Справа № 523/414/16-ц
Провадження №2/523/1203/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2017 р.

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

при секретарях - Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи без самостійних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал-Груп» про поділ спільного майна, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами в яких зазначила, що вона з 31.08.2013р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Під час шлюбу вони придбали майно у вигляді внесення грошових коштів за попереднім договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 2/2-9 від 03.03.2015р. в розмірі 534828,86грн. та у вигляді транспортного засобу, марки БМВ, р/н НОМЕР_1. Згодом, шлюб між ними був розірваний, проте між ними виник спір з приводу поділу спільного сумісного майна. Посилаючись на зазначені вище обставини, позивач просить стягнути з відповідача ? частину грошових коштів за вказаним вище договором в розмірі 267 414,43 грн. та грошову компенсацію вартості ? частини транспортного засобу в розмірі 35566,00 грн. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_3 предявлені позовні вимоги підтримав, просить задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав в повному обсязі та в своїх запереченнях зазначив, що дійсно вказане майно було придбано сторонами по справі під час їх шлюбу, проте за особисті грошові кошти відповідача, які він отримував, як заробітну плату від «Сардауна ОСОБА_5В.» та «Кобелфрет ОСОБА_6В.» в період з 01.12.2011р. по 01.06.2014р. у розмірі 47236,55євро. Вказані кошти роботодавець перераховував на розрахунковий рахунок відкритий на імя матері відповідача ОСОБА_7 На думку представника таких коштів, які є його особистою власністю, було достатньо для придбання, як транспортного засобу так і майнових прав на квартиру. Втім, представник зазначає, що позивач не надала доказів, які б підтверджували отримання нею доходу, як до шлюбу так і після його укладання. Посилаючись на правову позицію ВСУ, викладену у постановах №6-801цс16, 6-1568цс16, 6-2811цс15 представник просить відмовити в задоволені позовних вимог.

ТОВ «Реал-Груп» не забезпечило участі свого представника у судовому засіданні, направив до суду заяву про розгляду справи у їх відсутність.

Суд, заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 31 серпня 2013р. був укладений шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який було розірвано 10.09.2015р., актовий запис № 213, складений Суворовським районним у місті Одесі відділом ДРАЦС Головного управління юстиції в Одеській області, за спільною заявою подружжя, яка була внесена до відділу 19.06.2015р.

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі в частині виникнення права спільної сумісної власності подружжя, регулюються СК України, зокрема, ст.60, якою визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 та 2 статті 61 СК України передбачено, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Такими обєктами є : заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

В той же час стаття 57 СК України, визначає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Аналіз зазначених норм, вказує на те, що придбане майна особами під час їх зареєстрованого шлюбу презюмується його належністю дружині та чоловікові в рівних частках, якщо інше не буде доведено в судовому порядку (ч.1 ст. 57 СК України). Тобто, у випадку наявності спору між подружжя щодо належності майна на праві особистої власності, придбаного під час шлюбу, тягар доведеності такого факту покладається на сторону, яка не визнає факту його належності подружжю. В звязку з чим, суд вважає помилковою позицію представника відповідача в цій частині щодо обовязку доведеності таких обставин позивачем, а як наслідок неприйняття до уваги його посилання на постанови ВСУ, за якими досліджувалися подібні правовідносини, проте з інших підстав.

У відповідності з вимогами ст.ст.10 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі сторонами по справі, на імя ОСОБА_2,було придбане майно, а саме:

транспортний засіб марки БВМ, р/н НОМЕР_1, придбаний за довідкою-рахунком №ВІА 134072 та зареєстрований 17.12.2013р.;

грошові кошти в розмірі 534828,86грн., які були внесенні ОСОБА_2 за попереднім договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 2/2-9 від 03.03.2015р. у Товариство з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» в період з 10.03. по 15.06.2015р. (а.с.42-48). Згідно відповіді ТОВ «Реал Груп» на даний час квартира, яка є предметом договору не передавалася за актом приймання-передачі (а.с.41).

З боку представника відповідача суду була представлена виписка за особовим рахунком № 6700, відкритого у АТ «УкрСиббанк» на імя ОСОБА_7 (а.с.144-148), а також розрахункові листи з яких убачається, що ОСОБА_2 працюючи на іноземних судах, уповноважував капітана судна перераховувати його заробітні плату на зазначений вище розрахунковий рахунок, відкритий на імя його матері ОСОБА_7 (а.с.149-189). Аналіз вказаних документів дає підстави дійти висновку, що дійсно ОСОБА_2 в період з 01.12.2011р. по 28.06.2014р. отримував заробітну плату, яку зараховував на вказаний р/р. Суд частково погоджується з твердженнями представника позивача, що отримані, грошові кошти, як заробітна плата, є особистою власністю ОСОБА_2, а саме за період з 01.12.2011р. по 31.08.2013р. - день укладання шлюбу. В іншій період з 31.08.2013р. по 28.06.2014р., заробітна плата була отримана ОСОБА_2 в період шлюбу, відтак, в силу ч.2 ст.61 СК такі кошти слід вважати обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того, суд звертає увагу на те, що грошові кошти, які перераховувалися на р/р постійно знімалися з рахунку майже у повному обсязі. Фактично сума заробітної плати ОСОБА_2 на рахунку не накопичувалася.

В період перебування у шлюбі ОСОБА_1 працювала на посаді медреєстратора у Міської поліклініки №29 м. Одеси (а.с.141).

