Справа № 461/1842/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" серпня 2017 р. Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р.

при секретарі Мисько С.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Галицького районного суду м.Львова від 22.03.2017 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за нововиявленими обставинами,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд ухвали Галицького районного суду м.Львова від 22.03.2017 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа по наказу № 914/3186/14 виданого 24.10.2014 року Господарським судом Львівської області за нововиявленими обставинами.

В обгрунтування поданої заяви покликається на те, що на підставі матеріалів подання державного виконавця, без участі ОСОБА_2, 22.03.2017 року ,суд обмежив його право у виїзді за межі України. Вищевказана ухвала була залишена без змін 19.06.2017 року Апеляційним судом Львівської області, який також переглянув дану справу без участі ОСОБА_2 та його представника. При цьому, апеляційний суд переглядав дану справу в межах доводів подання державного виконавця і доказів, які були на час винесення Галицьким районним судом м. Львова ухвали від 22.03.2017 року. Без дослідження та з'ясування першої та апеляційної судових інстанції залишились обставини, які є істотними для її правильного вирішення, однак, які не були відомі Галицькому районному суду м. Львова. Ці обставини існували на час розгляду справи Галицьким районним судом м. Львова, однак, вони не були відомі, бо державний виконавець про них не вказав, а ОСОБА_2 не міг вказати, оскільки, справа була розглянута без його повідомлення та участі.

Вказує на те, що ивердження державного виконавця у поданні про те, що «ТзОВ «Геліус» заборгованості не визнає» є безпідставним. ОСОБА_2 ніколи не говорив про невизнання заборгованості і не вчиняв дій, які би перешкоджали чи унеможливлювали виконання судового рішення. Відповідно до ст.4-5 ГПК України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, Про це ніякого спору немає. ТзОВ «Геліус» приймає обов'язковість виконання судового рішення, як передбачено законом.Спір з державним виконавцем та Личаківським відділом ДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області виник не з приводу обов'язковості судового рішення, а з приводу порядку його виконання, який ведеться з порушенням ЗУ «Про виконавче провадження». Тому, товариство звернулось зі скаргою до Господарського суду Львівської області та зі заявою до державного виконавця про виключення майна з опису та арешту. При вчинені виконавчих дій державний виконавець не врахував права заставодержателя АКБ «Львів» і безпідставно описав та наклав арешт на майно, яке є в заставі банку і яке належить на праві власності третій особі - ТзОВ ВП «Координата», яка не є стороною виконавчого провадження. Звернення до суду та вирішення спірних питань судом, не може тлумачитись, як умисне ухилення від виконання судового рішення.

У даній справі відсутнє «умисне ухилення» від виконання рішення суду. Директор ТзОВ «Геліус» не вчинив жодних дій, спрямованих на унеможливлення чи утруднення виконання судового рішення. Директор ТзОВ «Геліус» не ухилявся від виконання зобов'язань і не перешкоджав проведенню виконавчих дій. Оскарження дій державного виконавця, звернення зі заявою про виключення майна з опису та зняття арешту, державний виконавець помилково тлумачить - як ухилення від виконання зобов'язання. Разом з тим, такі дії ТзОВ «Геліус» є лише реалізацією права товариства на звернення до суду та прав передбачених ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження». Однак, помилкове судження державного виконавця про «ухилення від виконання» було прийнято Судом, оскільки, державний виконавець не повідомив всіх істотних обставин даної справи.

У поданні від 06.03.2017 року №В-3/483 державний виконавець вказав: «керівник ТзОВ «Геліус» заборгованості не визнає, виконати вимогу державного виконавця щодо подання декларації не вважає за потрібне. Бухгалтерські документи надавати відмовивсяРазом з тим, таке «ухилення» директора викладене державним виконавцем у акті державного виконавця, який він сам складав, особисто, власноручно заповнював і лише надав на підпис директору ТзОВ «Геліус» без ознайомлення з його змістом. Ніяких інших доказів про ухилення від виконання у справі не має, оскільки, таких не існує.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час розгляду справи був належно повідомлений. Відповідно до ст.365 ЦПК України, заява про перегляд судового рішення у звязку із ново виявленими обстави нами розглядається в судовому засіданні. Заявник та інші особи, які беруть участь у справі повідомляються про час і місце засідання. Неявка цих осіб не є перешкодою для розгляду заяви. Відтак, суд вважає, за можливе розглянути справу у відсутності заявника.

При цьому, суд враховує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи, матеріали цивільної справи № 461/842/17, провадження № 2/461/39/17,заслухавши доводи державного виконавця та оглянувши матеріали виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, виходячи із наступного.

Частина 2 ст.361 ЦПК України передбачає, що відповідно до частини першої статті 361 ЦПК України у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ. Також заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця, зокрема: з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у звзку з нововиявленими обставинами є в тому числі, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду.

Відповідно до ч.1 ст.362 ЦПК України заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду.

Як вбачається зі змісту заяви та матеріалів справи, заявниця просить переглянути за нововиявленими обставинами ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 22.03.2017 року про тимчасове обмеження у праві виїзду її за межі України без вилучення паспортного документа по примусовому виконанню наказу № 914/3186/14 виданого 24.10.2014 року Господарським судом Львівської області про стягнення з ТзОВ «Геліус» керівником якого є ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Галич» заборгованості на суму 621 840,05 грн.

Згідно ухвали апеляційного суду Львівської області від 19.06.2017 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено; Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 22.03.2017 року залишено без змін.

Зважаючи на вищевказане, підставою для перегляду рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами можуть бути лише істотні обставини, тобто такі, які б могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення, або спростувати факти, на які суд посилався при винесенні рішення.

Крім того, оскільки предметом доказування, відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України, є обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, то відповідно нововиявленими можуть бути лише ті обставини, які стосуються предмета доказування у справі.

Суд вважає, що обставини, на які посилається заявник, як на нововиявлені, не можуть вважатися такими. Оскільки на момент постановлення спірного рішення заявнику та суду були відомі та могли бути відомі всі суттєві обставини по справі, обставини, наведені заявником не можуть вважатися нововиявленими, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.365 ЦПК України розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Зважаючи на вищевказане, суд приходить до переконання, що подана заява безпідставна, а відтак до висновку, що таку слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 361, 362, 363, 365 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Галицького районного суду м.Львова від 22.03.2017 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.Р.Волоско.