Справа № 203/3128/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська, в складі:

Головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересовані особи ОСОБА_1, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшло вказане подання, в обґрунтування якого зазначено, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження АСВП №45551032 з примусового виконання виконавчого листа №415/8961/13, виданого 01.09.2014 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 3639142,87 грн. Посилаючись на те, що в строк для добровільного виконання та по теперішній час боржником рішення суду не виконано, остання за вимогами до державного виконавця не зявляється, відомостей про наявне майно не надає, ухиляючись від виконання своїх зобовязань, державний виконавець просив суд тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України до виконання рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в ч.1 цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

В судове засідання державний виконавець не зявився, про причини неявки не повідомив. В звязку з чим, суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності представника виконавчої служби та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши викладені в поданні доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з наданих до подання документів, на виконанні на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження АСВП №45551032 з примусового виконання виконавчого листа №415/8961/13, виданого 01.09.2014 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 3639142,87 грн.

Боржником у даному виконавчому провадженні є ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Пунктом 19 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Частиною 5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що боржник зобовязаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно зявлятися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Таким чином, відповідно до зазначених вище положень закону, тимчасове обмежено боржника у праві виїзду за межі України є одним і заходів примусового виконання судового рішення та може бути застосоване судом в разі ухилення останнього від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Тобто, сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві та доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, зокрема обовязків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч.ч.2,3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Оскільки особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, то відповідно до положень ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця, як на підставу вимог подання про тимчасове обмеження конституційних прав боржника, підлягають доведенню державним виконавцем.

Разом з тим, посилаючись на ухилення боржника від виконання судового рішення, державним виконавцем до подання не було надано доказів, які б свідчили про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та подальших вимог державного виконавця або інших документів, що направлялись на адресу останній та які б свідчили про її обізнаність про наявність виконавчого провадження.

Також суд враховує, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є лише одним із видів заходів примусового виконання.

Проте, державним виконавцем до подання не надано доказів на підтвердження того, які ним вживались заходи щодо виявлення майна та коштів боржника, за рахунок яких можливо було б задовольнити вимоги стягувача за виконавчим документом, недостатності цього майна.

Таким чином, оскільки під час розгляду подання факт умисного ухилення боржника від виконання ним зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, не знайшов свого обєктивного підтвердження, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні подання за необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.18,19 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України», ст.ст.197,377-1 ЦПК суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересовані особи ОСОБА_1, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена державним виконавцем, який вніс подання, сторонами виконавчого провадження та іншими зацікавленими особами до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.Ю.Казак