Справа № 191/239/17
Провадження № 2/191/612/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Яніної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, вселення в житловий будинок, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, вселення в житловий будинок. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 09 червня 1999 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. 26 червня 2007 року шлюб між ними розірвано. В період перебування у шлюбі 10.03.2000 року ними було придбано житловий будинок розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Синельникове, вул. Козацька (Кремлівських курсантів), 23. Правовстановлюючі документи оформлені на нього. Вважаючи вказаний житловий будинок своєю власністю, відповідачка у 2011 році звернулася до суду з відповідною позовною заявою до нього. Рішенням Синельниківського міськрайсуду від 03.11.2011 року їй було відмовлено в задоволенні позовних вимог в цій частині, інше спільне сумісне майно подружжя було поділене. На теперішній час він є одноосібним власником житлового будинку за адресою: Дніпропетровська обл., м. Синельникове, вул. Козацька, 23. Строки позовної давності по спорам про розподіл спільного сумісного майна подружжя пройшли. Весь час після розірвання шлюбу він, як власник житлового будинку, поневіряючись по родичах та знайомих, неодноразово намагався проникнути до будинку. Колишня дружина перешкоджає усілякими способами йому користуватися ним: не пускає його в дім, вставила свої дверні замки. Його терпець урвався, він бажає користуватися усіма правами власника.

У звязку з цим, позивач просить зобовязати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди в користуванні власністю, а саме житловим будинком розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Козацька, 23, вселити його до житлового будинку розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Козацька, 23, стягнути на його користь понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, пояснив, що житловий будинок на території Лубянської сільської ради, який належить ОСОБА_1 не придатний для проживання, позивач на даний час здійснює розбирання цього будинку. Речі позивача залишилися в спірному будинку. Позивачу близько 10 років чиняться відповідачем перешкоди в проживанні в спірному будинку.

Відповідач в судове засідання не зявилася, однак надала суду заперечення, які долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивач на території Лубянської сільської ради має у власності будинок. Йому не відомо чи змінювала відповідачка замки в дверях спірного будинку. Також пояснив, що відповідачка не пускає позивача в будинок з приводу неприязнених між ними стосунків, а саме, зловживання позивачем спиртними напоями.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 10.03.2000 року, позивачу ОСОБА_1 дійсно належить на праві приватної власності житловий будинок розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Козацька, 23 (вул. Кремлівських Курсантів, 23).

Також, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.03.2000 року, позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0, 04881 га, розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Козацька, 23 (вул. Кремлівських Курсантів, 23).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КИ №065222 від 26.06.2007 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено частково. В задоволені позовних вимог щодо поділу спільного сумісного майна подружжя у вигляді житлового будинку розташованого за адресою: м. Синельникове, вул. К.Курсантів, 23 відмовлено. Інше спільно нажите майно поділено порівну.

Згідно довідки КП «Синельниківське МБТІ» №7 від 10.01.2017 року, житловий будинок розташований за адресою: м. Синельникове, вул. Козацька, 23 зареєстровано станом на 31.12.2012 року за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області за р№78 від 10.03.2000 року.

З технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок вбачається, що позивачу ОСОБА_1 належить житловий будинок розташований за адресою: м. Синельникове, вул. Козацька, 23.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Сторони не можуть погодити між собою варіанти поділу будинку в натурі, що вже зумовлювало звернення до суду, або ж порядок користування ним.

Однак, зазначене не може бути підставою для перешкод позивачу у користуванні будинком, зокрема, у вселенні до нього, зі сторони відповідача. До поділу будинку в натурі та встановлення порядку користування ним позивач, так само як і відповідач, мають право користуватися будь-якою частиною будинку і не вправі перешкоджати у цьому одне одному.

Доводи представника відповідача є безпідставними та такими, що не знайшли свого повного підтвердження.

Що стосується посилань представника відповідача на наявність у позивача у власності іншого житлового будинку, то вони не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки дана обставина згідно вищевказаних положень законодавства не перешкоджає позивачеві користуватись спірним будинком шляхом проживання в ньому. Крім того, представником відповідача не були спростовані доводи позивача, що відповідачкою чиняться перешкоди в проживанні в спірному будинку, у вигляді заміни дверних замків.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, право позивача на користування спірним житловим будинком порушене і його слід відновити шляхом вселення позивача в будинок.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі.

На підставі викладеного та ст. ст. ст. 391 ЦК України, ст.150 ЖК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні власністю, а саме житловим будинком розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Козацька, 23.

Вселити ОСОБА_1 до житлового будинку розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Козацька, 23.

Стягнути з ОСОБА_2, яка народилася 01.02.1956 року на користь ОСОБА_1, який народився 03.03.1964 року, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд може бути подана апеляційна скарга. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_4