Справа № 357/3231/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Цуранова А. Ю. ,

при секретарі - Вікторов О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про вселення в квартиру,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1

Позивач вказував, що являється власником 1/5 частки квартири та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3

Зазначав, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.10.2009 року зобов'язано відповідача не чинити йому перешкод в користуванні вказаною квартирою та надати ключі від вхідних замків, а рішенням цього ж суду від 24.06.2010 року визначено порядок користування квартирою та виділено йому в користування кімнату 1-4 площею 9,7 кв.м.

Посилаючись на чинення йому перешкод у користуванні власністю, позивач просив суд усунути йому перешкоди у здійсненні права власності шляхом вселення в квартиру АДРЕСА_1, а також стягнути судові витрати в розмірі 640 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити, пояснивши, що претензій до своїх дітей він не має, а конфлікт існує між ним та відповідачем. Крім того, його вселення відповідно до судових рішень не відбулось, а надані відповідачем ключі не підходять до замку.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала відносно задоволення позову, пояснивши, що позивач не з'являвся до спірного будинку біля дванадцяти років, жив з іншими жінками, а вона доглядала за житлом, робила ремонт та сплачувала комунальні послуги, тому не бажає щоб він з ними проживав. Крім того, відповідач підтвердила, що змінила двері, оскільки вони були старими, а також в зв'язку з наведеними обставинами не надає можливості позивачу з ними жити.

Третя особа ОСОБА_4 в задоволенні позову просила відмовити, зазначивши, що проживає у спірному будинку разом з чоловіком та дитиною. Крім того, в будинку проживає ще ОСОБА_7 з дочкою.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення сторін та третьої особи, а також дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач, відповідач та треті особи являються власниками 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про право власності на житло № 1782 від 15.02.1993 року.

Крім того, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.02.2017 року позивачу належить 1/5 частки земельної ділянки за вказаною адресою, загальний розмір якої становить 0,5 гектарів.

27.10.2009 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою АДРЕСА_1

24.06.2010 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області, визначено порядок користування вищевказаною квартирою, зокрема, виділено позивачу в користування кімнату 1-3 площею 9,7 кв.м.

25.02.2017 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про те, що колишня дружина не допускає його до спільного будинку, складено висновок дільничного інспектора Білоцерківського відділу поліції.

Так, дільничним інспектором проведено опитування ОСОБА_2, яка повідомила, що її колишній чоловік близько 10 років не проживає за даною адресою, вона утримувала будинок власним коштом без його допомоги, а 21.02.2017 року він з'явився до будинку з невідомою жінкою та хотів зайти в будинок для складання плану будівлі, в чому вона відмовила.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦК України).

Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством (ст. 155 ЖК).

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини зазначені в позовній заяві, а доказів на їх спростування суду не надано.

Таким чином, право позивача як власника частини житлового приміщення на проживання в ньому, враховуючи прийняті між сторонами судові рішення, підлягає захисту.

Оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку за необхідне задовольнити заявлений позов та усунути перешкоди позивачу шляхом вселення в квартиру АДРЕСА_2.

Доводи відповідача і третьої особи зводяться до незгоди із спільним проживанням позивача та не спростовують встановлених судом обставин по даній справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 640 грн. сплаченого останнім судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про вселення в квартиру - задовольнити повністю.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності шляхом вселення в квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 гривень сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. Ю. Цуранов