Провадження № 2/234/135/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2017 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Демидової В.К.,

при секретарі Містюкевич І.Ю.,

за участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську

цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення, третя особа- орган опіки та піклування Краматорської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2016 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення.

В подальшому позивач ПАТ КБ «Приватбанк» уточнив позовні вимоги та звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення, третя особа- орган опіки та піклування Краматорської міської ради.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № КТН3GF07430051 від 14.07.2005 року ОСОБА_1 14.07.2005 року отримав кредит у розмірі 17908,00 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.06.2020 року.

Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач ОСОБА_1 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 станом на 01.07.2016 року має заборгованість - 16452,76 [Долар США], яка складається з наступного:

- 9630,80 [Долар США] - заборгованість за кредитом;

- 3465,02 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 742,13 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

- 2614,81 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_1 14.07.2005 року уклали договір іпотеки №КТН3GF07430051 (надалі договір іпотеки).

Згідно з договором іпотеки відповідач ОСОБА_1 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 87,20, житловою площею 58,30 кв.м. який розташований за адресою: Донецька обл., м, Краматорськ, вул. Бородіно, буд. 43. Майно належить відповідачам на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

У відповідності до ст. 6 Закону України „Про іпотеку, іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку, загальною площею 0,0956 га (далі - Земельна ділянка), на якій розташований Предмет іпотеки і яка належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Земельна ділянка розташована за адресою: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Бородіно, буд. 43 .

06.07.2015р. Краматорським міським судом Донецької області прийнято рішення про часткове задоволення позову відповідача ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_1 про визнання права власності на частину сумісно нажитого майна подружжя. Вказаним рішенням суд визнав за Відповідачем ОСОБА_2 право власності на ? предмету іпотеки. Рішення набрало чинності.

В той же час, відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 у даному випадку набуває статусу іпотекодавця, при цьому має всі права і несе всі обов'язки за іпотечним договором у тому ж обсязі і на тих умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки, у зв'язку з чим поділ спільного майна подружжя не порушує право банку та не може впливати на зміну умов договору іпотеки, який був укладений до поділу майна подружжя.

Отже, набуття відповідачем ОСОБА_2 права власності на 1/2 предмету іпотеки не припиняє іпотеку, навпаки, відповідач ОСОБА_2 набула статусу іпотекодавця і несе всі права та обовязки за договором іпотеки.

Відповідно до п.11 договору іпотеки сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 76146,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає за необхідне захистити свої порушені права шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №№КТН3GF07430051 від 14.07.2005 року в розмірі 76146,00 гри., що за курсом 24,82 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.07.2016 року складає 3067,93 [Долар США].

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання Іпотекодсржатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Названі та інші повноваження надані іпотекодержателю іпотекодавцем на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі- покупцеві у разі порушення основного зобов'язання містяться у договорі іпотеки, укладеному між відповідачем та позивачем, у розділі, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. На момент укладення договору іпотеки сторони прийшли до взаєморозуміння, що перелік зазначених у договорі іпотеки повноважень з продажу предмету іпотеки іпотекодержателем не є вичерпним.

Договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідач-1 та Відповідач-2 підлягає виселенню з житла, яке є предметом іпотеки розташованого за адресою: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Бородіно, буд, 43

Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Наявність осіб, зареєстрованих по квартирі, на яку звертається, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

В звязку із подачею позову про звернення стягнення на заставлене майно, а саме житловий будинок, загальною площею 87,20 кв.м., житловою площею 58,30 кв.м, розташованого за адресою: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Бородіно, буд. 43 та виселення громадян з даного будинку, та у звязку з тим що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не є власником заставленого майна, на підставі наведеного та керуючись ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази.

Відповідно до п. 37 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобовязання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. Також, згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. При цьому, відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про іпотеку», яка регулює порядок виселення при позасудовий процедурі звернення стягнення (згідно з ст. 33 це звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя), та порядок виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки з задоволеними вимогами про виселення, встановлено: перед примусовим виконанням рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки з виселенням (2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку») іпотекодержатель за 30 днів направляє вимогу про добровільне звільнення житла, і тільки якщо такого звільнення приміщення не відбулось, звертається до органів ДВС за примусовим виселенням.

