Провадження № 22-ц/780/3250/17 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 4 03.08.2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого - судді Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Лівінського С.В., із участю секретаря Волошина В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні частиною житлового будинку та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення порядку користування житловим будинком,

В С Т А Н О В И Л А :

28 листопада 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду із позов про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні частиною житлового будинку, де просить зобов'язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні ними належною їм на праві приватної власності 2/3 частиною будинку АДРЕСА_1 шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення, а саме: встановлення раніше діючого замка вхідних дверей будинку та демонтажу ( зруйнування ) стіни - перегородки в кімнаті 1-2 даного будинку.

На обґрунтування заявлених вимог зазначили, що в жовтні 2016 року відповідачі за первісним позовом без отримання будь-яких дозвільних документів на переобладнання та перепланування жилого будинку та без погодження з ними, як співвласниками жилого будинку, всупереч їхній волі замінили замок вхідних дверей, не надавши їх ключів, та побудували стіну - перегородку в кімнаті 1-2. Даними протиправними діями відповідачі повністю позбавили їх права користуватись будинком, оскільки у них відсутні ключі від вхідних дверей будинку, а побудована ними перегородка в кімнаті 1-2 позбавляє їх можливості ввійти в кімнату 1-3 та користуватись нею.

Разом з цим, 10 березня 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом про визначення порядку користування житловим будинком, де просить встановити порядок користування житловим будинком АДРЕСА_1, а саме: у користування ОСОБА_4 виділити житлову кімнату площею 20,8 кв.м., у користування ОСОБА_2 і ОСОБА_3 виділити житлову кімнату, площею 19,3 кв.м., коридор площею 5,5 кв.м. і кухню площею 8,8 кв.м.

На обґрунтування заявлених вимог зазначила, що оскільки вона та позивачі за первісним позовом не можуть знайти домовленості у користуванні будинком, вони чинять перешкоди у користуванні будинком, вона змушена звернутися до суду з вимогою про визначення порядку користування житловим будинком.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у користуванні та розпорядженні житловим будинком АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_4 відновити становище, яке існувало до порушення, а саме: встановити раніше діючий замок вхідних дверей до будинку та демонтувати стіну - перегородку в кімнаті 1-2.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено порядок користування житловим будинком АДРЕСА_1, а саме: виділено у користування ОСОБА_4 житлову кімнату 1-3, площею 20,8 кв.м., а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виділити в користування житлову кімнату 1-2 площею 19,3 кв.м., коридор 1- 1 площею 5,5 кв.м., кухню 1- 4 площею 8,6 кв.м.

Вирішено питання судових витрат.

На обґрунтування ухваленого рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_4 без отримання дозвільних документів на переобладнання та перепланування жилого будинку та без погодження з позивачами, як співвласниками жилого будинку, було замінено замок вхідних дверей та не надано позивачам ключі, що підтверджується матеріалами справи, показами свідка ОСОБА_6 та підтверджується поясненнями відповідачів.

Також, зазначив, що відповідач ОСОБА_5 є неналежним відповідачем в даній справі, оскільки не є співвласником будинку, не проживає в ньому, крім того, жодних доказів щодо порушення даною особою прав позивачів до суду не надано.

Тому, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню частково, а саме, слід усунути перешкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у користуванні та розпорядженні житловим будинком АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_4 відновити становище, яке існувало до порушення, а саме: встановити раніше діючий замок вхідних дверей до будинку та демонтувати стіну - перегородку в кімнаті 1-2.

Щодо зустрічного позову, суд першої інстанції, зазначає, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо користування будинком, вони перешкоджають один одному, ОСОБА_3 проживає в спірному будинку та постійно ним користується на відміну від ОСОБА_2 та ОСОБА_4, вважає за доцільне задовольнити запропонований варіант користування будинком ОСОБА_4.

Не погоджуючись із ухваленими рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити, а в задоволені зустрічного позову відмовити.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 являються співвласниками житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1, по 1/3 частині кожен, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується матеріалами справи ( а.с. 11, 12, 13,14, 63 ).

Згідно з технічним паспортом на садибний ( індивідуальний ) житловий будинок, виготовлений станом на 10 червня 2014 року ( а.с 15-19 ), спірний будинок є двокімнатним, житлова площа - 40,1 кв.м., у тому числі: 1 коридор - 5,5 кв.м., 2 житлова кімната - 19,3 кв.м., 3 житлова кімната - 20,8 кв.м., 4 кухня - 8,6 кв.м. Загальна площа будинку - 54,2 кв.м. кімнати в будинку не ізольовані.

