Номер провадження: 22-ц/785/5203/17
Номер справи місцевого суду: 511/2207/16-ц
Головуючий у першій інстанції Бобровська І. В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Фішера Бориса Івановича про визнання безпідставною відмову нотаріуса у видачі дублікату правовстановлюючого документа та зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 20 квітня 2017 року,

встановила:

У вересні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просило: 1) визнати незаконною відмову приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Фішер Б.І. у вчиненні нотаріальної дії з підстави неоднозначного розуміння рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 30.09.2013 р. у цивільній справі №511/1845/13-ц; 2) зобов'язати приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Фішер Б.І. видати Банку дублікат договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 Роздільнянського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 3186 від 07.08.2007 р., посвідчений приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Фішер Б.І..

Позовні вимоги Банк обґрунтовував тим, що рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 30.09.2013 р. у цивільній справі №511/1845/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке набрало законної сили 21.10.2013 р., Банку надано право продажу квартири АДРЕСА_1, для задоволення вимог за кредитним договором від 07.08.2007 р..

Банк є іпотекодержателем зазначеного предмету іпотеки, а ОСОБА_5 - власником квартири. Для продажу квартири Банку необхідний правовстановлюючий документ - договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за № 3186 від 07.08.2007 р., посвідчений приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Фішером Б.І., але такий документ у позивача відсутній.

Банк звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу дубліката договору купівлі-продажу квартири, але останній відмовив у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на те, що відповідно до ст.ст. 8, 53 Закону України «Про нотаріат» дублікати нотаріально посвідчених документів видаються за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялись нотаріальні дії.

Банк не згоден з відмовою приватного нотаріуса, оскільки його права на отримання дублікату договору випливають з рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 30.09.2013 р. у цивільній справі №511/1845/13-ц та ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.04.2017 р. у задоволенні позову Банку відмовлено.

Банк в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на те, що рішення ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Сторони у судове засіданні не з'явилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Апелянт причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань не надав.

Приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Фішер Б.І. у письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважав необхідним скаргу відхилити. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилався на те, що на заяву Банку про надання відповіді і про видачу дубліката договору купівлі-продажу він надав роз'яснення законодавства щодо порядку видачі дубліката. Відмова у вчиненні нотаріальної дії оформлюється постановою нотаріуса, яку він не виносив. У разі відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії оскаржується постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій повинні обов'язково обґрунтовуватися причини такої відмови. Дублікат утраченого або зіпсованого документа може бути виданий нотаріусом з підстав, передбачених ст. 53 Закону України «Про нотаріат». Банк не був набувачем за договором купівлі-продажу від 07.08.2007 р., а тому права на отримання згаданого договору не має. У рішенні Роздільнянського районного суду Одеської області від 30.09.2013 р. по цивільній справі №511/1845/13-ц відсутні посилання на втрату або зіпсування набувачем договору купівлі-продажу від 07.08.2007 р.. Вказане рішення суду передбачає право Банку отримати дублікат правовстановлюючого документа в установах, підприємствах або організаціях. Але нотаріус не є ніустановою, ні підприємством, ні організацією. Стаття 38 Закону України «Про іпотеку» не підлягає застосуванню, оскільки не містить вказівок про надання іпотекодержателю, діючому на підставі рішення суду продавцем майна, повноважень власника майна.

Приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Фішер Б.І. просив розглянути справу за його відсутності.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка в судове засідання сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову Банку, суд першої інстанції виходив з того, що приватний нотаріус не виносив постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а. с. 65 - 68).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 49, 50 Закону України) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів.

Встановлено, що рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 30.09.2013 р. у цивільній справі №511/1845/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке набрало законної сили 21.10.2013 р., Банку надано право продажу квартири № АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_5, для задоволення вимог за кредитним договором від 07.08.2007р. (а. с. 4 - 5 зворотня сторона).

27.01.2015 р. представник ПАТ КБ «ПриватБанку» ОСОБА_6 звернувся до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Фішера Б.І. із заявою про надання відповіді у встановлений законом строк та термін з зазначенням суми та реквізитів сплати послуг нотаріуса за отримання дублікату договору купівлі продажу від 07.08.2007 р. за реєстровим № 3186 та видачу дубліката договору під особистий розпис про отримання представника ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі рішення суду (а. с. 25).

28.01.2017 р. за вихідним № 22/01-16 приватний нотаріус Фішер Б.І. надіслав Банку листа, в якому роз'яснив вимоги ст. 53 Закону України «Про нотаріат» та повідомив, що рішенням суду заявнику надано право отримувати дублікати правовстановлюючих документів у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування (а. с. 24).

Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом не виносилась.

Банк з вимогою про винесення постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії до нотаріуса не звертався.

Між сторонами виникли правовідносини з оскарження дій нотаріуса.

Статтями 49, 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Про необхідність надання суду постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії вказується і в узагальненнях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 07.02.2014р., рекомендаціях цього ж суду, викладених у листі від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Оскільки судом першої інстанції беззаперечно встановлено, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за зверненням Банку не виносилась, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Звернення Банку з позовом є передчасним. Вказане не перешкоджає Банку після звернення до нотаріуса із заявою про вчинення певної нотаріальної дії, отримання постанови про відмови у вчиненні нотаріальної дії, якщо нотаріус відмовить у її вчиненні, звернутися до суду з відповідним позовом.

Доводи апелянта про те, що попереднім рішенням суду звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу Банком предмета іпотеки, можливість оскарження не тільки акту нотаріуса, а і його дій, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з вищевказаних вимог законодавства щодо винесення нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Також колегія суддів приймає до уваги, що у заяві, яка надійшла до нотаріуса 27.01.2015 р. (а. с. 25), Банк просить надати відповідь на дану заяву та вказати суму і реквізити для оплати послуг нотаріуса за отримання дублікату договору купівлі-продажу. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» передумовою вчинення нотаріальної дії є - здійснення встановленого законодавством платежу, пов'язаного з вчиненням нотаріальної дії.

Таким чином, апеляційна скарга Банку є необґрунтованою, а тому її треба відхилити.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів Банку, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК - відхилити.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 20 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова