АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4244/17 Головуючий 1 інст. - Скотарь А.Ю.
Категорія: стягнення шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» серпня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретарів: Каюкова Ю.В., Колесник О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 9 523,01 грн., а також судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В обґрунтування позову посилався на те, що 20 червня 2016 року о 22:50 відповідач, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по проспекту Тракторобудівників в м. Харкові в районі будинку № 158-Б не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на автомобіль «Хонда», р/н НОМЕР_2, власником якого є позивач. Винуватим у вказаній дорожньо-транспортній пригоді постановою Московського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2016 визнаний ОСОБА_2

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Згідно даних офіційного центру з ремонту автомобілів «Хонда» Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Моторз» вартість ремонту оцінена у 13 864,50 грн.

Враховуючи страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 згідно поліса АЕ/4653670/0409/15 від 07 серпня 2015 року на підставі страхового акту № позивачу сплачено 4 341,49 грн.

Таким чином, різниця між реальними збитками у розмірі 13 864,50 грн. і страховою виплатою, що склала 4 341,49 грн., становить 9523, 01 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення - скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, а також стягнути з відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги.

При цьому посилався на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважав, що суд не звернув увагу на те, що ремонту підлягала задня частина автомобіля, ремонт якої за даними офіційного центру з ремонту автомобілів «Хонда» Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Моторз» становить 13 864,50 грн.; що із страхового акту Приватного акціонерного товариства «СК «Провідна» № від 29 липня 2016 року вбачається, що загальна сума збитків 4 841,49 грн., а різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 500, 00 грн.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду - скасувати.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, які механічні пошкодження отримав автомобіль під час дорожньо-транспортної пригоди.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З системного аналізу наведених норм матеріального права можна дійти висновку, що страхова компанія відшкодовує потерпілому вартість матеріального збитку в межах ліміту відповідальності, а винний у ДТП - різницю між страховим відшкодуванням (матеріальним збитком) та вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що потерпілий у дорожньо-транспортній пригоді має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6-2587цс15 від 23 грудня 2015 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 червня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода, у скоєнні якої винним визнано ОСОБА_2 Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у Приватному акціонерному товаристві «СК «Провідна». Із звіту офіційного центру з ремонту автомобілів «Хонда» Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Моторз» від 22 червня 2016 року вбачається, що сума відновлюваного ремонту склала 13 864,50 грн. Із страхового акту Приватного акціонерного товариства «СК «Провідна» від 29 липня 2016 року вбачається, що загальна сума збитку становила 4841, 49 грн. Страхова компанія сплатила ОСОБА_1 4341, 49 грн., не сплачено франшизу в розмірі 500,00 грн.

Посилання ОСОБА_2 на те, що він не згодний з механічними пошкодженнями, які спричинено автомобілю позивача, а сума відновлюваного ремонту - завищена є безпідставними, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 20 червня 2016 року та звіту офіційного центру з ремонту автомобілів «Хонда» Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Моторз» від 22 червня 2016 року механічні пошкодження (пошкодження лівої двері та лівого заднього крила) тотожні. Із зазначеного протоколу вбачається, що ОСОБА_2 будь - яких заперечень щодо механічних пошкоджень автомобіля під час його огляду не заявляв. Клопотань щодо призначення судових експертиз до суду апеляційної інстанції від сторін не надходило.

Страховий акт, з яким згодний відповідач, складено пізніше ніж звіт, без огляду автомобіля та визначенням суми страхового відшкодування в телефонному режимі.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції, не дослідивши обставини справи повно, не надавши їм належну оцінку, дійшов помилкового висновку щодо відмови в задоволенні позову ОСОБА_1

Як вбачається з матеріалів справи різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою склала 9406, 01 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 без урахування мийки кузова в розмірі 117, 00 грн., яка увійшла у суму 9523, 01 грн, яку просив позивач, (9523, 01 - 117,00).

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущений строк позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Неповно з'ясувавши обставини, що мають значення для справи, не звернувши увагу на вимоги закону, суд першої інстанції ухвалив незаконне рішення.

Оскільки рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, воно підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню з підстав, зазначених вище.

Питання щодо стягнення судового збору в розмірі 1157, 52 грн. вирішено відповідно до частин 1, 5 статті 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями та підлягає стягненню з ОСОБА_2І на користь ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч.2.ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 березня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9406, 01 грн. майнової шкоди.

В іншій частині в задоволенні позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1157, 52 грн. судового збору.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії