Номер провадження: 22-ц/785/1505/17
Номер справи місцевого суду: 495/283/15-ц
Головуючий у першій інстанції Чебан Н. В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_5, за участю третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про встановлення факту належності спадкового майна, визнання права власності, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання права власності, виділ майна в натурі, позовом третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_4, Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним, надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 червня 2016 року,

встановила:

У січні 2015 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила: 1) встановити факт, що житловий будинок № АДРЕСА_1, який складається в цілому з житлового будинку літера «А», загальною площею - 99,1 кв. м., житловою площею - 53,6 кв. м., в який входить: - тамбур І, площею - 3,80 кв. м.; - коридор 1-1, площею - 16,8 кв. м.; - кухня 1-2, площею - 9,6 кв. м.; - кладова 1-3, площею - 4,5 кв. м.; - житлова кімната 1-4, площею - 16,1 кв. м.; - санвузол 1-5, площею - 10,8 кв. м.; - житлова кімната 1-6, площею - 27,3 кв. м.; - житлова кімната 1-7, площею - 10,2 кв. м.; - господарського блоку - літера «Б», гаражу - літера «В», сараю - літера «Г», убиральні - літера «Д» та споруд № 1-4, належав ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року; 2) визнати за ОСОБА_4 право власності на - 10/11 часток житлового будинку № АДРЕСА_1, який складається в цілому з житлового будинку літера «А», загальною площею - 99,1 кв. м., житловою площею - 53,6 кв. м., в який входить: - тамбур І, площею - 3,80 кв. м.; - коридор 1-1, площею - 16,8 кв. м.; - кухня 1-2, площею - 9,6 кв. м.; - кладова 1-3, площею - 4,5 кв. м.; - житлова кімната 1-4, площею - 16,1 кв. м.; - санвузол 1-5, площею - 10,8 кв. м.; - житлова кімната 1-6, площею - 27,3 кв. м.; - житлова кімната 1-7, площею - 10,2 кв. м.; - господарського блоку - літера «Б», гаражу - літера «В», сараю - літера «Г», убиральні - літера «Д» та споруд № 1-4.

ОСОБА_4 свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер ії брат - ОСОБА_10. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № АДРЕСА_1. В установлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно.

ОСОБА_5, не визнавши первісний позов ОСОБА_4, у березні 2015 р. звернулася до суду з вищезазначеним неодноразово уточненим у квітні та грудні місяці зустрічним позовом, в якому остаточно просила: 1) визнати за нею право власності на - 1/11 частку спадкового житлового будинку за адресою: будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами.

ОСОБА_5 у зустрічному позові посилалася на те, після смерті її брата - ОСОБА_10. відкрилася спадщина на житловий будинок № АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і спорудами. Вона є спадкоємцем за законом першої черги. Крім неї спадкоємцем за законом є також ОСОБА_4. Спадщину вона прийняла, однак оформити свої права на неї не може оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів.

У листопаді 2015 р. з позовом до суду звернулися треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, а саме - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які просили: 1) визнати їх заяви від 14.12.2013 р. про відмову від прийняття спадщини після смерті їх брата - ОСОБА_10 на користь ОСОБА_4 недійсними; 2) надати їм додатковий строк для подання до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті їх брата - ОСОБА_10, померлого - ІНФОРМАЦІЯ_1 р..

Свої вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 мотивували тим, що відмова кожного з них від прийняття спадщини у розмірі - 1/11 частки спадкового житлового будинку на користь ОСОБА_4 була вчинена без мети створення юридичних наслідків та не відповідала дійсному наміру сторін.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.06.2016 р. позовну заяву ОСОБА_4 до Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_5 за участю третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про встановлення факту належності спадкового майна і визнання права власності задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на - 10/11 часток житлового будинку № АДРЕСА_1, який складається з житлового будинку літера «А», загальною площею - 99,1 кв. м., житлова площа - 53,6 кв. м., господарський блок літера «Б», гараж літера «В»; сарай літера «Г»; убиральня літера «Д»; споруди № 1-4.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на - 1/11 частку житлового будинку № АДРЕСА_1, який складається з житлового будинку літера «А», загальною площею - 99,1 кв. м., житлова площа - 53,6 кв. м., господарський блок літера «Б», гараж літера «В»; сарай літера «Г»; убиральня літера «Д»; споруди № 1-4.

В решті позову ОСОБА_5 відмовлено.

