Справа№592/7089/17
Провадження №2-о/592/234/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми в складі:

головуючого судді Корольової Г.Ю.,

за участю секретаря Строколіс В.Г.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Білопільська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що 12.09.2001 року помер ОСОБА_3, який був її рідним братом, заявниця фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном померлого брата, а саме: будинком та земельною ділянкою за адресою Білопільський район, с. Москаленки, вул. Смирнівка 116, де мешкав брат до смерті, так як інших спадкоємців не було.

Так як в шестимісячний строк після смерті брата до нотаріальної контори заявниця не звернулася, а її місце реїстрації на час смерті брата було зареєстровано у м.Суми, виникла необхідність встановити факт прийняття спадщини, тому просить суд задовольнити її заяву.

В судовому засіданні представник заявник підтримав заяву, наполягав на її задоволенні.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Свідоки ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили ті обставини, на які посилається заявниця у своїй заяві.

Суд, вислухавши представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено 12.09.2001 року помер ОСОБА_3, який постійно проживав в Білопільському районі, с. Москаленки, вул. Смирнівка 116. ( а.с. 7-8-11).

Відповідно до свідоцтва про народження заявниці, ОСОБА_3 є її рідним братом, їх батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 9-10).

Згідно свідоцтва про шлюб, заявниця змінила прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_2. (а.с. 10).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: Білопільський район, с. Москаленки, вул. Смирнівка 116 та земельної ділянки.

Після смерті ОСОБА_3, заявниця фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном померлого брата, а саме: будинком та земельною ділянкою за адресою Білопільський район, с. Москаленки, вул. Смирнівка 116.

Так як, ОСОБА_3 помер 12.09.2001 року правовідносини щодо спадкування регулюються ЦК Української РСР 1963 року.

Згідно зст. 1268 ЦК Україниспадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно дост. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч.1ст.1270 ЦК Українидля прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день особи або день, з якого вона оглошується померлою.

Згідно з пп. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право»застосовуютьсятакождо спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до 01 січня 2004 року, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР).

Якщо спадкодавець помер до 01 січня 2004 року, то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року„Про судову практику у справах про спадкування, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ст. ст. 548,549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію (ст.285 ЦПК).

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема доведення в судовому засіданні факту прийняття заявником спадщини, яка відкрилась після смерті її брата, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту прийняття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР ст.ст. 3,5,7,8,10,14,57-60,208-209,212-218,256 ЦПК України,-

В И Р І ШИ В :

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: Білопільська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті рідного брата ОСОБА_3, який помер 12.09.2001 року в с.Москаленки Білопільського району Сумської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.Ю. Корольова