Таким чином, законодавцем не встановлено для іпотекодержателя обовязку направлення будь-яких претензій іпотекодавцю перед зверненням до суду з позовними вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Слід додатково зауважити, що позивач, до звернення із позовом до суду, з метою надання можливості відновити платіжну дисципліну за кредитним зобов'язанням, надіслав повідомлення боржнику (іпотекодавцю, якщо він є відмінним від боржника) про порушення основного зобов'язання та/або іпотечного договору з вимогою добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення у разі продовження порушення. Відповідні повідомлення та докази, що підтверджують їх направлення подані разом з даним позовом у якості відповідних додатків.

Враховуючи викладене просять суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №КТН3GF074300511 від 14.07.2005 року, в розмірі 3067,93 [Долар США], що за курсом 24,82 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.07.2016 року складає 76146,00 грн. звернути стягнення на будинок загальною площею 87,20 , житловою площею 58,30 та земельну ділянку, загальною площею 0,0956 га, які розташовані за адресою: Донецька обл., м. Краматорськ, вул, Бородіно, буд. 43, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки №КТН3GF074300511 від 14.07.2005 р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від свого імені в тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки на рівні, зазначеному в Договорі іпотеки, а саме - 76146,00 грн., договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: Донецька обл., м, Краматорськ, вул. Бородіно, буд.43.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 повністю підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що він дійсно уклад договір з банком 14.07.2005 року на суму 17908 доларів США з кінцевим терміном повернення 13.06.2020 року. В забезпечення виконання зобовязань він уклав с банком договір іпотеки, надав в іпотеку будинок розташований за адресою: м. Краматорськ, вул. Бородіно б.43. Рішенням Краматорського міського суду від 15 січня 2015 року з нього було стягнуто на користь банка заборгованість по кредиту в сумі 10811.29 доларів США та він продовжував платити кредит ніяких претензій банк до нього не предявляв. Крім цього на виконання рішення суду від 15 січня 2015 року у нього судовим виконавцем було описано та вилучено майно. 6 липня 2015 року рішенням Краматорського суду Донецької області між ним та його дружиною ОСОБА_2 визнано право власності на будинок по 1/2 частині кожному, це рішення набрало чинності і банк не має право звертати звернення на 1/2 частину будинку. Крім того він вважає, що сплатив більшу суму ніж брав. Просить в задоволенні позову відмовити.

Предстанив відповідача - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти позову з тих підстав, що і відповідач ОСОБА_6 Просила в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала в повному обсязі та пояснила, що дійсно 14.06.2005 року її чоловік ОСОБА_1 уклав договір с банком на купівлю будинку. Договір був укладений до 13 липня 2020 року, згідно якого в банку було получено 17908 доларів США з сплатою кожного місяця 196.66 доларів США. В будинку живуть та зареєстровані вона з неповнолітньою донькою та чоловік. Чоловік погашав кредит та сплатив більш ніж 20 тисяч доларів, що підтверджується квитанціями банку.2 листопада 2010 року шлюб між ними був розірваний, а рішенням суду від6 липня 2015 року за нею було визнано право власності на 1/2 частину будинку. Вона за свій кошт всі ці роки утримувала свою частину будинку, робила ремонт та інші роботи. Крім того при слуханні справи про розділ будинку була проведена судово-технічна експертиза домоволодіння, котра визначила вартість у 400 000 гривень. Позивач вказує ,що борг складає 76146 грн./3067.93 доларів США ця сума не відповідає дійсності і крім того позивач не вказав суму сплаченого боргу. Вважає, що позивач вийшов за рамки позовних вимог, вимагаючи стягнення на її право власності. Просить відмовити в задоволені позову.

Представник органу опіки та піклування Краматорської міської ради ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Суд вислухавши пояснення сторін, вивчивши надані докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № КТН3GF07430051 від 14.07.2005 року ОСОБА_1 14.07.2005 року отримав кредит у розмірі 17908,00 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.06.2020 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 станом на 01.07.2016 року має заборгованість - 16452,76 [Долар США], яка складається з наступного:

- 9630,80 [Долар США] - заборгованість за кредитом;

- 3465,02 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 742,13 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

- 2614,81 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_1 14.07.2005 року уклали договір іпотеки №КТН3GF07430051 (надалі договір іпотеки).

