АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1179/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Ткаченко С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБондаренка С. І.
суддівВініченка Б. Б., Храпка В. Д.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 30 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення від права на спадкування, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_8 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7 про усунення від права на спадкування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року її чоловіка ОСОБА_9 відкрилась спадщина на частину будинку за адресою: АДРЕСА_1. Заповіт спадкодавцем складено не було. Окрім неї до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця ОСОБА_7, який з батьком не проживав, не підтримував ніяких відносин та ухилявся від надання допомоги хворому батьку.

На підставі викладеного позивач просила усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Заочним рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 21 січня 2015 року позов задоволено. Усунуто ОСОБА_7 від права на спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9.

Відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення.

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2017 року залучено ОСОБА_6 правонаступником померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року позивача ОСОБА_8.

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2017 року задоволено заяву ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення суду. Заочне рішення від 21 січня 2015 року скасовано.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 30 березня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення від права на спадкування.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, обґрунтовано виходив з того, що позивачем не доведено наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_9 , чоловік ОСОБА_8 та батько відповідача ОСОБА_7. Вказані особи, як спадкоємці за законом, подали заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9, що підтверджується листом приватного нотаріуса Чигиринського районного нотаріального округу Кашицької О.Г ( а.с. 14)

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8 померла.

Спадкоємцем її майна за заповітом являється ОСОБА_6, який, за повідомленням приватного нотаріуса Чигиринського районного нотаріального округу Кашицької О.Г. від 30 січня 2017 року, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Звертаючись із позовною вимогою про усунення відповідача від права на спадкування, ОСОБА_8 посилалась на ст.1224 ЦК України, згідно якої за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.6 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року N 7, Правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК ( 435-15 ) стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Таким чином при вирішенні справи про усунення особи від права на спадщину на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України згідно з вимогами ст.214 ЦПК України потрібно встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, посилався на те, що позивачем не було надано відповідних доказів на підтвердження безпорадного стану спадкодавця, факту ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю.

Так, в матеріалах справи містяться лише документи, що підтверджують факт хвороби спадкодавця та перебування його на лікуванні у медичних закладах.

Позивачем не було надано відповідних доказів того, що спадкодавець ОСОБА_9. у зв'язку з хворобою потребував допомоги саме відповідача та звертався до нього за будь-якою допомогою в наданні якої йому було відмовлено. Таким чином, судом не встановлено факт ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю в розумінні положень ч.5 ст.1224 ЦК України.

Згідно з вимогами частин 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності належних доказів на підтвердження факту ухилення відповідача від утримання спадкодавця та потреби останнього в наданні такого утримання, а тому відсутні і підстави для усунення відповідачів від права на спадкування на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги висновків районного суду не спростовують, а тому і підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 30 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення від права спадкування - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :