Справа № 161/6468/17
Провадження № 4-с/161/126/17
У Х В А Л А

23 серпня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі Шолом С.І.,

з участю скаржника ОСОБА_1,

представника скаржника ОСОБА_2,

головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3.

Скаргу мотивує тим, що на примусовому виконанні у Другому ВДВС перебуває виконавчий лист з примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 травня 2009 року у справі №2-879/09, яким зобовязано ОСОБА_1, ОСОБА_4 знести самовільно збудовані дві вигрібні ями та гараж О-1, що розташовані у м. Луцьк по вул. Богомольця, 1.

Постановою державного виконавця від 18 квітня 2017 року на скаржника накладений штраф у розмірі 1 700,00 грн за невиконання рішення суду.

Скаржник вважає цей штраф необґрунтованим, оскільки у 2014 році державним виконавцем вже виносилася постанова про накладення на нього штрафу за невиконання рішення суду, і повторне притягнення його до відповідальності суперечить положенням ст.61 Конституції України.

Крім того, скаржник зазначає, що рішення суду було добровільно ним виконано ще у 2009 році, а саме вигрібні ями були знесені у червні 2009 року, а гараж О-1 наприкінці липня 2009 року. Інший гараж був побудований у серпні 2009 року його матірю, і він повністю відповідає всім санітарним, будівельним та протипожежним нормам і стосовно якого немає жодного рішення про його знесення і до якого скаржник не має жодного відношення.

З наведених мотивів та підстав просить суд визнати дії старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 по винесення постанови від 03 квітня 2017 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу незаконними; визнати недійсною та скасувати постанову від 03 квітня 2017 року старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1 700,00 грн.

У судовому засіданні скаржник та його представник скаргу підтримали та просили суд її задовольнити.

Державний виконавець просив суд відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, суд дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Другому ВДВС перебуває виконавчий лист з примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 травня 2009 року у справі №2-879/09, яким зобовязано ОСОБА_1, ОСОБА_4 знести самовільно збудовані дві вигрібні ями та гараж О-1, що розташовані у м. Луцьк по вул. Богомольця, 1 (виконавче провадження №50110914) (а.с.2).

Постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 від 18 квітня 2017 року на ОСОБА_1 накладений штраф у розмірі 1 700,00 грн за невиконання рішення суду (а.с.2).

Надаючи правову оцінку цій постанові, суд зазначає наступне.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналогічні за змістом положення містилися у статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, який був чинний станом на час відкриття виконавчого провадження.

Отже, чинним законодавством передбачено можливість повторного накладення штрафу на боржника, з одночасним зверненням до органів досудового розслідування, у разі повторного невиконання рішення боржником, а доводи скаржника що таке притягнення заборонено статтею 61 Конституції України є необґрунтованими та безпідставними.

Стосовно тверджень скаржника, що рішення суду ним добровільно виконано ще у 2009 році, суд зазначає наступне.

Як слідує з матеріалів справи, скаржника було зобовязано знести самовільно збудовані вигрібні ями та гараж, який є нерухомим майном.

Статтею 28-1 Закону України «Про планування і забудову територій» (чинного станом на 2009 рік) передбачено, що для організації будівництва та підготовки будівельного майданчика до початку виконання будівельних робіт з будівництва об'єкта замовник може отримати дозвіл на виконання підготовчих робіт.

Дозвіл на виконання підготовчих робіт - документ, що засвідчує право замовника та підрядника на виконання робіт до будівництва об'єкта: підготовка земельної ділянки, влаштування огородження будівельного майданчика та знесення будівель і споруд, порушення елементів благоустрою в межах відведеної земельної ділянки під забудову, спорудження тимчасових виробничих та побутових споруд, необхідних для організації і обслуговування будівництва, підведення тимчасових інженерних мереж, улаштування під'їзних шляхів, складування будівельних матеріалів.

Статтею 29 цього ж закону передбачено, що дозвіл на виконання будівельних робіт - документ, що засвідчує право замовника та підрядника на виконання підготовчих (якщо підготовчі роботи не були виконані раніше відповідно до дозволу на виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд.

Аналогічно, чинними статтею 35, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено подання та реєстрацію повідомлень про проведення підготовчих або будівельних робіт.

Всупереч вищенаведеним норма містобудівного законодавства, скаржником не надано суду будь-яких доказів, які підтверджують факт виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 травня 2009 року у справі №2-879/09 в частині знесення самовільного збудованого гаража, оскільки для виконання такого знесення у 2009 році необхідно було б обовязково отримати дозвіл на виконання підготовчих робіт в інспекції ДАБК.

Аналогічно, будь-яких доказів побудови нового гаража у 2009 році, для чого теж потрібен був дозвіл на виконання будівельних робіт, суду надано не було.

Не були надані суду і повідомлення про початок виконання будівельних (підготовчих) робіт та/або декларацію про прийняття новозбудованого гаража в експлуатацію, як це передбачено чинним Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Також не були надані суду докази реєстрації права власності на новозбудований гараж.

Суд зазначає, що сам лише технічний паспорт наданий скаржником є документом, який підтверджує технічні характеристики спірного гаража, однак не підтверджує наявність дозволу на проведення підготовчих робіт зі знесення старого гаража, і наявність дозволу на проведення будівельних робіт по будівництві нового гаража.

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не надав суду будь-яких доказів добровільного виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 травня 2009 року у справі №2-879/09 в частині знесення самовільного збудованого гаража у 2009 році, а отже державний виконавець правомірно та обґрунтовано повторно наклав на нього штрафу за повторне невиконання рішення суду. З цих мотивів суд відмовляє у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 10, 15, 30, 60, 383 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Луцького міськрайоного суду А.В.Олексюк