Справа № 639/9655/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/Заочне/

8 серпня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Іванової І.В.,

за участю секретаря Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, суд -

Встановив:

22 грудня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди та просить ухвалити рішення, згідно якого стягнути на її користь солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 52 252,00 грн. в якості відшкодування збитків внаслідок залиття квартири.

1 березня 2017 року позивач подала до суду заяву, згідно якої уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути на її користь солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 52252 грн. 00 коп., інфляційні витрати у розмірі 2 487 грн. 87 коп.,витрати по оцінки розміру збитків у сумі 2250,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., а всього 66 989,87 грн. .

У обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 та зареєстрованого 15.10.2007 року в реєстрі під № 5101, належить на праві приватної власності 24/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель під № 24, що розташований по вул. Бульварній у м. Харкові. Відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить 28/100 частини, а саме по 14/100 частин кожному, житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель під № 24, що розташований по вул. Бульварній у м. Харкові. 16.07.2016 року відповідачі, які мешкають у належному їм житловому приміщенні, розташованому поверхом вище безпосередньо над належним позивачу житловим приміщенням, своїми діями, спричинили залиття водою належного позивачу приміщення. Однак останні заподіяну шкоду відшкодувати добровільно відмовились. В подальшому, а саме 10.12.2016 року відповідачами було повторно спричинено залиття водою приміщення позивача. Залиття сталося з приміщення, яке належить відповідачам, через халатність та злісне ухилення від своїх обовязків, щодо усунення всіх несправностей в приміщенні, а саме підтримання в належному стані системи опалювання та даху. Позивач зазначила, що вона неодноразово зверталася до відповідачів щодо негайного усунення всіх несправностей в належному їм приміщенні, але її звернення були проігноровані. В наслідок залиття у належному позивачу житловому приміщенні було пошкоджено: стелю (пошкоджено художню ліпнину); стіни (шпалери та гіпсокартонні конструкції); стеля (підбита гіпсокартоном) водоемульсійне покриття площа пошкодження; підлога, паркет; деформування дверей. Добровільно відповідачі вчиняти будь-які дії, спрямовані на відновлення становища та на відшкодування завданих збитків, відмовились, внаслідок чого наслідки залиття не тільки не усуненні, але й постійно посилюються внаслідок понаднормової вологості в приміщенні. Зазначені пошкодження унеможливлюють використання зазначеного пошкодженого майна за його цільовим призначенням без проведення відповідних ремонтних та відновлювальних робіт, оскільки проживання в таких умовах є ускладненим та шкідливим для здоровя, що обмежує позивача у здійсненні належного їй права власності і завдає їй як власнику житлового приміщення матеріальної шкоди. Позивач зазначила, що враховуючи обсяг та характер пошкоджень, заданих належному позивачу майну, а також перелік та обсяг необхідних ремонтних та відновлювальних робіт, сума матеріальної шкоди складає 52 252,00 грн. З метою визначення вартості відновлювальних робіт позивачем був укладений договір на виконання робіт по незалежній оцінці, вартість яких коштувало їй 2 250,00 грн. Станом на даний час відповідачами зовсім не відшкодовано завданих збитків та враховуючи приписи ст. 625 ЦК України, позивачем нарахована суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, який складає на теперішній час 82 днів, таким чином інфляційні витрати складають: 82/31*1,8%*52 252,00 грн. = 2 487,87 грн. Крім того позивач вважає, що залиттям квартири їй завдано моральну шкоду, оскільки внаслідок залиття сталися істотні зміни у її життєвих стосунках. Вона вимушена тривалий час проживати у не відремонтованій квартирі, зазнала негативних емоцій та переживань з приводу пошкодження майна та змушена витрачати час на захист своїх прав. Тому, виходячи з тяжкості та тривалості моральних страждань, а також з принципу розумності та справедливості позивач вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. Таким чином, відповідачі будучи особами, які завдали збитків позивачу, зобовязані відшкодувати їх.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та надав пояснення аналогічні вищенаведеному, також зазначив,що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не зявились, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи, однак судові повістки від відповідачів повернулися до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідачами не подано заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки. У звязку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача не обґрунтовані та не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 24/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель під №24, що розташований по вул.. Бульварній у м. Харкові ( а.с.6-8).

Співвласниками, які мешкають поверхом вище у вказаному будинку 24 по вул.. Бульварній у м. Харкові, є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( а.с.9).

