АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/7699/2017 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 19 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», про припинення поруки, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року задоволено позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», (далі - ПАТ «КБ «Надра») про припинення поруки.

Визнано припиненою поруку за договором поруки від 13 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2

В апеляційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про відмов в задоволенні позову ОСОБА_2 Посилається на те, що рішення суду першої інстанції було ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про припинення поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, пославшись на направлення вимоги про дострокове повернення кредиту. Вказана вимога направлена банком у зв'язку з реалізацією права на звернення стягнення на предмет іпотеки.

В судове засідання представник ПАТ "КБ "Надра" не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у відсутність апелянта.

Представник ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 грудня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 609/П/27/2007-840, відповідно до якого ВАТ «КБ «Надра» надало ОСОБА_3 кредит в сумі 148982,35 доларів США строком до 10 грудня 2027 року зі сплатою за користування кредитом 12,39 % річних (а. с. 7-10).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_3 передав в іпотеку банку квартиру за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору іпотеки від 13 грудня 2007 року (а. с. 38-39).

Також 13 грудня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_2 поручилася перед ВАТ «КБ «Надра» за належне виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором № 609/П/27/2007-840 від 13 грудня 2007 року (а. с. 5-6).

В жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «КБ «Надра» про припинення поруки на підставі п. 4 ст. 559 ЦК України у зв'язку з пропуском банком шестимісячного строку для пред'явлення до неї вимоги як до поручителя.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч. 4 ст. 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення ч. 4 ст. 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення ч. 4 ст. 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя (постанова Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14).

В разі, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати (постанова Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-2056цс15).

В договорі поруки від 13 грудня 2007 року, укладеним між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 сторонами не визначено строку припинення поруки.

29 листопада 2012 року ПАТ «КБ «Надра» направило ОСОБА_3 вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, в якому просило погасити заборгованість за кредитним договором в повному обсязі протягом 30 днів з дня направлення вимоги (а. с. 40-45). Реалізувавши своє право на дострокове повернення заборгованості, ПАТ «КБ «Надра» змінило строк виконання зобов'язання в повному обсязі.

Таким чином, строк виконання зобов'язань за кредитним договором для ОСОБА_3 настав 30 травня 2013 року.

Протягом шести місяців ПАТ «КБ «Надра» з позовом до суду про стягнення заборгованості до ОСОБА_2 не звернулося. Відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про припинення поруки ОСОБА_2 на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що вказану вимогу направлено банком у зв'язку з реалізацією свого права на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як на підставу для направлення вимоги ПАТ «КБ «Надра» посилалося на п. 4.2. кредитного договору, який визначає реалізацію банком права на дострокове повернення заборгованості за кредитним договором. Відповідно, направлення 29 листопада 2012 року ПАТ «КБ «Надра» вимоги є підставою для виникнення у ОСОБА_3 обов'язку достроково повернути кредит.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді