Справа № 628/611/17 Провадження № 2/628/513/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 серпня 2017 року Купянський міськрайонний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - Клімової С.В.
при секретарі - Бавика Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Купянську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства « Укрсиббанк» в особі ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, суд, -
Відповідач узяті на себе зобов'язання вчасно не виконав, допустивши прострочення платежів, у результаті чого, заборгованість за даним договором кредиту станом на 28.02.2017 року склала 5 678,25 доларів США: з яких 5 589,28 доларів США заборгованість за наданим кредитом, в тому числі прострочена заборгованість 2 002,13 доларів США; 88,97 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також пеня, нарахована в порядку п.4.1 кредитного договору в сумі 4 975,73 грн., з яких: 4 277,74 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 697,99 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, яку позивач просить стягнути з відповідачів.
Також, позивач просить відшкодувати за рахунок відповідачів витрати по сплаті судового збору, при подачі позову до суду у розмірі 2 378,90 грн.
В судове засідання представник позивача не зявився, надавши суду письмову заяву згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги, які просить суд задовольнити, у разі неявки відповідачів просив винести заочне рішення по справі.
Відповідачі в судове засідання також не зявилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до ч.5 ст..74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Зясувавши думку представника позивача, судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.
При цьому п. 5.1 зазначеного договору встановлено, що поручитель ознайомлений з положеннями кредитного договору, повністю розуміє всі умови основного договору та цього договору, свої права та обовязки за договором та погоджується з ними.
Відповідно до статей 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони мають право укласти договір, який не передбачено актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У зазначеному кредитному договір та договорі поруки визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші.
Зі змісту зазначеного кредитного договору та договору поруки вбачається, що відповідачі підтвердили своїми особистими підписами, що ознайомилися і згодні з Умовами та правилами надання банківських послуг.
Згідност. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст.526,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у строк, відповідно до умов договору та вимог закону, а згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
За змістом ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як вбачається із розрахунку заборгованості, відповідачі своєчасно не виконували взяті на себе зобов'язання, допустивши прострочення платежів, у результаті чого, заборгованість за даним договором кредиту станом на 28.02.2017 року склала 5 678,25 доларів США: з яких 5 589,28 доларів США заборгованість за наданим кредитом, в тому числі прострочена заборгованість 2 002,13 доларів США; 88,97 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також пеня, нарахована в порядку п.4.1 кредитного договору в сумі 4 975,73 грн., з яких: 4 277,74 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 697,99 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, тим самим відповідач порушив права та інтереси позивача відповідно до ст. 1049 ЦК України (а. с. 29-41).
13 січня 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 надсилалися вимоги щодо погашення простроченої заборгованості протягом 31 календарного дня з дати одержання повідомлення, які отримані відповідачами 31 січня 2017 року та 29 січня 2017 року про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень в матеріалах справи. Вказані вимоги відповідачами виконані не були ( а.с. 20-28).
Згідно ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Статтею 612 ЦК Українивизначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч.2ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
П. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» розяснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей1050,1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.
Як встановлено судом, обставиною, яка стала підставою для звернення позивача до суду з позовом про дострокове повернення кредиту виявився факт порушення позичальником своїх зобовязань за кредитним договором.
Положеннями ч.ч.1, 2ст.554 ЦК України закріплено, що у разі порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
В даному випадку договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя та визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, штрафних санкцій.
Відповідно до ч.ч.1, 2ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.
Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст..554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.
Враховуючи те, що кредит за договором надавався в іноземній валюті вимоги позивача про стягнення суми заборгованості в іноземній валюті не суперечать чинному законодавству України. Крім того стягнення в іноземній валюті відсотків за кредитним договором судом розцінюється, як плата за користування грошима. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-190 цс 15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.
Таким чином, оцінивши достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності , вимоги норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, оскільки відповідачами не виконані взяті перед позивачем зобовязання по кредитному договору, у звязку з чим на підставі ст. ст. 625, 1050 ЦК України, сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача, насамперед як спосіб захисту його прав та інтересів.
Оскільки позов обґрунтований, судові витрати в порядку ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57, 60,61, 74, 88, 212, 214, 215, 224-226, 228 ЦПК України, ст. ст. 11, 509, 526, 553, 554, 611, 612,614, 623, 625, 1054, 1048-1050 ЦК України, суд,
Позов Публічного акціонерного товариства « Укрсиббанк» в особі ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути в солідарному порядку із ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства « Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 678, ( пять тисяч шістсот сімдесят вісім) доларів США 25 центів та 4 975 ( чотири тисячі девятсот сімдесят пять) грн.. 73 коп..
Стягнути в рівних частках із ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства « Укрсиббанк» понесені судові витрати в сумі 2 378, ( дві тисячі триста сімдесят вісім) грн., 90 коп., а саме по 792, ( сімсот девяносто дві) грн. 97 коп. з кожного .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Купянський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів, з дня отримання його копії.

Суддя С.В. Клімова