Справа № 523/1119/17
Провадження №2/523/1811/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2017 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, аліментів за минулий період,

Установив:

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, та стягнення аліментів за минулий період на утримання сина ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 серпня 2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №762, був зареєстрований шлюб між сторонами. У шлюбі народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У свідоцтві про народження сина батьком записаний ОСОБА_2. Син проживає разом з ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні та вихованні. Як зазначила позивачка, знаючи, що малолітня дитина потребує постійної батьківської уваги та допомоги, відповідач належної матеріальної допомоги не надає. Позивач вказує, що між сторонами сімейне життя не складається, сторони спільного господарства не ведуть та шлюбні відносини не підтримують значний проміжок часу. Примирення між ними не можливе. Шлюб фактично розпався та носить формальний характер, тому підлягає розірванню. Позивачка також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача з індексацією відповідно до закону, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до його повноліття, тобто до 06 квітня 2029 року. Окрім того позивачка просила стягнути аліменти за минулий час, а саме за період від березня 2014 року по січень 2017 року.

Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на її задоволенні в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання зявився, частково позовні вимоги визнав та зазначив, що на розірвання шлюбу та стягнення аліментів у зазначеному розмірі згоден і не згоден виплачувати аліменти за минулий час.

Зясував обставини справи, вислухав позивача та відповідача, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18 серпня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №762. (а.с.36). У шлюбі народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У свідоцтві про народження сина батьком записаний ОСОБА_2. Між сторонами сімейне життя не складається, сторони спільного господарства не ведуть та шлюбні відносини не підтримують значний проміжок часу.

У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання.

У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із штампом суду на позовній заяві, позивач подав її 24 січня 2017 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 24 січня 2017 року.

Оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сімї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам їхньої дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Сапянова) ОСОБА_5 та ОСОБА_2 носить формальний характер і підлягає розірванню.

Враховуючи матеріальний стан сторін, з врахуванням встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, з індексацією відповідно до закону, проте не менше 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку щомісячно, до його повноліття.

В частині позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час, суд відмовляє у задоволенні виходячи з наступного.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Стороною позивача не надано належних та допустимих доказів в підтвердження своїх позовних вимог в частині позову про стягнення аліментів за минулий час.

Заяви подані позивачем від 04.04.2017 року (а.с. 24,25) суд не приймає як належний та допустимий доказ, оскільки зазначені заяви не містять саме доказів того, що відповідач ОСОБА_2 О відмовлявся допомагати утримувати спільну дитину.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Також, відповідно до положення ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,6,10,11,14, 57 -64, 77, 169, 209, 212- 215, 218, 294 ЦПК України, ст. 110-112,180-184, 191 Сімейного кодексу України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 18 серпня 2007р, Першим відділом РАЦС Суворовського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис №762, між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Сап,янова) і ОСОБА_2 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5,кв.№83, працює ТОВ «МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД» ( м. Одеса , Митна площа,1), аліменти з усіх видів доходів щомісяця на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно , з індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_7, до повноліття сина ОСОБА_4, 06 квітня 2029 року включно, починаючи з 24 січня 2017 року.

В іншій частині позову залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь ОСОБА_1 в сумі 640,00грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя