09.08.2017 ЄУН 389/29/17
Провадження № 2/389/11/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року Знам'янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Українського В.В.

при секретарі Гончар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Знам'янка Кіровоградської області цивільну справу за позовом керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, ОСОБА_3 про визнання недійсними наказів, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 селищна рада Кіровоградської області, про визнання недійсними договорів оренди землі, зобовязання повернути земельні ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

Керівник ОСОБА_1 місцевої прокуратури звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, ОСОБА_3 про визнання недійсними наказів, визнання недійсними договорів оренди землі, зобовязання повернути земельні ділянки.

На обґрунтування позовних вимог прокурор вказав, що на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що ОСОБА_2 управлінням Держгеокадастру в Кіровоградській області грубо порушено вимоги земельного законодавства при передачі в оренду земельних ділянок ОСОБА_3 Вивченням стану законності у земельній сфері встановлено, що наказом ОСОБА_2 управління Держгеокадастру (правонаступник Держземагенства) у Кіровоградській області від 28.05.2014 надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення їй в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства загальною площею 38,19 га, розташованих на території ОСОБА_1 другої селищної ради (за межами населеного пункту). Наказ видано на підставі заяви ОСОБА_3 та доданих до неї документів. Наказом ОСОБА_2 управління Держгеокадастру (правонаступник Держземагенства) у Кіровоградській області від 12.03.2015 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення в оренду строком на 7 років ОСОБА_3 загальною площею 38.19 га для ведення фермерського господарства на території ОСОБА_1 Другої селищної ради Кіровоградської області. Позивач вважає вказані накази є незаконними та підлягають скасуванню з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ст. 1 Закону «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Порядок надання земельних ділянок для ведення фермерського господарства передбачений спеціальним Законом.

Звертаючись до спеціально уповноваженого органу із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення з метою надання в оренду земельних ділянок, ОСОБА_3, ввівши в оману відповідний орган державної влади не повідомила, що з 2001 року вона є співзасновником та керівником сільського господарства з обмежено відповідальністю «ТерраСервіс», а також з 2005 року являється співзасновником та керівником фермерського господарства «БАЗ.І.С.» та вже має в користуванні земельні ділянки державної форми власності на умовах оренди. А відтак, з огляду на земельне законодавство, ОСОБА_3 мала право на отримання в оренду земельних ділянок виключно за результатами аукціону. Також, ОСОБА_3 не вказано кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне отримання земельних ділянок у власність.

Без конкурентних засад (земельних торгів) земельні ділянки передаються в оренду для ведення фермерського господарства лише громадянам. При цьому отримання громадянином права на земельну ділянку є передумовою для створення ним юридичної особи фермерського господарства. У даному випадку, ОСОБА_3 не мала на меті і не створила нове фермерське господарство на базі наданих їй в оренду земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення (ріллі) загальною площею 38,19 га, на території ОСОБА_1 Другої селищної ради Знам'янського району. ОСОБА_3, в обхід норм чинного земельного законодавства, незаконно отримала в оренду земельні ділянки для ведення фермерського господарства поза конкурентною процедурою земельних торгів, натомість фермерське господарство не створила, а отримані земельні ділянки використала для розширення вже існуючою фермерського господарства «БАЗ.І.С.», співзасновником та керівником якого вона являється.

За змістом статей 1, 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити комплекс передбачених частиною першою статті 7 Закону умов і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування повинен дати оцінку обставинам і умовам, зазначеним у заяві. За наслідками зазначеної оцінки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою га реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. У протилежному випадку відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб'єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов'язковою процедурою без проведення земельних торгів.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в судове засідання не зявився але надав до суду клопотання в якому позовні вимоги не визнав, та суду пояснив, що згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно ст. 118 та 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування чи власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст.122 ЗК України, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються, зокрема графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про фермерське господарство», котра діяла на час виникнення правовідносин для отримання у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. Головне управління (відповідач по даній справі) є суб'єктом владних повноважень, що на даний час здійснює повноваження стосовно розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, при здійсненні повноважень власника землі є вільним у реалізації права розпоряджатись землею та вільним у виборі суб'єкта щодо надання йому права користування земельною ділянкою в порядку встановленому законом. Згідно вимог чинного законодавства України, органи державної влади на виконання своїх повноважень видають відповідні розпорядчі документи в формі наказів, рішень тощо. ОСОБА_2 управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області було надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою відповідно до статей 15-1, 122, 123 Земельного кодексу України, Закону України «Про фермерське господарство» на підставі отриманої заяви від ОСОБА_3 та відповідних додатків (копія паспорта та ідентифікаційний код, викопіювання з кадастрової карти, документи що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти здобутої в аграрному навчальному закладі, обґрунтування розмірів земельної ділянки).

