Справа № 161/7080/17 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/773/1059/17 Категорія: 81 Доповідач: Стрільчук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Бовчалюк З.А.,

секретар судового засідання - Галицька І.П.,

з участю прокурора Ревухи І.В., представника стягувача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою заступника прокурора Волинської області на дії та рішення заступника начальника Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - Рожищенський районний ВДВС) Кисіля Д.В. за апеляційною скаргою Рожищенського районного ВДВС на ухвалу Луцького міськрайонного суду від 30 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

Заступник прокурора Волинської області звернувся до суду із зазначеною скаргою, посилаючись на те, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 04 вересня 2009 року задоволено позов прокурора Волинської області в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України», від імені якого діє філія - Волинське обласне управління Ощадбанку (на даний час - Волинське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України») і стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованість за кредитом в сумі 6 598,21 грн. На підставі даного рішення суд видав виконавчий лист про його примусове виконання № 2-4821/09(4171) від 23 жовтня 2009 року.

Прокуратурою Волинської області 09 березня 2017 року виконавчий лист із заявою повторно звернуто до примусового виконання у Рожищенський районний ВДВС. Однак заступником начальника цього ВДВС 20 квітня 2017 року повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання з мотивів відсутності підтверджуючих сплату авансового внеску документів та не надходження цих коштів.

Вважає таке повідомлення незаконним.

Прокурор, як і стягувач, є самостійним учасником виконавчого провадження, на якого законодавством не покладено обов'язок долучати до заяви про примусове виконання рішення квитанцію про сплату авансового платежу.

Крім того, прокуратура є державним органом, який звільняється від сплати авансового внеску в разі звернення до органів державної виконавчої служби.

Враховуючи викладене, просив визнати неправомірними дії та скасувати рішення заступника начальника Рожищенського районного ВДВС Кисіля Д.В. у формі повідомлення від 20 квітня 2017 року № 2534 про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання, зобов'язати державного виконавця прийняти рішення щодо відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення суду за виконавчим листом № 2-4821/09(4171) від 23 жовтня 2009 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 30 червня 2017 року скаргу задоволено. Постановлено визнати неправомірними дії та скасувати рішення заступника начальника відділу Рожищенського районного ВДВС Кисіля Д.В. у формі повідомлення від 20 квітня 2017 року № 2534 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Зобов'язати Рожищенський районний ВДВС відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-4821/09, виданого Луцьким міськрайонним судом 23 жовтня 2009 року.

В апеляційній скарзі Рожищенський районний ВДВС просить скасувати цю ухвалу і постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог прокурора, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм права.

В запереченні в. о. прокурора Волинської області просить відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення першої інстанції без змін, зазначаючи про безпідставність доводів скарги.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В даному випадку зі скаргою на рішення та дії посадової особи державної виконавчої служби до суду звернувся прокурор як представник інтересів держави в особі сторони виконавчого провадження - стягувача.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про виконавче провадження» прокурор є самостійним учасником виконавчого провадження.

Право прокурора як учасника виконавчого провадження на оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавця передбачено ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

З досліджених доказів судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 04 вересня 2009 року у справі № 2-4821/09 за позовом прокурора Волинської області в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України в особі філії Волинське обласне управління Ощадбанку до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та розірвання договору позов задоволено і стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитом в сумі 6 598,21 грн. та на користь держави - 186 грн. судових витрат (а. с. 9-11).

23 жовтня 2009 року Луцьким міськрайонним судом видано виконавчий лист про примусове виконання вказаного рішення (а. с.8).

09 березня 2017 року заступником прокурора Волинської області виконавчий лист пред'явлено до виконання у Рожищенський районний ВДВС (а. с. 7).

20 квітня 2017 року заступником начальника відділу Рожищенського районного ВДВС Кисілем Д.В. складено Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, яке в той же день за вихідним № 2534 було направлено стягувачу і прокурору. Таке рішення посадова особа органу державної виконавчої служби обґрунтувала тим, що у пред'явлених до виконання документах відсутнє підтвердження сплати авансового внеску, а кошти з відповідним призначення на рахунок Рожищенського районного ВДВС не надходили (а. с. 6).

При винесенні згаданого Повідомлення заступник начальника відділу Рожищенського районного ВДВС керувався п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з яким виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Таке рішення посадової особи органу державної виконавчої служби не відповідає вимогам законодавства.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону (зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень): 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді. До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в установленому законом розмірі.

Аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок про те, що закон, надаючи прокурору як самостійному учаснику виконавчого провадження право звертатися до виконавця із заявою про примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема у разі представництва інтересів держави в суді (як в даному випадку), не покладає на нього обов'язок додавати до заяви квитанцію про сплату авансового внеску. Такий обов'язок покладений лише на стягувача, яким прокурор не є.

Тому у заступника начальника відділу Рожищенського районного ВДВС не було передбачених законом підстав для повернення виконавчого документа без прийняття його до виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Виходячи з викладеного, давши вірну правову оцінку обставинам справи, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив скаргу прокурора, визнавши неправомірними дії та рішення заступника начальника відділу Рожищенського районного ВДВС щодо повернення виконавчого документа стягувачу без виконання і зобов'язавши вказаний орган державної виконавчої служби відкрити виконавче провадження з виконання пред'явленого йому виконавчого листа.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги Рожищенського районного ВДВС зводяться до того, що стягувачем у виконавчому провадженні, про яке йдеться у зверненні прокурора, є ПАТ «Державний ощадний банк України», що не відносить до переліку осіб, які відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» звільняються від сплати авансового внеску.

Однак вказані доводи повністю спростовуються наведеними вище обставинами справи і положеннями закону, згідно з якими у разі пред'явлення до виконання виконавчого листа прокурором (при представництві ним інтересів держави в суді, як у даному випадку) на нього не покладається обов'язок подавати квитанцію про сплату авансового внеску, а відтак - і сплачувати такий внесок.

Той факт, що прокурор представляв у суді інтереси держави в особі ПАТ «Державний ощадний банк України», яке є комерційною організацією, не має правового значення для вирішення даної справи, оскільки виконавчий документ пред'явлений до виконання не вказаною юридичною особою як стягувачем, а прокурором як самостійним учасником виконавчого провадження, який не зобов'язаний сплачувати авансовий внесок і підтверджувати його сплату відповідним платіжним документом.

З огляду на викладене безпідставними є і доводи апеляційної скарги про те, що прокуратура як державний орган може бути звільнена від сплати авансового внеску на підставі абзацу з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» лише при пред'явленні до виконання виконавчих документів, стягувачами за якими є громадяни, представництво інтересів яких прокурор здійснював у судовому процесі, або державні органи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду від 30 червня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді