Справа № 363/3032/16-ц Головуючий у І інстанції Чірков Г. Є.
Провадження № 22-ц/780/2981/НОМЕР_2 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 1 15.08.2017
УХВАЛА

Іменем України

15 серпня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Сержанюка А.С., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 12 квітня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління капітального будівництва» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року позивач ТОВ «Управління капітального будівництва» звернувся до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні майном. Заявлений позов мотивував тим, що на підставі свідоцтва про право власності від 20 грудня 2013 року йому належить право власності на гараж АДРЕСА_2, між ТОВ «Управління капітального будівництва» та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу гаражу від 08 вересня 2014 року. Продаж гаражу вчинено за 80000 грн., станом на 04 серпня 2016 року ОСОБА_3 сплачено 40000 грн., решта коштів не сплачується у зв'язку з тим, що покупець не має можливості користуватися придбаним майном з причини незаконного заволодіння гаражем ОСОБА_2 Згідно акту обстеження від 16 червня 2016 року, здійснено вихід за адресою знаходження майна і встановлено, що на гаражі АДРЕСА_3, у вищезазначеному гаражі невідомими особами змінено замки, зазначений гараж безпідставно займає відповідач ОСОБА_2 для зберігання автотранспорту та особистих речей. Просив усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належним ТОВ «Управління капітального будівництва» гаражем АДРЕСА_2 шляхом зобов'язання ОСОБА_2 звільнити його.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 12 квітня 2017 року позов ТОВ «Управління капітального будівництва» задоволено, усунуто перешкоди у користуванні та розпорядженні належним позивачу гаражем шляхом зобов'язання ОСОБА_2 звільнити вказане приміщення гаражу.

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 12 квітня 2017 року, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що вона ніколи не користувалася і не користується спірним гаражем, а періодично користується критою стоянкою АДРЕСА_2 і знаходиться в користуванні її матері ОСОБА_4 Позивач не надав суду жодного належного доказу на підтвердження того факту, що вона нібито самовільно зайняла його гараж та користується ним; в акті обстеження гаражу від 16 червня 2016 року, який було складено представниками позивача без її участі, обставини її користування гаражем були встановлені виключно зі слів двох мешканців будинку, які до того ж не були допитані в судовому засіданні. При цьому представник позивача в судовому засіданні не зміг пояснити, чи користувався взагалі позивач будь-коли цим гаражем, яким чином і коли нібито вона зайняла його і якими доказами це підтверджується. Отже, твердження позивача про факт її користування вказаним гаражем ґрунтується виключно на неперевіреній інформації і припущеннях позивача. Крім того, позивач, стверджуючи про її незаконне заволодіння та користування гаражем, звернувся до суду не з віндикаційним, а з негаторним позовом про усунення перешкод в користуванні майном, тобто обрав неправильний спосіб захисту свого можливо порушеного права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Задовольняючи позов ТОВ «Управління капітального будівництва» про усунення перешкод у користуванні майном, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач без законних підстав користується гаражем АДРЕСА_2 та належить на праві власності позивачу, а її твердження про те, що вона користується не гаражним боксом, а критою автостоянкою, належними, допустимими і достатніми доказами в суді не підтверджені.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що згідно акту прийому-передачі в експлуатацію приміщень, мереж та прибудинкової ділянки загального користування АДРЕСА_2, складеного 01 червня 2009 року, в складі приміщень, що передаються, також було передано криту стоянку пл. 545 кв.м.

01 вересня 2009 року ТОВ «Управління капітального будівництва» (орендодавець) уклало терміном на два роки договір оренди критих стоянок для автомобілів із ТОВ «Житлопобут-2007» (орендар) за адресою АДРЕСА_2.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03 лютого 2016 року у справі за позовом ТОВ «Житлопобут-2007» до ОСОБА_4, третя особа ТОВ «Управління капітального будівництва» про розірвання договору та повернення майна (критої стоянки для автомобіля АДРЕСА_2) в задоволенні позову відмовлено.

Згідно листів Новопетрівської сільської ради від 27 березня 2017 року № 339, КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» від 29 березня 2017 року АДРЕСА_2 розташований комплекс автомобільних гаражів.

Також судом встановлено, що ТОВ «Управління капітального будівництва» є власником гаражу АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20 грудня 2013 року.

08 вересня 2014 року ТОВ «Управління капітального будівництва» укладено з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу гаража НОМЕР_2, за умовами якого гараж продається в розстрочку із виникненням права власності у покупця після сплати його ціни в повному обсязі.

16 червня 2016 року комісією у складі працівників ТОВ «Управління капітального будівництва» проведено обстеження гаражів НОМЕР_4 та складено акт про те, що на гаражі АДРЕСА_2 невідомими особами зафарбовано АДРЕСА_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були присутні при обстеженні гаражів, встановлено, що гараж НОМЕР_2, на якому нафарбовано НОМЕР_3 займає ОСОБА_2, яка мешкає за адресою АДРЕСА_1, та використовує гараж для зберігання автотранспорту та особистих речей.

07 липня 2016 року ТОВ «Управління капітального будівництва» направлено вимогу на адресу ОСОБА_2 про звільнення гаражу НОМЕР_2, яка отримана останньою 14 липня 2016 року.

В матеріалах справи наявні три відеозаписи на CD дисках, на яких зафіксовано обставини користування ОСОБА_2 спірним гаражем, зокрема шляхом зберігання в ньому автомобіля та інших речей.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки судом першої інстанції було встановлено, що відповідач безпідставно користується належним позивачу на праві власності гаражем, порушене право позивача підлягає захистом шляхом зобов'язання відповідача усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні спірним майном, відтак суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не змінювала замки на воротах гаражу АДРЕСА_2, ним не користувалася і не має до нього жодного відношення, спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи та дослідженими судом, а саме актом від 16 червня 2016 року та відеозаписами, із яких вбачається, як ОСОБА_2 вільно заходить у приміщення гаражу та виїжджає з нього на автомобілі НОМЕР_1 синього кольору; гараж розташований між гаражами НОМЕР_5 та НОМЕР_6, попередня нумерація замальована білою фарбою та виправлено номер гаражу з НОМЕР_2 на НОМЕР_3.

Також дані обставини підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_6, який був допитаний судом апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної інстанції за клопотанням позивача відповідно ст. 303 ЦПК України.

Із цих же підстав колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що позивач не надав суду жодного належного доказу на підтвердження того факту, що вона нібито самовільно зайняла його гараж та користується ним, і що твердження позивача про факт її користування вказаним гаражем ґрунтується на неперевіреній інформації і його припущеннях.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту свого можливо порушеного права, оскільки він звернувся до суду не з віндикаційним, а з негаторним позовом про усунення перешкод у користуванні майном замість того, щоб просити суд витребовувати майно у ОСОБА_2, колегія суддів враховує наступне.

Так, позивач є власником спірного майна, відповідачем не оспорюється право власності позивача на гараж АДРЕСА_2, відтак зобов'язання відповідача усунути перешкоди в здійсненні позивачем права користування та розпорядження гаражем в порядку ч. 1 ст. 391 ЦК України НОМЕР_3 відповідним способом захисту прав позивача.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц

Судді: Сержанюк А.С.

Фінагєєв В.О.