Номер провадження: 22-ц/785/6802/17
Номер справи місцевого суду: 496/1998/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 06 липня 2017 року про забезпечення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 (колишня Крижановська) ОСОБА_7, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування,

встановила:

23 червня 2017 позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір дарування земельної ділянки (кадастровий номер :01:002:0029) площею 5,67 га, з них ріллі 5,67 га, розташованої за адресою: Одеська область, Біляївський район, Нерубайська сільська рада, масив №4, ділянка №14, укладений 13.10.2007 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, серії ВЕО №325283, посвідчений 30.10.2007 року приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованого у реєстрі за №1782, та зобовязати ОСОБА_3 С.В. повернути ОСОБА_6 вище зазначену земельну ділянку, також стягнути з ОСОБА_6 на користь позивача збитки завданні простроченням у розмірі 168331,65 грн.

Також у заяві ОСОБА_5 просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку (кадастровий номер :01:002:0029) площею 5,67 га, з них ріллі 5,67 га, розташованої за адресою: Одеська область, Біляївський район, Нерубайська сільська рада, масив №4, ділянка №14, належну на праві власності ОСОБА_3 (далі спірна земельна ділянка).

Свої вимоги мотивував тим, що спірна земельна ділянка площею 5,67 га., на даний момент належить відповідачеві ОСОБА_3, вона йому подарована на підставі договору дарування, укладеного 13.10.207 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, серії ВЕО №325283, посвідчений 30.10.2007 року приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу ОСОБА_8

Крім того, позивачеві у звязку з ухиленням відповідачки від укладення основного договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки завданні збитки в сумі 168331,65 грн., які підлягають відшкодуванню.

Також вказував, що договір дарування земельної ділянки від 13.10.2007 року є фіктивним, ОСОБА_3 будь-які правовстановлюючі документи на земельну ділянку, а саме: технічна документація, акт встановлення в натурі меж земельної ділянки не передавалися. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку також не передавався ОСОБА_3

Крім того заявник зазначив, що після подання позову до суду, ОСОБА_6 передала позивачу державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №676758 від 03.12.2007 року із зміненим цільовим призначенням земельної ділянки, який виготовлявся без відома ОСОБА_3 і повідомила, що він намагається продати спірну земельну ділянку для чого надав в газету «Південна зоря» повідомлення про втрату державного акту з ціллю отримання нового правовстановлюючого документу і відчуження земельної ділянки.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 06 липня 2017 року заява ОСОБА_9 про забезпечення позову була задоволена.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3ставить питання про скасування даної судової ухвали, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної судової ухвали, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.ч.1-3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України в п.4 своєї постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що між сторонами виник спір стосовно майнових прав на спірну земельну ділянку, яка на даний час належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3

При цьому позивач ОСОБА_5 просить суд визнати недійснимдоговір дарування спірної земельної, укладений 13.10.2007 року між відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_3

Тобто спір по цій справі стосується майнових прав на нерухоме майно, яке належить на праві власності відповідачу по справі ОСОБА_3

Відповідно до п.6 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 особам, які беруть участь у справі, при вирішенні заяви про забезпечення позову має бути гарантована реальна можливість захистити свої права.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, судом першої інстанції також обґрунтовано була врахована практика Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» одним з аспектів права на суд є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

При постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було враховано, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому колегія суддів зазначає, що в даному випадку види забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, представник апелянта ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилається на те, що позовні вимоги ОСОБА_5 взагалі є безпідставними, необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Однак, дані доводи апелянта є безпідставними, оскільки, обставини щодо обгрунтованості чи необгрунтованості позовних вимог можуть бути встановлені тільки в ході розгляду справи по їх суті, а при вирішенні питання про забезпечення позову, суд не може вирішувати спір по суті.

Таким чином, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заходи забезпечення позову, які просив вжити позивач, є співмірними із заявленими позовними вимогами та підлягають задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для постановлення ухвали у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1ст. 312, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4відхилити.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 06 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_10

ОСОБА_2