Справа № 163/1709/17
Провадження № 2/163/320/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

за участі секретаря - Костюк Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який зареєстрований 12.08.2004 року виконавчим комітетом Штунської сільської ради Любомльського району Волинської області, про що зроблено актовий запис за №5. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує, що шлюб з відповідачкою виявився невдалим, взаєморозуміння між ними не досягнуто, остання зраджувала йому в подружній вірності, вигнала його з будинку та на даний час проживає з іншим чоловіком. Фактичні шлюбні відносини між ними припинено, а подальше спільне проживання та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. З викладених підстав вважає, що їх сім'я існує лише формально та зберегти її неможливо, як і неможливо примиритися, тому просив шлюб, укладений з відповідачем, розірвати.

В судове засідання сторони не з'явились, однак в канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. При цьому, у своїх заявах: позивач вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та просить шлюб розірвати, а відповідач - позовні вимоги визнала та просила позов задовольнити.

За викладених обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого повторно 26.10.2016 року Любомльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, встановлено, що сторони уклали шлюб 12.08.2004 року, про що складено відповідний актовий запис за №5 (а.с.4).

Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3, виданих Штунською сільською радою 13.06.2007 року та 26.05.2009 року, відповідно (а.с.5-6).

Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

З огляду на викладені правові норми та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що викладені останнім доводи, які відповідачем не оспорюються, відповідають фактичним обставинам справи, за яких, в даному випадку збереження сім'ї буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин.

Судом встановлено, що позивач не бажає примиритися, а відповідач, зі своєї сторони, на розірвання шлюбу погодилась, що в своїй сукупності приводить до висновку, що подальше спільне життя останніх, як подружжя, і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін.

Враховуючи викладене, суд вважає, що сім'ю зберегти неможливо, шлюб між сторонами існує лише формально, а тому його слід розірвати.

Згідно зі ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 59, 60, 88, ч.4 ст.174, ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 56, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем с. Столинські Смоляри Любомльського району Волинської області, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженкою с. Штунь Любомльського району Волинської області, зареєстрований 12 серпня 2004 року виконавчим комітетом Штунської сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис за №5, - розірвати.

Стягнути зі ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук