Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Бенца К.К.,

за участю секретаря Вереш А.В.,

за участю:

відповідача за первісною позовною заявою (позивача за зустрічною) ОСОБА_1

представника відповідача за первісною позовною заявою ( представника позивача за зустрічною) ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Позовні вимоги мотивує тим, що 19.02.2004 року між нею та відповідачем ОСОБА_1 було укладено шлюб, який був зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Закарпатської області, актовий запис за № 68. У шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний момент проживають разом з нею. Вказує на те, що відповідач ОСОБА_1 участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. На даний час їх діти знаходяться повністю на її утриманні та вихованні. Взяті на себе зобовязання відповідач не виконує, не дбає про матеріальне забезпечення дітей.

Оскільки діти знаходяться повністю на її утриманні, а вона на даний момент не працює, позивач просить суд ухвалити рішення, яким : стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 гривень на кожного починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

В ході судового розгляду справи , позивач ОСОБА_3 надіслала на адресу суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої позивач просила суд ухвалити рішення, яким : стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - на кожну дитину.

До початку розгляду справи по суті представник відповідача ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

Позивач ОСОБА_1 в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 за зустрічним позовом мотивуючи свої позовні вимоги, вказує на те, що 19.02.2004 року між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб, який був зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Закарпатської області, актовий запис за № 68. У шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, протилежні погляди на шлюб та сімю, сварки, що призвело до фактичного припинення в 2015 році між ними шлюбних відносин. Вказує на те, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із подружжя. З посиланням на викладене представник позивача просить суд шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 19.02.2004 р. Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 68 розірвати та залишити проживати малолітніх дітей разом з матірю.

В судовому засіданні позивач за первісною позовною заявою (відповідач за зустрічною) ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги просила задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові та заяві про уточнення позовних вимог. Вимоги зустрічної позовної заяви не визнала. Зокрема вказала, що з листопада 2015 року вона з дітьми проживає окремо від відповідача, з того часу подружні стосунки вони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Основною причиною того, що вони перестали спільно проживати є зловживання відповідачем алкогольними напоями , а також те, що відповідач не утримував сімю. Вказала, що відповідач ОСОБА_1 участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, матеріальної допомоги на їх утримання не надає.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, вимоги зустрічної позовної заяви не визнав.

В судове засідання після оголошеної перерви в судовому розгляді позивач та представник позивача за первісною позовною заявою не зявилися, в матеріалах справи наявна заява у якій зазначає про розгляд справи у відсутності позивача, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, в задоволенні вимог зустрічної позовної заяви не заперечує.

В судовому засіданні відповідач за первісною позовною заявою (позивач за зустрічною) ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги ОСОБА_3 визнав та не заперечив проти їх задоволення. Зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у зустрічному позові.

Представник відповідача за первісною позовною заявою (позивача за зустрічною) ОСОБА_2 у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у зустрічному позові, а уточнені позовні вимоги ОСОБА_3 визнала частково, просила стягнути аліменти в розмірі , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача за первісним позовом, відповідача за первісним позовом, представника відповідача за первісним позовом, та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується первісна та зустрічна позовні заяви, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 19.02.2004 року між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_1 було укладено шлюб, який був зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом № 68, що стверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, яке приєднано до матеріалів справи.

У даному шлюбі у сторін народилися двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується відповідними свідоцтвами про народження, копії яких приєднані до матеріалів справи.

Згідно довідки про склад сім`ї № 335 від 13.09.2016 р. обслуговуючого кооперативу Райдуга-3 ОСОБА_3 проживає з неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою м. Ужгород, вул. Міцкевича, 3/9.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 працює в ТОВ Унгвайер на посаді вязальник схемних джгутів та отримує регулярну заробітну плату, що стверджується даними довідки ТОВ Унгвайер від 23.06.2017 р. № 153, що приєднана до матеріалів справи.

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач ОСОБА_1 свій обов'язок утримувати дітей, що передбачений ст. 180 СК України не виконує.

Ненадання матеріальної допомоги на утримання дитини є порушенням обов'язку батьків піклуватися про своїх дітей.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі.

Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого іа нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 7 ЗУ „Про державний бюджет України на 2017 рік затверджено на 2017 рік прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01 травня 2017 року - 1426 грн.; на дітей вікoм від 6 до 18 років з 01 травня 2017 року - 1777 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України, зокрема відповідач має постійне місце роботи та отримує регулярний дохід, не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до абз.1, 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при вирішенні справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", №3 від 15.05.2006р., ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом та максимальний розмір аліментів, що підлягатимуть стягненню з боржника, не може перевищувати 50% заробітної плати цієї особи.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, суд виходячи із принципів розумності та справедливості, приходить до висновку, що уточнені первісні позовні вимоги, підлягають до задоволення з мотивів викладених вище.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Оскільки з позовом позивач звернулася 04.10.2016 року, аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з цієї дати.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання щодо зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, суд враховує наступне.

Шлюбні відносини між подружжям, як стверджено сторонами в судовому засіданні, припинені з листопада 2015 року.

Майновий спір між сторонами відсутній.

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України.

Суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України).

У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя.

Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Основною причиною припинення сімейних відносин є відсутність бажання зі сторони позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 продовжувати спільне життя з відповідачем по справі ОСОБА_3

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Не надав бажаних результатів і наданий подружжю строк для примирення.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 носить формальний характер.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що дана сімя розпалася остаточно, примирення між подружжям є неможливим, є всі підстави для задоволення первісної позовної заяви про розірвання шлюбу.

Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч.4 цієї статті передбачає, що примушування до припинення шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

Окрім того, обгрунтованими є і вимоги позивача про визначення місця проживання спільних дітей разом з матірю.

Відповідно до ч. 1ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Як стверджено сторонами в судовому засіданні між ними відсутній спір щодо визначення проживання їх спільних дітей, між ними досягнуто згоди щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з матірю ОСОБА_3

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог тому суд вважає, що оскільки позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, відповідно до Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України , ст.ст. 21,24, 56, 75,84, 110,112, 180-182,191 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», суд,-

ВИРІШИВ:

Уточнені вимоги первісної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 04.10.2016 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Позовні вимоги зустрічної позовної заяви ОСОБА_1, подану в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей задовольнити.

Шлюб, укладений 19.02.2004 року в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №68, між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дівоче прізвище Туряниця) ОСОБА_6 розірвати.

Малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати разом з матірю ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору в розмірі 551,20 грн.(пятсот пятдесят одну гривню двадцять копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Повний текст рішення складено і підписано із врахуванням вихідних днів 04.09.2017 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7