Провадження № 2/201/521/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - Перша дніпровська державна нотаріальна контора ) про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2016р. в провадження Жовтневого районного м. Дніпропетровська суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - Перша дніпровська державна нотаріальна контора ) про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. № 3-6).

В обґрунтування позовних вимог, позивачка у позовній заяві посилалася на те, що 16.08.2006р. Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради, яке було органом приватизації, було видано її батьку - ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на житло, згідно з яким останньому належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1, свідоцтво про право власності на житло було видано згідно з розпорядженням органу приватизації № 1/321-06 від 16.08.2006р. 29.11.2010р. помер батько позивачки, який був зареєстрований на момент смерті та постійно проживав разом з позивачкою у даній квартирі. 29.04.2011р. позивачка звернулась до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття всієї спадщини після смерті батька, де б вона не була та з чого б вона не складалась. Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа 90/2011. 21.08.2013р. державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку у спадщині, іншим спадкоємцем першої черги за законом є дружина померлого, відповідач по справі, якій нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину на ? частку у спадщині, яка складається зі згадуваної квартири.

Представник позивачки - ОСОБА_4 (який діє на підставі довіреності від 05.08.2014р. - а.с. № 17) надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав в позові викладених, просив вимоги задовольнити, розглянути справу без його участі.

Представник відповідачки - ОСОБА_5 (діє на підставі договору від 29.09.2016р.) надала заяву в якій проти позову заперечувала, просила відмовити в задоволенні позову та розглянути справу без її участі.

Представник третьої особи - завідуюча Першої ДДНК 18.07.2017р. надіслала суду заяву про можливість розгляду справи без її участі (а.с. № 136).

За таких обставин та на підставі ст. 169 та ч. 2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу за відсутністю сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами. А з урахуванням тих обставин, що позиція представника відповідачки щодо невизнання нею позовних вимог суду відома, суд розглянув справу з винесенням рішення суду на загальних підставах, встановлених главою 7 розділу III ЦПК України.

Ухвалою суду від 24.01.2017р. провадження у справі № 201/14920/16ц було зупинено до набрання законної сили рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 200/16441/14ц від 21.05.2015р. (а.с. № 89).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 18.04.2017р. провадження по справі було відновлено (а.с. № 111).

Ухвалою суду від 12.06.2017р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати) на підставі вимог ст. 201, 202 ЦПК України було відмовлено представнику позивачки у задоволенні клопотання про зупинення провадження по цій справі до розгляду ВССУ цивільної справи № 200/16441/14ц за позовом ОСОБА_1 про визнання незаконним розпорядження органу приватизації та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло (а.с. №110-118, 131).

Суд, ознайомившись із матеріалами справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.08.2006р. Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради, яке було органом приватизації, було видано її батьку - ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на житло, згідно з яким останньому належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1, свідоцтво про право власності на житло було видано згідно з розпорядженням органу приватизації № 1/321-06 від 16.08.2006р. (а.с. № 7-8).

29.11.2010р. помер батько позивачки, який був зареєстрований на момент смерті та постійно проживав разом з позивачкою у даній квартирі (а.с. № 9).

29.04.2011р. позивачка звернулась до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття всієї спадщини після смерті батька, де б вона не була та з чого б вона не складалась, третьою особою - Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа 90/2011 (а.с. № 50-69).

21.08.2013р. державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку у спадщині, іншим спадкоємцем першої черги за законом є дружина померлого, відповідач по справі, якій нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину на ? частку у спадщині, яка складається зі згадуваної квартири (а.с. № 13).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015р. позовну заяву ОСОБА_1 до Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради (третя особа: Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора) задоволено та визнано незаконним розпорядження Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради№ 1/321-06 від 16.08.2006р., визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло, яке знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 46,6 кв.м., видане Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради 16.08.2006р. ОСОБА_3 на підставі розпорядження Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради № 1/321-06 від 16.08.2006р. (а.с. № 15-16).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.03.2017р. скасовано рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 200/16441/14ц від 21.05.2015р. та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради (третя особа: Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора) про визнання незаконним розпорядження органу приватизації та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло відмовлено (а.с. № 94-96).

Таким чином, спадкодавець отримав право власності на нерухоме майно у вигляді квартири № 6 по вул. Набережній Перемоги у будинку № 78 з дотриманням чинного законодавства та володів ним на законних підставах.

Враховуючи, що рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 200/16441/14ц від 21.05.2015р. скасовано, отже свідоцтво про право власності на житло, яке було видане Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради 16.08.2006р. ОСОБА_3 на підставі розпорядження Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради № 1/321-06 від 16.08.2006р. є дійсним.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, кожний доказ окремо оцінюється щодо належності, допустимості та достовірності, а також достатністю і взаємозв'язком доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перша дніпровська державна нотаріальна контора, заперечує будь-які інші, крім законних підстав, щодо оформлення, видачі та реєстрації свідоцтв про спадщину. Позивач, у свою чергу, не довів зворотнього, а посилання на необізнаність є припущенням.

Отже, суд приходить до висновку, що оскільки рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 200/16441/14ц від 21.05.2015р. скасоване, враховуючи, що на підтвердження правомірності позовних вимог жодних інших доказів позивачкою не надано, а судом не встановлено, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 88 ЦПК України та враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, суд не находить підстав для стягнення судових витрат з відповідачки на користь позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1261 ЦК України, ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 169, ч.2 ст.197, ст. 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( третя особа - Перша дніпровська державна нотаріальна контора ) про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Ткаченко Н.В.