Справа № 465/849/17 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/783/4436/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Франківського районного суду м. Львова від 10 травня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на доньку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття та стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1500,00 грн. починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною трьох років, тобто до 09.07.2018 року.

Оскаржуваною ухвалою матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів повернуто позивачу.

Ухвалу судді оскаржила ОСОБА_2, в апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження. Вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою та постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано правил альтернативної підсудності, передбачених ч. 1 ст. 110 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи наявний акт обстеження фактичного проживання, відповідно до якого позивач разом із неповнолітньою донькою проживає у Франківському районі м. Львова, а відтак справа підсудна Франківському районному суду м. Львова.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, суддя виходила з того, що із довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України позивач ОСОБА_2 не зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, а відповідач зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, що є територією Шевченківського району м. Львова, а тому, відповідно норм ЦПК України справа не підсудна Франківському районному суду м. Львова.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком судді з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно з роз»ясненнями п.34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред»являються до: фізичної особи до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування., яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень ст. 29 ЦК України і ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Стаття 110 ЦПК України передбачає підсудність справ за вибором позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як роз'яснено в п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на доньку, ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_4.

В позовній заяві ОСОБА_2 адресою свого місця проживання вказала м. Львів, вул. В.Великого,47/21, а адресою місця проживання відповідача м. Львів, вул. Шевченка,400/57.

Таким чином позивачем заявлено позовні вимоги, які підлягають вирішенню судами як за правилами загальної підсудності (ч. 1 ст. 109 ЦПК - за місцезнаходженням відповідача), так і за правилами альтернативної підсудності (ч. 1 ст. 110 ЦПК України - за місцем проживання позивача).

Із довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України вбачається, що позивачка ОСОБА_2, не зареєстрована за вказаною нею адресою м. Львів, вул. В.Великого, 47/21 (а.с.5).

Відповідач у спарві, ОСОБА_3, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6), що є територією Шевченківського району м. Львова.

Відтак, повертаючи позов, який позивачкою було пред»явлено до Франківського районного суду м.Львова з посиланням на проживання позивачки у м. Львові, вул. В.Великого, 47/21, суддя, встановивши, що місце проживання позивачки за вказаною адресою не зареєстроване, її місце перебування за вказаною адресою також не зареєстроване, вірно повернув позивачці матеріали позову, оскільки за встановлених обставин даний спір не підсудний Франківському районному суду м. Львова.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на акт обстеження фактичного проживання, відповідно до якого позивачка разом із дочкою проживають у Франківському районі м. Львова, не спростовують висновку судді про непідсудність спору Франківському районному суду м. Львова, оскільки місце перебування має бути зареєстрованим у встановленому законом порядку, і не може підтверджуватися актом обстеження фактичного проживання.

Відповідно до положень ч. 1 п. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржена ухвала постановлена з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги законності і обґрунтованості оскарженої ухвали не спростовують, тому апеляційну ухвалу належить відхилити, а ухвалу судді Франківського районного суду м. Львова від 10 травня 2017 року - залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу судді Франківського районного суду м. Львова від 10 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_5