В задоволенні позовної заяви третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_4, Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним, надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення, яким: 1) визнати за ОСОБА_4 право власності на - 7/11 часток житлового будинку № АДРЕСА_1, а за ОСОБА_5 на - 1/11 частку житлового будинку № АДРЕСА_1; 2) визнати заяви ОСОБА_11, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відмову від прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_10 на користь ОСОБА_4 недійсними; 3) надати ОСОБА_11, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті брата ОСОБА_10, померлого - ІНФОРМАЦІЯ_1 р.. ОСОБА_7 посилається на те, що рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт у судове засідання засіданні не з'явилася. Про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Причини неявки не повідомила. Заяв та клопотань не надала.

ОСОБА_4 у письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважала необхідним скаргу відхилити. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилалася на те, що звернення третіх осіб з позовом до суду є передчасним, оскільки відсутні докази їх звернення до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та відмова нотаріуса в оформленні права на спадщину. Після смерті брата - ОСОБА_10 усі спадкоємці, крім ОСОБА_5, добровільно відмовилися від прийняття спадщини на її користь. Ніяких умов при цьому вони не ставили. Відмова від прийняття спадщини не може бути визнана з підстав її фіктивності.

Представник ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав викладені у письмових запереченнях на апеляційну скаргу доводи та вимоги.

ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5, представник Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у судове засідання засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5 заяв та клопотань не надали. Від Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника сільської ради.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову ОСОБА_4, часткове задоволення зустрічних вимог ОСОБА_5 та відмову в задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, суд першої інстанції виходив з того, що спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_10 прийняли його сестри - ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Інші спадкоємці за законом відмовилися від прийняття спадщини на користь ОСОБА_4. Не надано доказів щодо фіктивності відмови від прийняття спадщини (Т. 2, а. с. 48 - 50).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильних висновків про задоволення первісного позову ОСОБА_4, часткове задоволення зустрічних вимог ОСОБА_5 та відмову в задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 203, 215, 234, 1216, 1258, 1262, 1268, 1273, 1274 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 179, 213 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_10. Факт смерті останнього підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського МУЮ в Одеській області, актовий запис № 1018 (Т. 1, а. с. 211).

Після смерті ОСОБА_10 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.09.2012р. (Т. 1, а. с. 27).

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 є рідними сестрами, а ОСОБА_8 - рідним братом померлого ОСОБА_10 що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження (Т. 1, а. с. 186, 188, 189, 191, 192).

З копії спадкової справи № 487/2013р. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 р. вбачається, що спадкоємцями, які прийняли спадщину, є - ОСОБА_5 у розмірі - 1/11 частка спадкового майна та - ОСОБА_4 у розмірі - 10/11 частка спадкового майна, з урахуванням 9/10 часток від яких, на її користь відмовились інші спадкоємці і, зокрема, - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (Т. 1, а. с. 182 - 231).

При зверненні ОСОБА_4, ОСОБА_5 до нотаріальної контори з приводу оформлення їх спадкових прав їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів (Т.1, а. с. 33, Т.2, а. с. 37).

Між сторонами виникли спадкові правовідносини.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1262 Цивільного кодексу України, у другу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема рідні брати та сестри спадкодавця.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 1273 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Частиною 5 ст. 1274 ЦК України передбачено, що відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229 - 231 і 233 цього Кодексу.

Оскільки беззаперечно встановлено, що сестри ОСОБА_4 та ОСОБА_12 є спадкоємцями померлого брата ОСОБА_10, вони своєчасно звернулися до нотаріальної контори, але нотаріус не може оформити їх права на спадщину, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання за останніми права власності на спадкове майно у відповідних частках.

Вірним є висновок суду першої інстанції провідмову в задоволенні вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання їх відмови від прийняття спадщини недійсною з підстав фіктивності. Як вказувалося вище відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229 - 231 і 233 цього Кодексу. Стаття 234 ЦК України (правові наслідки фіктивного правочину) до цього переліку не входить. Вимоги третіх осіб про визначення їм додаткового строку, достатнього для подання ними заяви про прийняття спадщини, є похідними від вимог про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною.

Доводи апелянта про те, що її відмова від спадщини на користь сестри ОСОБА_4 є фіктивною, оскільки насправді у неї був намір продати свою частки у спадщині ОСОБА_4, суд не надав оцінки її фактичній волі при написанні заяви про відмову від спадщини, судом дана невірна оцінка фіктивності її відмови від спадщини, не засновані на вимогах, передбачених ч. 5 ст. 1274 ЦК України, а тому є неспроможними.

Таким чином, апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому її треба відхилити.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апелянтки, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останньої у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова