10.08.2017 Справа № 337/763/17
Пров. №2/337/626/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2017 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі
головуючого судді Бондаренко І.В.
з участю секретаря Побережної О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -
Відповідач у судові засідання двічі не з»явився, про їх час повідомлявся судом належним чином, заперечень проти позову не надав.
За клопотанням позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.03.2010 року по 22.01.2014 року./а.с.5,6/.
Згідно рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22.01.2014 року, яке набрало законної сили і яким розірвано шлюб між сторонами, їх шлюбні відносини припинені в серпні-вересні 2013 року. /а.с.6-7/.
Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. /а.с.4/.
Згідно довідки Хортицького ВДВС №2373 від 06.06.2017 року та роздруківки з бази даних реєстраційної служби, 23.05.2012 року за ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб - мотоцикл НОМЕР_1, 2006 року випуску, сірого кольору./а.с.37-38/.
Постановою слідчого СВ Хортицького РВ від 20.11.2013 року кримінальне провадження було закрите у зв»язку з відсутністю складу злочину та наявністю цивільно-правових відносин./а.с.54-56/.
Постановою слідчого СВ Хортицького РВ від 20.11.2013 року кримінальне провадження було закрите у зв»язку з відсутністю складу злочину та наявністю цивільно-правових відносин./а.с.57-59/.
Вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:
1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;
2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.
Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку /доходу/. Законом презюмується, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом спільної сумісної власності подружжя.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. /ст.69,70 СК України/.
Крім того, у відповідності до ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним з подружжя в інтересах сім»ї, створює обов»язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім»ї.
При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї; у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобов'язання в інтересах сім'ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України №6-486цс16 від 27.04.2016 року.
Норми ст.57-59 ЦПК України встановлюють, що належними та допустимими доказами є будь-які фактичні дані, які мстять інформацію щодо предмета доказування, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов»язок надання яких покладається на сторони по справі.
В даному випадку встановлено, що позивач в період шлюбу з відповідачем уклала з АТ «Дельта Банк» кредитний договір, отримані за яким кошти використовувались подружжям як вклад у сімейний бізнес, тобто торгівлю інструментами.
При цьому позивач зазначила, що весь товар, придбаний на кредитні кошти, залишився у відповідача, і відповідачем вказані обставини також нічим об»єктивно не спростовані.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вказана сума коштів має бути стягнута з відповідача на користь позивача повністю, оскільки в рахунок погашення кредиту, отриманого в інтересах сім»ї та який був боргом подружжя, вона сплатила вже належні їй особисто кошти після розірвання шлюбу.
Щодо доводів позивача про те, що у період шлюбу нею з відповідачем були придбані ще два кіоски на ринку «Ювілейний» та автомобіль Додж, то суду не надано належних та допустимих у розумінні вимог ст. 57-59 ЦПК України доказів того, що вказане майно було придбане, коли, ким саме і за яку суму. Позовні вимоги щодо розподілу вказаного майна також не заявлені.
Таким чином, в частині стягнення з відповідача повної вартості мотоцикла, а також в частині наявності такого майна як два кіоски на ринку «Ювілейний» та автомобіль Додж, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові втрати, а якщо позов задоволено частково то пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача має бути стягнутий розмір судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог про стягнення половини вартості спільного майна в сумі 640 грн..
Керуючись ст.10,11,57,58,60,88,208,212-218,224-227 ЦПК України, ст.57,60-61,65,69-70 СК України, суд
Позов задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
На рішення позивачем протягом 10 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції, а відповідач має право протягом 10 днів з дня отримання копії рішення подати до суду першої інстанції заяву про його перегляд.
Суддя