Частиною 6 ст. 123 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування. Вимагати додаткові матеріали та документи при прийнятті відповідного рішення чинним законодавством не передбачено. ОСОБА_3 при поданні заяви про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду зазначено необхідні відомості та надано всі передбачені законодавством документи, а тому підстав для відмови у задоволенні такої заяви не було, з чого можна зробити висновок, що оскаржувані накази є правомірними та такими що прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства. Крім того ОСОБА_1 місцева прокуратура до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявами та листами щодо порушення земельного законодавства відносно оренди земельних ділянок на території ОСОБА_1 Другої селищної ради не зверталась .

Представники відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог та просили відмовити позивачеві в їх задоволенні в повному обсязі.

ОСОБА_1 селищна рада в судове засідання не зявилася, надала заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без участі представника та повідомила, що претензій до ОСОБА_3 не має, просить розглянути справу на розсуд суду. В попередньому судовому засіданні представник селищної ради пояснив, що орендна плата сплачується , затримок з боку відповідача немає .

Суд вислухав пояснення сторін, їх представників, дослідив матеріали справи та прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Громадяни та юридичні особи у визначеному законом порядку набувають прав власності та користування земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення для ведення господарської діяльності або задоволення особистих потреб.

Частиною 1, 2 ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" (далі Закону) визначено фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.7 Закону для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Статтею 116 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно п.2. ст. 123 Земельного Кодексу, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (п.3. ст. 123 Земельного Кодексу). Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою ст. 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Тобто, згідно з вказаними нормами підставою для надання в оренду земельної ділянки державної або комунальної власності та передумовою укладення відповідного договору (договорів) є рішення особи, яка здійснює розпорядження нею від імені власника. Відповідно до Порядку взаємодії між територіальними органами Держгеокадастру/Держземагентства під час реалізації повноважень з передачі земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб, затвердженого Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року N 15, наказом Держгеокадастру №95 від 04.06.2015, «Про деякі питання взаємодії між територіальними органами Держгеокадастру/Держземагентства під час розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності», обласні управління Держгеокадастру в ході реалізації державної політики у сфері земельних відносин реалізують від імені держави право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності шляхом передачі їх громадянам у власність чи користування на умовах оренди.

Вказаним наказом також затверджено порядок прийняття рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, погодження документації із землеустрою та здійснення державної реєстрації земельної ділянки, прийняття рішення про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність або користування (на безконкурентних засадах), у т.ч. з огляду на Порядок у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства на умовах оренди.

Крім того, п. 2.8. Порядку зазначено що, перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою визначено ч. 7 ст. 118 і ч.3 ст. 123 Земельного Кодексу України.

Як встановлено судом у справі, ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що перебували в державній власності на території ОСОБА_1 Другої селищної ради Кіровоградської області. Згідно вимог ст.123 Земельного Кодексу, з урахуванням ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" на підставі поданих заяв де відповідач ОСОБА_3 зазначила бажаний розмір земельних ділянок та місце їх розташування, цільове призначення земельних ділянок, з обґрунтуванням щодо їх використання для ведення фермерського господарства та доданих до заяв копій документів.

Наказом ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення їй в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства на території Знамянської Другої селищної ради Кіровоградської області.

Наказом ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області затверджений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення в оренду строком на 7 років ОСОБА_3 загальною площею 38,1900 га, для ведення фермерського господарства на території ОСОБА_1 Другої селищної ради Кіровоградської області (за межами населеного пункту).

З огляду на це суд приходить до висновку, що проекти землеустрою відповідали вимогам ст. 50 Закону України «Про землеустрій», та не містили недоліків передбачених ч.13 ст. 123 Земельного кодексу України, що б могли стати підставою для відмови в їх затвердженні.

В подальшому 25.05.2015 між ГУ Держгеокадастру у Кіровоградські області та ОСОБА_3 укладено договори оренди земельних ділянок площею 29,3200 га (кадастровий № :02:000:9016) , площею 8,8700 га (кадастровий № :02:000:9017) строком на 7 років.

25.05.2017 зазначені договори оренди земельних ділянок були зареєстровані відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Знамянського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області за номерами 97791830, 9780045.

Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину відповідно до ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, а саме: ч. 1 - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; ч. 2 - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; ч. 3 - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; ч. 5 - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом встановлено, що відповідачі по справі мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільне, спрямоване на укладення Договорів оренди землі та належне їх виконання.

Звертаючись до суду з указаним позовом, прокурор однією з підстав для визнання недійсними та скасування вищевказаних наказів ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, зазначив відсутність у заяві ОСОБА_3 відомостей про кількість членів фермерського господарства, наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, відсутність наміру створення ОСОБА_3 фермерського господарства та перебування на час звернення із заявою про надання земельних ділянок співзасновником та керівником іншого підприємства.

