АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/2395/17 Номер провадження 22-ц/786/2127/17Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого-судді: Пилипчук Л.І.,

суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.,

секретар: Філоненко О.В.,

за участю: відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою, поданою в інтересах ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 05 липня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів по 1000 грн. щомісячно на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, який продовжує навчання у Полтавському комерційному технікумі та яку вона матеріально утримує.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 05 липня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 24.03.2017 року на період навчання в Полтавському комерційному технікумі до 28.02.2018 року, але не більш ніж до досягнення сином 23 років.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення в межах стягнення суми платежу за один місяць.

Представник відповідача ОСОБА_3 подав на вказане рішення апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам, просив рішення скасувати та в задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, оскільки не має ніякого доходу, протягом тривалого часу є особою, яка шукає роботу. Перешкодою для працевлаштування є ряд хронічних захворювань, які обмежують його фізичні можливості, він також не має у власності нерухомого майна, транспортного засобу чи будь-якого іншого майна, яке б могло приносити йому доходи.

Звертає увагу, що позивачка не надала суду доказів, що повнолітній потребує матеріальної допомоги, а батько може її надавати.

Заслухавши доповідь судді, доводи відповідача та його представника, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони з 12.09.1998 р. перебували у шлюбі, який розірвано 25 травня 2000р. /а.с.6.8/ Мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.7/

Згідно довідки №235 від 20.01.2017 року ОСОБА_5 навчається у Полтавському комерційному технікумі з 01.09.2014 року, на третьому курсі денної форми навчання. Термін закінчення технікуму 28.02.2018 р./а.с.10/

Частково задовольняючи позов та стягуючи з ОСОБА_2 аліменти, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатним, не визнаний інвалідом, немає інших аліментних обовязків, а отже може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину в розмірі по 700 грн. щомісячно.

Колегія суддів з такими висновками районного суду не погоджується, враховуючи наступне.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Отже, аналіз викладених норм сімейного права вказує на те, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином суд першої інстанції повинен був встановити , крім факту наявності повнолітньої дитини, яка навчається, факт потреби її в матеріальній допомозі та наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст..ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачкою не надано жодного належного чи допустимого доказу, який би вказував на можливість відповідача надавати утримання сину. Тоді як відповідач, заперечуючи проти позову, надав суду докази того, що після втрати роботи використав своє право перебування на обліку як безробітний та отримував державну допомогу по безробіттю, але у звязку із закінченням строків перебування в такому статусі виплати припинені, а він набув статусу особи, яка шукає роботу. / а.с.23, 31-38/ За станом здоровя має ряд захворювань, що підтверджуються відповідними довідками та виписками з історії хвороби /а.с.51-72/.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що суд першої інстанції прийняв рішення на суперечливих висновках. Зокрема, визнаючи, що позивачка не надала суду доказів на підтвердження того, що повнолітній син потребує, а відповідач у справі може надавати матеріальну допомогу у визначеному нею розмірі 1000 грн. щомісяця, без будь-якого обґрунтування та доведення визначив аліменти в розмірі 700 грн.

Також слід зазначити, що з урахуванням норми ст.199 СК України, суд першої інстанції мав залучити до участі у справі повнолітнього сина, який є дієздатним, та зясувати, на чиєму утриманні він перебуває, чи проживає з позивачкою, чи має свій дохід.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач не має можливості надавати утримання повнолітньому сину, який продовжує навчання, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309 п.п.3,4, ст.ст.314, 316. 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу, поданою в інтересах ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

З оригіналом згідно:

Суддя: Л.І.Пилипчук