким чином у суду відсутні належні дані про реальну відстань між спірними приміщеннями, умови зберігання соломи, можливість використання механізованої техніки, тощо, в результаті чого суд позбавлений можливості зробити висновок про наявність з боку відповідача вини, яка полягає у порушенні Правил пожежної безпеки в агропромисловому комплексі України, а також у порушенні ним прав позивачів у реалізації їхніх прав користування майном.

Позивач ОСОБА_5 в судовому засіданні також відхилив пропозицію відповідача ОСОБА_6 про мирне врегулювалля спору шляхом обміну складськими приміщеннями з метою зберігання соломи у більш віддаленому приміщенні.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, правильно встановив обставини спору, дослідив докази у справі, надав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку. Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 - відхилити.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: