Справа № 161/8390/17
Провадження № 4-с/161/147/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2017 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді Подзірова А.О., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на дії Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області під час примусового виконання судового рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області в цивільній справі №2-6058/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 вересня 2010 року в цивільній справі №2-6058/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» заборгованості за кредитним договором №236/08 від 10 липня 2008 року в розмірі 86 887,08 грн.

На виконання цього судового рішення в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 був виданий виконавчий лист від 02 лютого 2011 року №2-6058.

Постановою державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 26 квітня 2017 року №24598377 вказаний виконавчий документ був повернутий стягувачу.

25 травня 2017 року стягувач звернувся до суду зі скаргою на вищенаведені дії державного виконавця.

Скаргу мотивує тим, що постановою старшого державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 про повернення виконавчого документу стягувачу від 26 квітня 2017 року ВП №24598377, було повернуто виконавчий лист Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2011 року №2-6058 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» коштів на загальну суму 87 875,96 грн, на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Стягувач зазначає, що державним виконавцем не було виконано всіх дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження», зокрема на адресу банку не направлялося жодних документів про хід виконавчого провадження. Також державним виконавцем не здійснювалося періодична перевірка майнового стану боржника. Крім того, державним виконавцем не вносилося подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон боржника-фізичної особи.

З наведених підстав просить суд (а.с.4-5):

1) визнати незаконними дії державного виконавця щодо примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2011 року №2-6058;

2) скасувати постанову старшого державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 про повернення виконавчого документу стягувачу від 26 квітня 2017 року ВП №24598377;

3) зобовязати старшого державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 про повернення виконавчого документу стягувачу від 26 квітня 2017 року ВП №24598377;

4) зобовязати старшого державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 направляти на адресу АТ «Брокбізнесбанк» копії всіх документів по вчинених виконавчих діях передбачених чинним законодавством.

В судове засідання державний виконавець не зявився, однак у супровідному листі від 01 серпня 2017 року №10295 надав копію матеріалів виконавчого провадження. Крім того у заяві від 08 серпня 2017 року просив суд розглядати скаргу за його відсутності.

Дослідивши письмові матеріали скарги, проаналізувавши матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що скаргу слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З аналізу вищенаведеної норми закону слідує, що перед поверненням виконавчого документа у звязку з відсутню майна боржника, виконавець повинен вжити всіх передбачених законом заходів для його виявлення.

Частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Аналогічна за змістом положення містилося у частині восьмій статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999, який був чинний на час відкриття виконавчого провадження, де зазначено, що державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Всупереч вищенаведеним законодавчим приписам, державний виконавець останню перевірку майнового стану боржника ОСОБА_2 щодо наявності рухомого майна здійснював лише у травні 2016 року шляхом надсилання відповідних запитів до Територіального сервісного центру 0741 Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області, Державної інспекції сільського господарства у Волинській області, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, тобто за рік до того, як державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу.

Крім того, пунктом 19 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобовязаний у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Всупереч вищенаведеним законодавчим приписам, у матеріалах виконавчого провадження відсутні докази звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що старшим державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 не вчинені всі передбачені дії для перевірки майнового стану боржника ОСОБА_2, а також не вчинено дій щодо ініціювання тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за кордон, а отже державний виконавець неправомірно та передчасно повернув виконавчий документ стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

З зазначених мотивів суд дійшов висновку що скарга стягувача є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.

Частиною другою статті 387 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

В даному випадку, суд задовольняє скаргу стягувача частково та обирає найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права, а саме шляхом:

1) визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 щодо повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні ВП №24598377.

2) скасування постанови старшого державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 про повернення виконавчого документу стягувачу від 26 квітня 2017 року ВП №24598377.

3) зобовязання старшого державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 продовжити примусове виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2011 року №2-6058 та вжити всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для виконання цього виконавчого документу.

Суд відмовляє у задоволенні вимог скарги про визнання всіх дій державного виконавця неправомірними, оскільки за змістом скарги та з обставин виконавчого провадження слідує, що неправомірними є лише дії виконавця стосовно повернення виконавчого документу стягувачу, а не в загальному всі дії з його виконання.

Також суд не вбачає за необхідне задовольняти скаргу шляхом зобовязання державного виконавця направляти копії всіх документів по вчинених виконавчих діях, оскільки такий обовязок встановлений у статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», і додатковому зобовязанню не потребує. Крім того, вимоги скарги про визнання неправомірними дій та постанови про повернення виконавчого документу стягувачу ніяким чином не повязані з таким способом відновлення порушеного права як зобовязання виконавця направляти копії документів виконавчого провадження. З наведених мотивів, у цій частині суд відмовляє у задоволенні скарги у звязку з необґрунтованістю.

Керуючись статтями 210, 386 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 щодо повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні ВП №24598377.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 про повернення виконавчого документу стягувачу від 26 квітня 2017 року ВП №24598377.

Зобовязати старшого державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 продовжити примусове виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2011 року №2-6058 та вжити всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для виконання цього виконавчого документу.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_5