АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: судді Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Ратнікової В.М.

секретар: Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого в шлюбі, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокопенко ЛесяВолодимирівна, про визнання недійсними договору про поділ майна подружжя, договору дарування земельної ділянки та поділ майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2017 року у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про забезпечення позову. Зазначає про те, що ОСОБА_3 відчужив спірне майно своїй матері - ОСОБА_5, яка, як власник майна, у будь - який час може ним розпорядитися. Вказує, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза не виконання рішення суду.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважали, що питання забезпечення позову вирішено судом з дотриманням норм процесуального законодавства.

В судове засідання приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. не з'явилась, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за її відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/8055/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Даниленко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
Судом установлено, що в провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого в шлюбі, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В., про визнання недійсними договору про поділ майна подружжя, договору дарування земельної ділянки та поділ майна подружжя.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що, зазначивши осіб, яким належить спірне майно, та на яке вона просить накласти арешт, не надала суду документів, які б підтверджували факт належності майна особам, які є або можуть бути стороною в цивільному провадженні, та не зазначила доказів неможливості отримання даної інформації, а також з метою уникнення порушення прав та інтересів інших осіб.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України визначено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-які стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).

Статтею 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Як убачається із матеріалів справи в судовому засіданні 21 квітня 2017 року представником відповідача було подано заяву про збільшення позовних вимог та заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_10 (т.2, а.с.1).

В порушення вимог ст.ст. 31,33, 168 ЦПК України суд не вирішив заявлене клопотання та оголосив перерву до 23 червня 2017 року.

27 квітня 2017 року представником відповідача було порушено питання про забезпечення позову.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 посилалась на те, що ОСОБА_5, яка є матір'ю позивача ОСОБА_3, і яка отримала спірне нерухоме майно в дар після подачі суду зустрічного позову про поділ цього майна, може у будь-який час, будучи власником, розпорядитися цим майном на власний розсуд, що унеможливить виконання рішення суду.

Як убачається із змісту заяви про забезпечення позову, вона відповідає встановленим ст.151 ЦПК України вимогам, містить посилання на обставини справи, причини, у зв'язку із якими необхідно забезпечити позов та вид його забезпечення.

Доводи апеляційної скарги про належність спірного майна матері ОСОБА_3 - ОСОБА_5 підтверджуються наданими витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Посилання суду на невизначеність осіб, яким належить спірне майно спростовується доказами, що наявні в матеріалах справи.

Також, судом першої інстанції не надано оцінку предмету спору, в частині необхідності забезпечення позову, а саме те, що ОСОБА_2 оскаржує укладені нею правочини, що порушують її майнові права на спільне майно подружжя, та заявляє вимогу про його поділ та витребування із чужого незаконного володіння.

Викладені у позовній заяві обставини дозволяють зробити висновок про обґрунтованість вимоги апелянта про необхідність накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом позову.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_3, заперечуючи проти забезпечення позову, пояснив, що його мати є добросовісним набувачем спірного майна, а набуттю нею права власності передували ще декілька правочинів щодо відчуження зазначеного нерухомого майна. За таких підстав колегія судів вважає, що припущення ОСОБА_2 про те,що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення зустрічного позов, є обґрунтованим, а тому подана заява про забезпечення позову в частині арешту нерухомого майна підлягає задоволенню.

Однак, вимога про накладення арешту на предмети домашнього вжитку задоволенню не підлягає, оскільки відсутні докази знаходження такого майна у будинку з надвірними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Ураховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 травня 2017 року скасувати і постановити нову ухвалу наступного змісту.

Заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_5, а саме:

1. житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями і спорудами (домоволодіння) загальною площею 117, 4 кв.м., житловою 76, 3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00;

2. земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0, 1194 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна) ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 14);

3. земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3, площею 0, 0897 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер неерухомого майна 14);

За даною ухвалою стягувачем є ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: 03048, АДРЕСА_1., а боржником: ОСОБА_5, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

Копію ухвали направити для виконання Васильківському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Покровська, 5).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк пред'явлення до виконання 3 (три) роки.

В решті вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

В.М. Ратнікова