Відповідно до довідки від 20 листопада 2016 року №52 виданою Глушківською сільською радою Білоцерківського району Київської області ( а.с. 50 ), Глушківським сільським головою Дубовим В.П. 23 лютого 2017 року, за зверненням ОСОБА_3, обстежено житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, при обстеженні виявлено, що всі господарські споруди і сам будинок закриті на замки. Також, в кімнаті площею 9,3 кв.м. збудовано із глини і цегли частково суцільний перестінок, через який не має доступу в приміщення кімнати площею 20,8 кв.м., чим змінено план будівлі відповідно технічного паспорта, та додано фото на двох аркушах ( а.с. 51, 52 ).

Також, ОСОБА_4, ОСОБА_5 без погодження з позивачами, як співвласниками жилого будинку, замінили замок вхідних дверей та не надали позивачам ключі, що підтверджується матеріалами справи ( а.с. 28 ), показами свідка ОСОБА_6 та підтверджується поясненнями відповідачів.

Встановлено, що між співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 існує спір щодо користування спадковим майном, що підтверджується копією довідки від 09 лютого 2017 року №40 виданої Глушківською сільською радою Білоцерківського району Київської області ( а.с. 68 ), відповідно до якої ОСОБА_4 18 травня 2016 року зверталась до Глушківського сільського голови по питанню конфліктної ситуації, яка виникла між нею та її сестрою ОСОБА_2 щодо користування спадковим будинком, а саме житлового будинку в АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_4 запропонувала порядок користування таким чином: у її користування виділити житлову кімнату площею 20,8 кв.м., що максимально відповідає її частці в праві власності на будинок; - у користування ОСОБА_2 і ОСОБА_3 виділити житлову кімнату, площею 19,3 кв.м., коридор площею 5,5 кв.м. і кухню площею 8,8 кв.м. ( а.с. 54-58 ).

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що згоден на визначення порядку користування будинком, однак просив виділити йому в користування кімнату 1-3, оскільки будинок йому потрібен для постійного проживання.

Позивач ОСОБА_2 заперечила повністю щодо визначення порідку користування будинком, оскільки перепланування, яке планує відповідач зруйнує даний старий будинок.

Встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2, тобто будинком користується періодично, що сторонами не заперечується та підтверджується матеріалами справи ( а.с. 8 ).

ОСОБА_4 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3, тобто будинком користується також періодично, що сторонами не заперечується та підтверджується матеріалами справи ( а.с. 45 ).

ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, тобто постійно користується будинком, що не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин, вимоги ОСОБА_4 про визначення порядку користування житловим будинком, на переконання апеляційного суду, повністю ґрунтуються на положеннях матеріального права та вимогах ст.ст. 355, 358 ЦК України.

Відповідно, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права при його ухваленні, на переконання апеляційного суду, не спростовують висновок місцевого суду про визначення порядку користування житловим будинком.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, про те, що позивачі за первісним позовом не порушували будь-які права ОСОБА_4, в тому числі і право користування будинком та матеріали справи не містять доказів на підтвердження порушення таких прав, про неможливість переобладнання будинку, на думку апеляційного суду, на підставі викладеного не спростовують висновків суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених вимог в зазначеній частині рішення.

Що ж до іншої частини судового рішення, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В судовому засіданні було встановлено з пояснень відповідачів за первісним позовом, що саме ОСОБА_5 побудував стіну - перегородку в кімнаті 1-2, житлового будинку АДРЕСА_1 та те, що він теж користується даним будинком.

Враховуючи вищезазначене, місцевий суд, на переконання суду другої інстанції, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, та необґрунтовано прийшов до переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог первісного позову лише щодо ОСОБА_2 і ухвалив рішення без додержання норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 15, 16, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 212-215 ЦПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, на переконання апеляційного суду знайшли своє підтвердження в названій частині судового рішення у ході апеляційного розгляду справи, унаслідок чого рішення місцевого суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог в зазначеній частині у відповідності до ст. 309 ЦПК України та зазначених положень матеріального і процесуального права.

У відповідності до положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 88 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні частиною житлового будинку та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в частині зобов'язання усунути перешкоди скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у користуванні та розпорядженні житловим будинком АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_4, ОСОБА_5 відновити становище, яке існувало до порушення, а саме: встановити раніше діючий замок вхідних дверей до будинку та демонтувати стіну - перегородку в кімнаті 1-2, житлового будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір з кожного по 275,60 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді С.О. Журба

С.В. Лівінський