РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 червня 2017 року Солом'янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого- судді -Кушнір С.І,

при секретарі - Гаєвській С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа Солом»янський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені),

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 15.12.2016 р. звернулась з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість по сплаті аліментів в сумі 114026,51 грн. та пеню в сумі 325459,16 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 14.06.2011 р. з відповідача було стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з 06.04.2011 р. Відповідач з вересня 2013 року не сплачує аліменти, заборгованість становить 114026,51 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком. Згідно ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана виплачувати аліменти за рішенням суду, отримувач аліментів має право на стягнення неустойки в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Загальний розмір неустойки за період з вересня 2013 року по липень 2016 року становить 325459,16 грн.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.

Представник 3-ї особи - Солом»янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві в судове засідання не з"явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають дитину - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить Свідоцтво про народження, видане 27 травня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м.Києва, актовий запис № 375.

21.10.2011 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 14.06.2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 06.04.2011 року до досягнення дитиною повноліття.

На виконання рішення суду видано виконавчий лист № 2-3173 від 14.06.2011 року на підставі якого відкрито виконавче провадження у Солом'янському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві про примусове виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 06.04.2011 року.

Відповідач від виконання своїх обов'язків по сплаті аліментів ухиляється, у зв»язку з чим виникла заборгованість по аліментам з вересня 2013 року по липень 2016 року в розмірі 114026,51 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком наданою державним виконавцем Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві.

Відповідно до ст.194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом з минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред»явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку передбаченому ст.199 кодексу до досягнення нею двадцяти трьох років.

Відповідно до ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Таким чином, ст. 196 СК України передбачає відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), яка настає лише за наявності вини цієї особи.

Також відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Отже, обов'язковою умовою застосування юридичної відповідальності у вигляді стягнення неустойки є винна протиправна поведінка особи, тобто воно можливе у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов'язаної сплачувати аліменти, наприклад, у зв'язку з її ухиленням від сплати аліментів, розшуком, перебуванням за кордоном тощо.

При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду.

Моментом невиконання судового рішення є початок ухилення від його виконання або перешкоджання його виконанню. Невиконання судового рішення полягає у невжитті особою, до якої звернуто виконання рішення, що набрало законної сили, передбачених законом заходів щодо їх виконання.

Невиконання може виражатися у прямій відмові виконати судове рішення або в ухиленні від його виконання, під чим розуміються дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь дитини визначеної суми аліментів, які можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов'язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає облікові при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Позивачка посилалась на винну поведінку відповідача як платника аліментів, яка полягала в утворенні заборгованості по аліментам внаслідок його неналежного виконання обов'язку утримувати дитину і сплачувати аліменти.

Так, згідно зі ст.180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.Розмір загальної заборгованості станом на момент звернення до суду з даним позовом складає 114 026,51 грн.

Відповідач ОСОБА_2 не вчиняв жодних дій, направлених на сплату аліментів, отже свідомо ухилявся від їх сплати.

Факт наявності заборгованості Відповідача по сплаті аліментів підтверджується розрахунками державного виконавця.

Заборгованість по сплаті аліментів за період з вересня 2013 року по липень 2016 року становить 114026,51 грн, пеня за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2013 року по липень 2016 року становить 325459,16 грн.,

Враховуючи викладене вважаю що позовні вимоги підлягають задоволенню та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість по сплаті аліментів в сумі 114026,51 грн., пеня в сумі 325459,16 грн., судовий збір в сумі 3254,6 грн.

З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1140, 26 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 223, 224-226, 228, 294, 367 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 191, 194-196 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа Солом»янський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів в сумі 114026,51 грн. та пеню в сумі 325459,16 грн., а також судовий збір в сумі 3254,6 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1140, 26 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя: С.І.Кушнір