Справа №295/7850/17

14.08.2017 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого судді Полонця С.М.,
при секретарі с/з Синюк А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Богунський районний відділ у м. Житомирі управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, -
Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, посилаючись на те, що вона народилася в м. Севастополі у 1987 році та проживала постійно на території України станом на 24.08.1991 року і встановлення даного факту необхідно заявнику для підтвердження належності до громадянства України.
В судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій просила заяву задовольнити.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі заінтересованої особи на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України.
Вирішення даного питання врегульовано, крім Закону «Про громадянство України» (далі Закон), також Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.
Відповідно до положень Закону та Порядку, заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.
Згідно з пп.1,2 ч.1 Закону , громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (03.11.1991р) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.
Згідно Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001 та Закону України "Про громадянство України", визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.
Відповідно до пункту 25 Порядку, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.
Згідно пункту 45 Порядку, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополі, Кримської області, УРСР, актовий запис №93 від 19.08.1987 року. Батьками є: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 .
Після реєстрації шлюбу 19.11.2016 року ОСОБА_2 присвоєно прізвище ОСОБА_5 .
Відповідно до копії трудової книжки матері заявника ОСОБА_4 , вона в період з 1986 року по 1994 роки працювала у відділенні зв`язку Кача Севастопольського міського підприємства зв`язку.
Відповідно до довідки Військового комісаріату м. Москви від 22.03.2017 року, батько заявника ОСОБА_3 проходив військову службу з 28.10.1981 року по 18.10.1994 року в пос. Кача м. Севастополя.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Наведений у ст. 256 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.
Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання громадянства України.
Отже, факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, які сумнівів у суду не викликають, а тому заява підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 15, 60, ч.4 ст.169, 214, 256-259, гл.8 розд.3 ЦПК України, -
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою заінтересованої особи, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: