Єдиний унікальний номер: 728/1404/17
Номер провадження 2/728/466/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді - Приліпка В.М.

з участю секретаря - Петренко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області до ОСОБА_2 про стягнення переплати пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

31.07.2017 року Бахмацьке обєднане управління Пенсійного фонду України звернулося до Бахмацького районного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення переплати пенсії в сумі 9861,45 грн.

Заявлений позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 08.04.2014 року переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» частиною сьомою ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» доповнено наступним: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів 1 та 2 груп, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються». Відповідач звільнена з посади начальника відділу бухгалтерсько-аналітичного обліку ОСОБА_1 міської ради з 28 березня 2014 року. Однак, у подальшому Бахмацька міська рада з відповідачем уклала трудові угоди про виконання робіт по веденню бухгалтерського обліку терміном дії з 05.01.2015 року по 31.03.2015 року, з 01.04.2015 року по 31.05.2015 року та з 02.06.2015 року по 30.06.2015 року. На підставі аналізу даних трудових угод укладених між відповідачем та ОСОБА_1 міською радою позивач вважає, що відповідач фактично виконувала обовязки посадової особи органів місцевого самоврядування бухгалтера, а відтак на неї поширювалися норми Закону України „Про службу в органах місцевого самоврядування.

Зі змісту даних трудових угод вбачається, що фактично він є трудовим договором, укладання, дія та припинення якого регулюється нормами Кодексу законів про працю України. Позивач вважає, що трудова угода була укладена з метою приховати трудові відносини між міською радою та відповідачем. У звязку з цим відповідач не мала права на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Таким чином, виникла переплата пенсії за період з 01.04.2015 р. по 30.06.2015 р. в розмірі 9861 грн. 45 коп., яка була набута відповідачем без достатньої правової підстави. Тому, відповідно до ст. 1212 ЦК України, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 переплату пенсії в розмірі 9861,45 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримують повністю та просять задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає, надала письмове заперечення проти позову, де зазначила, що між нею та ОСОБА_1 міською радою була укладена трудова угода (цивільно правовий договір) згідно ЦК України на виконання робіт за підсумками виконання трудової угоди ( цивільно правового договору) вона отримала конкретний кінцевий результат, виражений у певній матеріальній формі.Вона працювала за трудовою угодою ( цивільно-правовою угодою), здійснювалися відрахування до Пенсійного фонду, як працююча і пенсія, призначена відповідно до Закону " Про державну службу", особі, яка не працювала на спецпосадах, виплачувалася в розмірі 85 відсотків призначеного розміру. Приймання виконаних робіт ( наданих послуг) складався за актом, з якого було видно, які саме роботи ( послуги) нею виконано та прийнято. Заяву про прийняття на роботу вона не подавала, замовник не оформляв відповідне розпорядження про прийняття на роботу, не зазначав у штатному розписі, не заповнював на неї трудову книжку, не вів за нею табель обліку використання робочого часу, вона не підпорядковувалася внутрішньому трудовому розпорядку замовника, самостійно регулювала свій робочий час. Крім того, оплата за надані нею послуги проводилась згідно актів приймання та здачі виконаних робіт. Таким чином, вона є добросовісним набувачем переплачених коштів, згідно вимог ст.1215 ЦК України вказані кошти не підлягають поверненню. Просила у позові відмовити.

Судом на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач на час виходу на пенсію працювала на посаді начальника відділу бухгалтерсько-аналітичного обліку ОСОБА_1 міської ради. З 19.07.2013 року ОСОБА_2, було призначено пенсію на загальних підставах.

З 28 березня 2014 року ОСОБА_2 звільнено з посади начальника відділу бухгалтерсько-аналітичного обліку ОСОБА_1 міської ради у зв'язку з виходом на пенсію.

31 березня 2014 року відповідачем подано заяву до ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та зазначено про звільнення із займаної посади.

Згідно розпорядження управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 08 квітня 2014 року ОСОБА_2 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

05.01.2015 року, 01.04.2015 року, 29.05.2015 року між ОСОБА_1 міською радою та відповідачем укладено строкові трудові угоди, згідно яких виконавець зобовязується виконувати такі роботи, як ведення бухгалтерського обліку, планувати та надавати допомогу в розробленні міського бюджету, здійснювати облік грошових надходжень, товарно- матеріальних цінностей, забезпечувати складання достовірної фінансової звітності та статистичної звітності, на підставах первинних документів, здійснювати аналіз фінансово - господарської діяльності, а замовник забезпечує виконавця усім необхідним для виконання роботи, зобовязується своєчасно прийняти й оплатити виконану роботу (а.с. 4,5,6). Крім того, відповідно п. 3.1 трудової угоди, сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання чи неналежне виконання покладених на них зобов'язань згідно з чинним законодавством. Оплата за надані відповідачем послуги проводилась згідно актів приймання та здачі виконаних робіт по цивільно-правових договорах від 01.04.2015 р., 31.05.2015 р., 30.06.2015 р.

Таким чином, суд вважає, що між ОСОБА_1 міською радою та відповідачем укладено саме цивільно-правовий договір для отримання певних послуг, яким не регулювався сам процес праці, що властиво трудовому договору. Цивільно-правовий договір застосовується для реалізації визначених робіт, у той час як за трудовим договором працівник знаходиться із роботодавцем у тривалих відносинах і зобов'язаний виконувати будь-яку роботу в межах своєї професії, спеціальності, кваліфікації і посади.

Згідно ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

За змістом частини першої ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Саме на цю норму, як на підставу позову, посилається позивач.

Разом з тим, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст.1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст.1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Саме така правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 02.07.2014 р. у справі № 6-91цс14, яка згідно з вимогою ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд вважає, що позивач у порушення вимог ч.1 ст.60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставини щодо наявності рахункової помилки з його боку при нарахуванні відповідачу пенсії та на підтвердження допущення відповідачем будь-яких порушень чи зловживань, що призвели до виникнення переплати пенсії, які б ставили під сумнів її добросовісність.

Що стосується посилання позивача на встановлені тимчасові у період з 1 квітня 2015 року до 31 грудня 2015 року обмеження щодо виплати пенсій, то такі стосувалися посадових осіб місцевого самоврядування у період служби в органах місцевого самоврядування (ч.7 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»). З матеріалів справи вбачається, що відповідача звільнено з посади начальника відділу бухгалтерсько аналітичного обліку ОСОБА_1 міської ради з 28.03.2014 р. у звязку з виходом на пенсію. У подальшому відповідач надавала бухгалтерські послуги на підставі цивільно-правового договору та не була посадовою особою місцевого самоврядування у розумінні ст.ст. 2, 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача переплати пенсії в сумі 9861,45 грн.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, ст.50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити у позові ОСОБА_1 обєднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області до ОСОБА_2 про стягнення переплати пенсії в сумі 9861,45 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Чернігівської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Бахмацький районний суд.

Суддя В.М. Приліпко