Як вбачається з відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України , відповідачі за вказаною вище адресою не зареєстровані (а.с.45-46).

Зазначений факт підтверджений актом комітету району в м. Харкові жителів приватного сектору Жовтневого району м. Харкова ділянка №16 (а.с17).

Матеріали справи не містять акту, який повинен бути складений у разі залиття квартири комітетом району в м. Харкові жителів приватного сектору Жовтневого району м. Харкова ділянка №16, оскільки як пояснив представник позивача , позивач не зверталася до такого органу.

Оскільки залиття квартири сталося у приватному секторі , то факт залиття можливо було підтвердити актом , складеним іншими мешканцями цього будинку, або мешканцями приватних будинків, розташованих поряд.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Висновок висновку інспектора Новобаварського відділу поліції /м. Харків/ ГУ НП в Харківській області від 17.12.2016 року , не може бути прийнятий судом як доказ у справі, оскільки такий не містить висновку про причини залиття, в ньому не зазначено обїм залиття.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.4 ст. 60 ЦПК України).

Крім того, чинним законодавством передбачено, що вразі, якщо акт затоплення належно оформлений, необхідно з'ясувати суму завданої шкоди.

Відповідно до звіту про оцінку майна від 10.12.2016 року ринкова вартість відновлювального ремонту внутрішніх приміщень 24/100 частин житлового будинку без урахування фізичного зносу за адресою м. Харків , вул.. Бульварна,24 станом на 10.12.2016 року становить 52 252 грн. 00 коп..

При цьому субєктом оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_5 зазначено, що замовник /позивач/ надав наступну інформацію /копії документів на право власності, технічного паспорту , довіреність власника , паспорт власника та довіреної особи, фотоматеріали та відеоматеріали/. У примітки зазначено, що на базі наведеної вище інформації /яка прийнята за достовірну/ буде розрахована вартість відновлювального ремонту. При виявленні нових , більш точних даних, визначена у даному звіті вартість повинна бути перерахована , в такому випадку Звіт про оцінку повинен бути доповнений , відповідно вартості , зазначена у висновку даного Звіту буде вважатися не дійсною та повинна бути перерахована.

Зі звіту про оцінку майна вбачається, що субєктом оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_5 приміщення позивача не досліджувалися та не встановлювався обєм пошкодженого майна , який був , як зазначає позивач , залитий водою

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що її дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Як встановлено судом комісійного обстеження квартири позивача та відповідачів,зроблено не було .

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 22 ЦК визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому у даному випадку відповідно до ч.1 даної статті збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони, як вже зазначалося вище. Для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності потрібен повний склад правопорушення, що складається з чотирьох елементів (протиправність, шкода, причинний зв'язок, вина). За відсутності хоч би одного з цих елементів (крім випадків безвинної відповідальності) цивільна відповідальність не настає.

Виходячи із матеріалів справи та вимог позивача, суд вважає, що ОСОБА_1 та її представником не доведено факт наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідачів та виникненням у неї збитків,а також розмір таких збитків..

Відповідно до ч.2 ст .625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом , у відповідачів не виникло грошового зобовязання перед позивачем, а тому позовні вимоги про стягнення індексу інфляції та 3% річних , не підлягають задоволенню.

Згідно вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України і полягають у її відшкодування особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пункт 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначає, що розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Позивачкою не надано суду доказів, які б підтверджували її моральні переживання, а також будь-яких доказів щодо порушення нормальних життєвих стосунків, пов'язаних саме з залиттям квартири та не надала вона й жодного доказу на підтвердження причинного зв'язку між погіршенням стану свого здоров'я та діями відповідачів, тому стягнення з відповідачів моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивачем не надано належних доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а докази, які маються в матеріалах справи були предметом дослідження , дають підстави спростувати вимоги позовної заяви.

За таких обставин, суд у задоволенні позовних вимог відмовляє.

Оскільки в задоволенні позовних вимог позивачу суд відмовляє, тому не підлягають до задоволення і вимоги позивача про відшкодування їй судових витрат та витрат на проведення оцінки майна.

Керуючись ст.ст. 5, 6,10, 11, 57, 60,61, 88, 208, 209, 212 -215,224-226 ЦПК України , п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України , суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з моменту одержання його копії.

Суддя І.В. Іванова