Як було зазначено вище договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру був укладений 03.03.2015р., грошові кошти в розмірі 534828,86грн. вносилися в період з 10.03. по 15.06.2015р., тобто в період перебування сторін по справі у зареєстрованому шлюбі. Згідно ст.ст.60,61 СК дані грошові кошти є обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1, та підлягають поділу між ними.

Щодо транспортного засобу марки БМВ, р/н НОМЕР_1, то такий був придбаний також в період шлюбу, що вказує на його належність подружжя на праві спільної сумісної власності. Суд відхиляє посилання відповідача на придбання автомобіля за власні грошові кошти, так як дана обставина не підтверджена належними та допустимими доказами, що в силу ч.1 ст.57 СК є обовязком відповідача у доведеності такої. Так, відповідач не підтвердив за яку грошову суму був придбаний транспортний засіб. З представленої виписки по вказаному вище банківському рахунку, на якій він посилався в обґрунтування своїх заперечень, убачається, що станом на 22.11.2013р. на рахунку залишалася сума 3007,29 євро, які були перераховані, як заробітна плата отримана ОСОБА_2, яка в свою чергу, як було встановлено судом, була спільною сумісною власністю подружжя. На час придбання автомобіля (17.12.2013р.) грошові кошти з рахунку не знімалися та не перераховувалися. Які саме грошові кошти були використані на придбання автомобіля, суду не представлено. Будь-яких інших доказів щодо придбання спірного автомобіля за інші особисті грошові кошти суду не надано.

Статтями 70 та 71 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, слід дійти висновку, що грошові кошти в розмірі 534828,86грн. та придбаний транспортний засіб марки БМВ, р/н НОМЕР_1 є обєктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2, та належить їм в рівних частках.

При вирішені питання щодо поділу спільного майна суду виходить з наступного обґрунтування.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (стаття 68 СК).Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Як встановлено судом, шлюб між сторонами був розірваний 10.09.2015р. Отже, при вирішені питання щодо поділу спільного сумісного майна, право на яке виникло у сторін під час зареєстрованого шлюбу в силу СК України, слід керуватися нормами глави 26 Книги третьої ЦК України «Право спільної власності».

Так, згідно ч.1 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно д ч.2 ст. 183 ЦК України транспортний засіб, який належить сторонам по справі на праві спільної власності, є річчю неподільною.

Відповідно до ч.2 ст.364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Така згода фактично отримана від ОСОБА_8 у вигляді предявленого позову.

Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Судом встановлено, що транспортний засіб перебуває у постійному користуванні відповідача ОСОБА_2 За загально відомими обставинами автомобіль не може бути поділений в натурі. Згідно судового експертного висновку № СЕ-2511-2-762.16 від 27.02.2017р. середня ринкова вартість БМВ524, р/н НОМЕР_1, з урахуванням його зношеності становить 71132,00 грн. Експертом була визначена середня ринкова вартість спірного автомобіля в звязку з його не представленням з боку відповідача на експертне дослідження.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсацій вартості ? частини автомобіля НОМЕР_2, що складає 35566,00грн., з припиненням права спільної сумісної власності подружжя на вказаний автомобіль та визнання його особистою приватною власністю ОСОБА_2, після такої виплати.

Суд вважає, що саме такий порядок поділу транспортного засобу остаточно вирішить виниклий між сторонами спір в частині розпорядження, володіння та користування вказаною річчю. Інший спосіб, визначення ідеальних часток, призведе до неможливості спільного користування неподільною річчю, а як наслідок до додаткових спорів.

Приймаючи до уваги ту обставину, що квартиру, майнові права по якій було придбано за договором від 03.03.2015р. не передано у власність, а ОСОБА_1 не претендує на вселення в квартиру, то ОСОБА_1 має право на отримання ? частини грошової компенсації, яка була внесена за період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а саме в розмірі 267414,43 гривень, з визнанням за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на всі грошові кошти, після проведення такої виплати, з припиненням права спільної сумісної власності.

Належність грошових коштів до обєкту права сумісної власності подружжя при укладанні договору одним із подружжя в інтересах сімї визначено також ч.3 ст. 61 СК України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що предявлені позовні вимоги є обгрнтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 88 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору в розмірі 1500,00 грн.

Керуючись ст.ст.10,11,57,64,209,212-215,218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати, що грошові кошти в розмірі 534828,86грн. внесені за попереднім договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру №2/2-9 від 03.03.2015р. у Товариство з обмеженою відповідальністю «Реал Груп» та транспортний засіб марки БМВ, р/н НОМЕР_1, є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

В порядку поділу спільного сумісного майна стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ? частку грошових коштів внесених за попереднім договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 2/2-9 від 03.03.2015р.у Товариство з обмеженою відповідальністю «Реал Груп», а саме в розмірі 267414,43 гривень, після виплати якої визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на грошові внески в розмірі 534828,86 гривень.

Припинити право спільної сумісної власності на грошові кошти в розмірі 534828,86грн. внесені за попереднім договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 2/2-9 від 03.03.2015р. у Товариство з обмеженою відповідальністю «Реал Груп».

В порядку поділу спільного сумісного майна стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості ? частки транспортного засобу марки БМВ, р/н НОМЕР_1, в розмірі 35566,00 гривень, після виплати якої визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на вказаний транспортний засіб.

Припинити право спільної сумісної власності на транспортний засіб марки БМВ, р/н НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 1500,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня його проголошення.

Суддя