№201/7276/17
провадження 2-з/201/223/2017
УХВАЛА

22 серпня 2017 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з заявою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (49000, Україна, Дніпро, вул. Центральна, буд. 6, ідентифікаційний код 13467337) до ОСОБА_1 (49000, Україна, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (49000, Україна, м. Дніпро, Запорізьке шосеАДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) , третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання недійсним договору іпотеки та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області 22 травня 2017 року звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, третя особа: ПН ДМНО ОСОБА_3, про визнання недійсним договору іпотеки та визнання права власності.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2017 року провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області 25 липня 2017 року до суду було подано заяву про забезпечення позову в якій просить суд накласти арешт на нерухоме майно: обєкт незавершеного будівництва «Водно-спортивну базу «Локомотив», розташовану на земельній ділянці розміром 0,6 га, кадастровий номер :03:305:0039, у місті Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 1-К, а також заборонити відповідачу ОСОБА_2 та іншим особам вчиняти будь-які дії відносно обєкт незавершеного будівництва «Водно-спортивну базу «Локомотив», розташовану на земельній ділянці розміром 0,6 га, кадастровий номер :03:305:0039, у місті Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 1-К, оскільки в провадженні суду перебуває зазначена справа та з метою запобігання утруднення або унеможливлення виконанні рішення суду.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що суд, за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Накладення арешту на майно та заборона вчиняти певні дії є видами забезпечення позову, передбаченими ст. 152 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Перевіривши матеріали справи і заяву про забезпечення позову та оцінивши надані докази, а також враховуючи, що заява подана з додержанням вимог статті 151 ЦПК України, а заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб та заборона вчиняти певні дії є видами забезпечення позову, передбаченими ст. 152 ЦПК України і відповідають предмету позову та, водночас, вжиття цих заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи, з урахуванням чого суд вважає можливим задовольнити заяву про забезпечення позову, в звязку з чим накласти арешт на нерухоме майно: обєкт незавершеного будівництва «Водно-спортивну базу «Локомотив», розташовану на земельній ділянці розміром 0,6 га, кадастровий номер :03:305:0039, у місті Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 1-К, а також заборонити відповідачу ОСОБА_2 та іншим особам вчиняти будь-які дії відносно обєкт незавершеного будівництва «Водно-спортивну базу «Локомотив», розташовану на земельній ділянці розміром 0,6 га, кадастровий номер :03:305:0039, у місті Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 1-К, оскільки в провадженні суду перебуває зазначена справа і між сторонами виник спір з приводу: договору іпотеки (предметом якого є зазначене майно), що позивач просить суд визнати недійсними та з приводу права власності на вказане майно, також як зазначає позивач у своїй заяві у відповідача наявна можливості розпорядитися спірним майном, а тому є очевидна наявність реальної загрози не виконання рішення суду, а отже зважаючи на викладене та враховуючи характер спірних правовідносини, які виникли між сторонами, вважаю, що вжиття заходів забезпечення позову є доцільним, обґрунтованим, а також існують всі підстави вважати, що вище вказане нерухоме майно може бути відчужене на користь інших осіб або вчинені будь-які інші дії щодо вказаного майна, тобто існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду так як у сторони спору (відповідача чи інших осіб) до його вирішення наявна можливість розпорядитися об'єктом прав, що йому належать, крім того слід зазначити, що вказаним не порушуються інтереси інших осіб, в звязку з чим не можуть бути взяті до уваги можливі їх заперечення щодо зазначеного, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, однак справа ще не розглянута, по справі проводяться процесуальні дії з метою повного і всебічного її розгляду і зясування обставин та ін., всі ці обставини є предметом спору по справі між сторонами, по суті позовних вимог своїх пояснень сторони ще не давали, матеріали справи ще не досліджувалися по суті, а тому суд вважає, що у даному випадку дійсно існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та іншим особам і невжиття заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Згідно з ч. ч. 9, 10 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 151, п. 2 ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153, 210, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно: обєкт незавершеного будівництва «Водно-спортивну базу «Локомотив», розташовану на земельній ділянці розміром 0,6 га, кадастровий номер :03:305:0039, у місті Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 1-К.

Заборонити відповідачу ОСОБА_2 та іншим особам вчиняти будь-які дії відносно обєкт незавершеного будівництва «Водно-спортивну базу «Локомотив», розташовану на земельній ділянці розміром 0,6 га, кадастровий номер :03:305:0039, у місті Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 1-К.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набрала законної сили 22 серпня 2017 року.

Строк предявлення ухвали до виконання три роки.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя О.А. Антонюк