Справа № 758/1849/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2017 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М. ,

при секретарі Калашніковій Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного суду м.Києва, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

На підставі ухвали Апеляційного суду м.Києва від 27.01.2017 р. до Подільського районного суду м.Києва надійшла позовна заява, в якій просить стягнути з Державної служби України моральну шкоду в розмірі 1 000 000,0 грн., завдану позивачу внаслідок прийняття суддею Печерського районного суду м.Києва ухвали про повернення його позову.

Позов мотивний тим, що 28.11.2016 р. суддею Печерського районного суду м.Києва Бортницькою В.В. була прийнята ухвала про повернення його позову до Держави України в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 27.12.2016 р. дана ухвала була скасована. Вважає, що прийняттям суддею ухвали, яка була потім скасована судом апеляційної інстанції, внаслідок чого він не змін захистити свої права, йому було заподіяно моральну шкоду, розмір якої він оцінює у 1 млн.грн.

Ухвалою від 25.05.2017 р., після усунення позивачем недоліків за вищевказаною заявою, було відкрито провадження у справі.

В судове засідання позивач, будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, не з'явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності.

Від відповідача - Печерського райсуду м.Києва - через канцелярію до суду надійшли письмові заперечення, в яких зазначено на те, що вимоги позивача є безпредметними та юридично неспроможними. Одночасно відповідач просить розглядати справи за відсутності представника.

Від відповідача - Державної казначейської служби - через канцелярію суду також подані письмові заперечення з посиланням на те, що вимоги позивача не засновані на законі. Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало, тому відповідно до вимог чинного законодавства не може нести відповідальність за шкоду, заподіяну діями інших суб'єктів. Стягнення коштів з Казначейства є необґрунтованим і таким, що не відповідає встановленому законом способу захисту порушеного права.

Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до таких висновків.

Постановою судді Печерського районного суду м.Києва Бортницької В.В. від 07.11.2016 р. на підставі ст.121 ч.1 ЦПК України було залишено без руху позов ОСОБА_1 до Держави України в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 млн.грн. (справа № 757/54016/16-ц).

Ухвалою судді Печерського районного суду м.Києва Бортницької В.В. від 28.11.2016 р. вищевказаний позов на підставі ст.121 ч.2 ЦПК України був повернутий позивачеві.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 27.12.2016 р. дана ухвала була скасована х передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позивач пов'язує заподіяння йому моральної шкоди постановленням суддею ухвали, яка була потім скасована судом апеляційної інстанції.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Приписами статті 56 Конституції України регламентовано, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними свої повноважень.

Відповідно до ст.1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, що завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодуються на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов'язань.

Фактичною підставою для застосування таких видів відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, є шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року №8 «Про незалежність судової влади» відповідно до частини п'ятої ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Таким чином, розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Крім того, слід зазначити, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя й посяганням на процесуальну незалежність.

Відповідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як випливає із ч.1 ст.60 ЦПК України, обов'язок доказування наявності моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жодних належних та допустимих доказів порушення прав та охоронюваних Законом інтересів позивача ОСОБА_1 суду не надав. Доводи позивача, викладені в позовній заяві, носять виключно абстрактно-декларативний характер.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки вимоги позивача є безпідставними на не закодованими на законі.

На підставі викладеного, ст.56 Конституції України, ст.ст.1166, 1167, 1176 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 208-209, 212, 213, 214-215, 223 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Печерського районного суду м.Києва, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова