У Х В А Л А
4 вересня 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 серпня 2016 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 липня 2017 року, клопотання про звільнення від сплати судового збору, у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення пені за договором депозитного вкладу,

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд Верховним Судом України рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 серпня 2016 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 липня 2017 року з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України.

Ухвалами судді Верховного Суду України від 17 серпня 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору й вищезазначена заява залишена без руху, оскільки була оформлена неналежним чином, а саме: не сплачений судовий збір за подання заяви про перегляд судових рішень та не надано 29 судових рішень на підтвердження неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, на які заявник посилається у своїй заяві однак не додає їх копій, та надано строк для усунення недоліків до 28 серпня 2017 року.

У встановлений в ухвалі строк ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду України заяву, в якій повторно порушує питання про звільнення його від сплати судового збору, посилаючись при цьому на те, що відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при зверненні до суду з позовом він звільнений від сплати судового збору. Крім того, зазначає, що Верховним Судом України ухвалами від 25 жовтня 2015, 12 січня 2016 року та ще понад ста ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ провадження у справі було відкрито без сплати судового збору, а ухвалою Верховного Суду України від 29 листопада 2016 року заявника було звільнено від сплати судового збору на підставі частин 1, 3 статті 82 ЦПК України.

Обґрунтовуючи свої доводи, заявник посилається на положення Конституції України, статтю 22 Закону України «Про захист прав споживачів», постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, постанову Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 1 листопада 1996 року № 9, рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, 11 березня 2010 року № 7-рп/2010 та 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011, Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини у справах «Подбіелські та ППУ Полпуре проти Польщі», «Крейц проти Польщі», «ФК Мретебі проти Грузії», «Мельник проти України», «Мала проти України», «Проніна проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України» Хартію захисту споживачів, схвалену Резолюцією Консультативної асамблеї Ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, проект Закону Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення системи справляння судового збору від 27 листопада 2015 року № 3552 та пояснювальну записку до нього, проект Закону Про внесення змін до статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 11 квітня 2016 року № 4393, інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 серпня 2017 року № 93-1517/0/4-17 «Щодо застосування частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Указане клопотання задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору за подачу заяви про перегляд судового рішення Верховним Судом України.

Інші нормативно-правові акти, на які заявник посилається як на підставу звільнення його від сплати судового збору, не регулюють правовідносини щодо справляння судового збору, зокрема обчислення судового збору, його сплати, а також звільнення осіб від його сплати.

Положеннями статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою звільнити від сплати судового збору.

Аналогічні положення містить і стаття 82 ЦПК України.

Таким чином, звільнення від сплати судового збору здійснюється на розсуд суду і не є його обов'язком.

Враховуючи, що будь-яких доказів на підтвердження майнового стану ОСОБА_1 до суду не надав, відсутні правові підстави для задоволення вказаного клопотання.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтею 82 ЦПК України, суддя Верховного Суду України

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України Н.П. Лященко