У Х В А Л А

9 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року, в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікодім-Сервіс», Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, про вселення,

в с т а н о в и л а :

Ленінський районний суд м. Миколаєва рішенням від 31 травня

2016 року позов ОСОБА_5 задовольнив: вселив її до кімнати АДРЕСА_1; вирішив питання розподілу судових витрат.

Апеляційний суд Миколаївської області рішенням від 4 липня

2016 року зазначене рішення місцевого суду скасував та ухвалив нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 19 квітня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнив, рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 4 липня 2016 року скасував та залишив у силі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2016 року.

18 липня 2017 року до Верховного Суду України звернувся

ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, зокрема статті 15 ЦК України, статей 3, 212-214, 303, 315, 338 ЦПК України, статті 128 ЖК Української РСР, вимог Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України».

На обґрунтування своїх доводів заявник долучив до заяви ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня та 23 червня 2016 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права ‒ при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд касаційної інстанцій, врахував, що рішення суду, яким її визнано такою, що втратила право користування, скасовано та дійшов висновку, що фактичним власником будівлі гуртожитку ТОВ «Нікодим-Сервіс» не оспорюється законність користування ОСОБА_5 спірною кімнатою, її не виселено зі спірного житла і не обмежено у праві користування (частина четверта статті 9 ЖК Української РСР), тому відповідним способом захисту її прав буде ухвалення рішення про вселення до кімнати гуртожитку.

Надана для порівняння ухвала від 27 січня 2016 року не може бути прикладом неоднакового застосування норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував постановлену в справі ухвалу апеляційного суду та передав справу на новий розгляд з передбачених статтею 338 ЦПК України підстав порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справ.

В ухвалі від 23 червня 2016 року суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій, якими відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, про виселення, з підстав недоведеності позивачкою порушення її прав.

У судовому рішенні, наданому заявником для порівняння, та в судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, наявні різні предмети позову, зміст позовних вимог та матеріально-правове регулювання спірних правовідносин, що не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

Доводи, які наведені в заяві про порушення норм процесуального права, не свідчать про наявність підстав для перегляду судових рішень згідно вимог пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікодім-Сервіс», Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, про виселення за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк