Номер провадження: 22-ц/785/4609/17
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Сєвєрової Є.С., Гірняк Л.А.,

при секретарі судового засідання Поліхрановій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2017 року про зупинення провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю третьої особи: приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Дєордієвої Ірини Вікторівни про визнання недійсними додаткових до основних зобов'язань договорів,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулися до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ПАТ «УкрСиббанк», за участю третьої особи: приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Дєордієвої І.В., яким просили суд визнати недійсними додаткових до основних зобов'язань договорів (а.с. 2-4).

06.02.2017 року від ПАТ «УкрСиббанк» надійшло клопотання про зупинення провадження по справі (а.с. 49).

16.03.2017 року від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшло заперечення на клопотання про зупинення провадження по справі (а.с. 63-66).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2017 року провадження по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ПАТ «УкрСиббанк», за участю третьої особи: приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Дєордієвої І.В. про визнання недійсними додаткових до основних зобов'язань договорів зупинено до розгляду Вищим Спеціалізованим Судом України касаційної скарги ПАТ «УкрСиббанк» на рішення Київського райсуду м. Одеси від 18.08.2016 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16.11.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача та визнання кредитних договорів недійсними (а.с. 100-101).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, 05.04.2017 року від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 через канцелярію суду першої інстанції була подана апеляційна скарга. Зокрема, представник апелянта вказує, що при постановлені оскаржуваної ухвали судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, а саме ст. 201 ЦПК України. Так, представник апелянта, серед іншого, посилається на те, що у постанові Пленуму «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» N 2 від 12.06.2009 Верховний Суд України роз'яснив судам, що підставою зупинення провадження у справі не може бути касаційне оскарження попередніх судових рішень у справі (п. 33). А тому, просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2017 року про зупинення провадження та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 106-116).

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав.

Інші учасники в судові засідання не з'явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. У відповідності з вимогами ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції залишенню без змін виходячи з наступного.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, з врахуванням вимог ст. 312 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідним зазначити наступне.

Зупиняючи провадження у зазначеній справі суд першої інстанції виходив з того, що її розгляд неможливий до вирішення іншої справи за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача та визнання кредитних договорів недійсними.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується та вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться справа за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ПАТ «УкрСиббанк», за участю третьої особи: приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Дєордієвої І.В. про визнання недійсними додаткових до основних зобов'язань договорів, посилаючись на те, що вказані додаткові договори були укладені на забезпечення виконання договорів про надання споживчого кредиту №0 від 29.02.2008 року, № від 03.03.2008 року між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк», правонаступник якого є ПАТ «Укрсиббанк». Однак, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.08.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.11.2016 року основні договори про надання споживчого кредиту №0 та № року були визнані недійсними. Крім того, на теперішній час ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25.11.2017 року відкрите касаційне провадження ( №6-1066 ск 17) у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача та визнання кредитних договорів недійсними (а.с. 52-53).

Згідно з п.4 ч.1ст.201 ЦПК України, а також п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Виходячи з матеріально-правових відносин, що існують між сторонами провадження та в контексті заявлених позовних вимог колегія суддів виходить з того, що забезпечувальні договори, оспорення яких здійснюються в цьому провадженні, мають акцесорний характер, та знаходяться в залежності від дійсності основного зобов'язання. Таким чином, цілком логічним було вирішення їх юридичної долі разом з основним зобов'язанням, яке було предметом судового розгляду, та виконання рішення за яким було зупинено. Між тим, реалізовуючи своє право на самостійне визначення підстав та предмету позовних вимог позивач поділив вказані вимоги, зробивши їх предметом розгляду в двох окремих провадженнях, тобто прийняв на себе можливі часові ризики розгляду двох справ, замість однієї. В зв'яжу з наведеним відхиляються доводи апелянта щодо порушення розумних строків розгляду справи. Одночасно колегія суддів зауважує, що п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України перш за все орієнтований на випадок пов'язаності справ, коли юридичний результат однієї справи визначає результат іншої справи. При цьому законодавцем було використано термін «до вирішення», а не до «набрання законної сили», тобто він залишив на розсуд суду питання визначення моменту «вирішення справи» в контексті конкретної процесуальної ситуації по справі. Як вбачається з матеріалів справи ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.01.2017 року І.М. Завгородня відкрите касаційне провадження №6-1066 ск 17, зупинено виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.08.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача та визнання кредитних договорів недійсними (а.с. 52-53).

Як роз'яснив ВССУ в п. 11 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку» від 14.06.2012 р. вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов'язки.

Таким чином, слід визнати, що суддею ВССУ було визнано, що наявні вищевказані обставини. Аналогічним чином, зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції правильно виходив з того, що вирішення спору у цивільній справі №520/15704/16-ц залежить від вирішення спору у цивільній справі позовом ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача та визнання кредитних договорів недійсними, оскільки визнання недійсними додаткових договорів до основних зобов'язань неможливе до вирішення дійсності основних договорів (а саме до вирішення цивільної справи № 520/1399/15-ц), а оскільки виконання рішення, на яке спирається позивач було зупинено, то є підстави для зупинення провадження у справі.

Оскільки доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 - ОСОБА_3 не спростували по суті правильних процесуальних дій суду першої інстанції то на підставі п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2017 року - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2017 року про зупинення провадження - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

Л.А. Гірняк

Є.С. Сєвєрова

08.08.2017 року м. Одеса