Згідно з договором іпотеки відповідач ОСОБА_1 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 87,20, житловою площею 58,30 кв.м. який розташований за адресою: Донецька обл., м, Краматорськ, вул. Бородіно, буд. 43. Майно належить відповідачам на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

Відповідно до п.11 договору іпотеки сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 76146,00 грн.

Судом встановлено, що прийняті на себе зобовязання за договором кредиту ОСОБА_1 виконував неналежним чином, у звязку з чим рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 15 січня 2015 року з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» стягнута заборгованість за кредитним договором № KTH3GF07430051 від 14.07.2005 року станом на 01.09.2014 року в сумі 10811,29 Доларів США, що за курсом НБУ від 01.09.2014 року еквівалентно 141736,01 грн.

Як вбачається з довідки Краматорського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 15 липня 2027 року , згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень відкритих виконавчих проваджень на користь ПАТ КБ «Приватбанк» де боржником є ОСОБА_1 , на виконанні не перебуває.

Згідно даних АСПП (спецрозділ) виконавчий лист № 2/234/162 /15 від 15 січня 2015 року виданий Краматорським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» боргу в сумі 141736,01 грн., ураховуючи п. 4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», 15 січня 2016 року було повернуто стягувачу, так як стягувач не здійснив авансування витрат повязаних з призначенням субєкта оціночної діяльності.

Як вбачається з акту опису та арешту майна від 02 липня 2015 року, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_8 в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором №КТН3GF074300511 від 14.07.2005 року описано і накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1, за адресою: м. Краматорськ, вул. Шкільна,14/89, а саме: компютерний блок марки LG, вартістю 500,00 грн., монітор компютерний LG, вартістю 500,00 грн., мікрохвильова піч марки «Сатурн», вартістю 1400,00 грн.., ? частина квартир, що знаходиться на 3 поверсі 9- ти поверхового будинку , за адресою: м. Краматорськ, вул. Шкільна,14/89.

Як вбачається з рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06 липня 2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 06 серпня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину сумісно нажитого майна подружжя, права власності на частину майна яке покращено за особистий рахунок, задоволені частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку та господарських споруд по вул. Бородіно,43 м. Краматорську Донецької області який належить ОСОБА_1 В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину сумісно нажитого майна подружжя, визнання будинку особистою власністю з виплатою компенсації, стягнення ? частини сплачених коштів по кредитам, задоволені частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частину нежилого приміщення по вул. Привокзальна, 1 в м. Артемівську Донецької області, яке належить ОСОБА_2 В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного Кодексу України (далі за текстом - ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до Конституції України, право приватної власності громадян є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений.

Відповідно до ст.9 Житлового кодексу України (далі за текстом - ЖК України), ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку передбаченим законом.

Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст.591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.

Згідно ст.33 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що діяла на момент укладення між сторонами договору іпотеки) в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до положення ст. 39 Закону № 898-ІV суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Суд вважає, що при розгляді позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, має бути врахована й співмірність заборгованості з вартістю іпотечного майна.

Вирішуючи питання про наявність визначених законом та укладеним між сторонами договором іпотеки підстав для звернення позивача з даним позовом до суду, суд враховує, що позивачем не була доведена сума реальної існуючої заборгованості за кредитним договором оскільки не надано належних розрахунків, зокрема щодо акту арешту майна від 02 липня 2015 року, згідно з яким в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором №КТН3GF074300511 від 14.07.2005 року описано і накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1, за адресою: м. Краматорськ, вул. Шкільна,14/89 на суму 32400 грн. (чи звернуто стягнення на це майно), відсутність яких позбавляє можливості суд перевірити розмір заборгованості за кредитом, зясувати, яким чином нараховувалася заборгованість.

Враховуючи об'єктивні причини виникнення боргу у відповідачів, проживання у спірному будинку неповнолітньої дитини, розмір заборгованості, вартість предмету іпотеки, суд, вважає, передчасним звернення позивача з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи відмову в задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню і решта позовних вимог, що є похідними від цієї вимоги.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 130, 212, 213, 214 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення, третя особа- орган опіки та піклування Краматорської міської ради відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.К.Демидова