Суд вважає відсутні підстави для визнання недійсними та скасування оспорюваних наказів ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на підставі відсутності відомостей про кількість членів фермерського господарства, оскільки Закон України "Про фермерське господарство" не передбачає підстав для відмови громадянам у прийнятті заяви про надання земельної ділянки для створення фермерського господарства у зв'язку з недотриманням правил, передбачених ч. 1 ст. 7 цього Закону. Крім того, відповідно до виписки з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ОСОБА_3 є керівником та засновником ФГ «Терра Сервіс». Крім того, положення ЗУ «Про фермерське господарство» не встановлюють строк, впродовж якого громадянин зобовязаний зареєструвати фермерське господарство.

Відповідно до статуту ФГ «БАЗ.І.С.» ОСОБА_3 прийнята до складу співзасновників ФГ на підставі заяви від 16.06.2017, а заяви про надання дозволів на розробку проектів землеустрою подані 07.04.2014, оспорювані накази видані 28.05.2014, договори оренди укладені 25.05.2015 і проведено їх державну реєстрацію також 25.05.2015. Таким чином, на час подання заяви ОСОБА_3 не була співзасновником іншого фермерського господарства та мала право створити його незалежно від засновництва та участі в господарствах іншої форми господарювання.

З урахування відсутності підстав для визнання недійсним наказу ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про надання дозволу на розробку документації землеустрою № 11-265/14-14-СГ від 28.05.2014, відсутні й підстави для визнання недійсним наказу ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про затвердження документації із землеустрою та передачу в оренду земельних ділянок № 11-1201/14-15-СГ від 12.03.2015, та договорів оренди земельних ділянок від 25.05.2015 щодо земельних ділянок з кадастровими номерами № :02:000:9016 та № :02:000:9017 і повернення їх державі.

Також, обґрунтовуючи свої вимоги щодо визнання спірних договорів оренди земельних ділянок недійсними, прокурор взагалі не зазначив, яким чином та які саме інтереси держави, за захистом яких прокурор звернувся до суду, зачіпають (порушують) вказані договори, та в чому вони суперечать моральним засадам суспільства.

При оцінці інтересів Держави суд, вважає за можливим прийняти до уваги прийнятий Верховною ОСОБА_4 України Закон України "Про державну підтримку сільського господарства України", який визначає основи державної політики у бюджетній, кредитній, ціновій, регуляторній та інших сферах державного управління щодо стимулювання виробництва сільськогосподарської продукції та розвитку аграрного ринку; та затверджену постановою Кабінету Міністрів України N 1158 від 19.09,2007 Державну цільову програму розвитку українського села до 2015 року (що доречі діє і на теперішній час), в якій вказано, що Аграрний сектор (сільське господарство, харчова і переробна промисловість) забезпечує продовольчу безпеку та продовольчу незалежність країни, формує 17 відсотків валового внутрішнього продукту та близько 60 відсотків фонду споживання населення. Також, згідно Державної стратегії регіонального розвитку на період до 2020 року затвердженої постановою Кабінету Міністрів України N 1158 від 19.09,2007 від 6 серпня 2014 р. N 385, стратегічною метою реалізації державної регіональної політики є створення умов для динамічного, збалансованого розвитку регіонів України з метою забезпечення соціальної та економічної єдності держави, підвищення рівня конкурентоспроможності регіонів, активізації економічної діяльності, підвищення рівня життя населення, додержання гарантованих державою соціальних та інших стандартів для кожного громадянина незалежно від місця проживання. А однією з цілей вказаної стратегії визначено розвиток сільської місцевості, надання державної підтримки для підвищення рівня облаштування сільської місцевості як сфери життя, діяльності та побуту селян, розмежування політики щодо підтримки сільського господарства та розвитку сільських територій; створення рівних умов для підтримки сільськогосподарських виробників незалежно від їх виду, типу, розміру, форми власності та господарювання.

Тобто, в даному випадку вбачається, що інтерес держави також полягає у розвитку аграрного сектору економіки, в тому числі шляхом вироблення товарної сільськогосподарської продукції, що є одним із цілей створення фермерських господарств.

Разом з тим суд дійшов висновку, що прокурором належним чином не обґрунтовано порушення ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області чинного законодавства України при видачі спірних наказів та не доведено факту, у чому саме полягає порушення інтересів держави у зв'язку з прийняттям ним оспорюваних наказів. Листування між прокурором та органами державної влади та місцевого самоврядування не є підставою відповідно до вимог закону для звернення Прокурора до суду за захистом порушеного права та або інтересів Держави у відповідності до вимог Земельного Кодексу та Положення « Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» в якому зазначено право Держгеокадастру звертатися до суду стосовно порушеного права Держави. Прокурор, діючи в інтересах держави, самостійно визначаючи в чому полягає порушення її інтересів, дійшов хибного висновку про порушення відповідачами чинного законодавства.

Крім викладеного судом встановлено, що питання повязані з оспорюванням , скасування Наказів Державних органів, а саме ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області здійснюється у відповідності до Кодексу Адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В позовній заяві керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, ОСОБА_3 про визнання недійсними наказів, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 селищна рада Кіровоградської області, про визнання недійсними договорів оренди землі, зобовязання повернути земельні ділянки - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Знам'янського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_5