22-ц/775/575/2017(м)
Головуючий у 1 інстанції Костромітіна О.О.
Категорія 59 Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

10 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Гаврилової Г.Л., Кочегарової Л.М.,

секретар - Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 липня 2017 року у цивільній справі за позовом Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, посилаючись на те, що відповідач перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради, як одержувач вказаної допомоги за адресою фактичного мешкання: АДРЕСА_1. Допомогу було призначено з 17 березня 2015 року по 16 вересня 2015 року, з 17 вересня 2015 року по 14 лютого 2016 року та з 16 лютого 2016 року по 15 серпня 2016 року.

Дружина відповідача ОСОБА_3 також перебуває на обліку у Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб Лівобережного району з 30 вересня 2016 року.

26 жовтня 2016 року відповідач звернувся до управління з питання подовження виплати допомоги на нього та дружину. Але з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з'ясовано, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про спадщину від 17.10.2008 року була власником 1/3 частина житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Вказане майно було відчужено нею договором дарування від 03.08.3016 року.

Тобто, відповідач ОСОБА_2 при зверненні до управління в період з 17 березня 2015 року по 15 серпня 2016 року з питання подовження виплати допомоги надав недостовірну інформацію щодо наявності власності у його членів сім'ї. Позивач вважає, що права на отримання допомоги на покриття витрат на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з 17 березня 2015 року по 15 серпня 2016 року, що в сумі становить 14969 грн, відповідач не мав.

Спеціалістами управління відповідачу було повідомлено про надмірно виплачені кошти та запропоновано добровільно їх внести на рахунок управління, але станом на 10 квітня 2017 року сума боргу не погашена. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 суму виплачених надміру у вигляді адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам грошових коштів у розмірі 14969 гривень.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 липня 2017 року в задоволенні позовних вимог УСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради до ОСОБА_4 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, начальник УСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення від 14.07.2017 року скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги УСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради. Зокрема, вважає, що судом було неповно досліджено фактичні обставини справи, невірно надано оцінку діючим нормам законодавства.

У відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу у відсутності ОСОБА_2, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи в апеляційному суді, і без участі представника позивача УСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради Василів О.С., яка надала суду відповідну заяву.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_6, яка заперечувала проти задоволення скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на підставі «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 (надалі в тексті рішення - Порядок) за його заявами від 17.03.2015 року (а.с.22), 21.09.2015 року (а.с.17) та 17.02.2016 року (а.с.15) призначено щомісячну адресну допомогу як внутрішньо переміщеній особі.

Відповідно до рішень УСЗН від 25.03.2015 року, 29.09.2015 року, та 24.02.2016 року (а.с.14,16,18) ОСОБА_2 була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на такі періоди: з 17.03.2015 року по 16.09.2015 року, з 17.09.2015 року по 16.03.2016 року, з 16.02.2016 року по 15.08.2016 року в сумі 884 грн..

З матеріалів справи також вбачається, що звертаючись до УСЗН із заявами про призначення допомоги, ОСОБА_2 вказував, що у будь-кого з членів сім'ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, немає.

З копії договору дарування житлового будинку вбачається, що ОСОБА_3 з 17 жовтня 2008 року на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом належала 1/3 частка будинку АДРЕСА_2, яку вона 03 серпня 2016 року подарувала ОСОБА_7 (а.с.7-8).

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є безпідставними.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 2 ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлює, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014.

При цьому, ч.1 цієї статті передбачає, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

14 квітня 2014 року відповідно до указу в.о. Президента України, Голови Верховної Ради України від 14 квітня 2014 року N 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" на території України розпочато проведення антитерористичної операції.

Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року №33/6/а, Донецька і Луганська області визначені районами проведення антитерористичної операції з 07 квітня 2014 року.

Відповідно до п.5 ст.11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Кабінету Міністрів України доручено затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

30 жовтня 2014 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого м.Добропілля Донецької області включено до вказаного переліку.

02 грудня 2015 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р, знову затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого, м. Добропілля Донецької області також включено до вказаного переліку.

Відповідно до абз.2 п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого, постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. №505, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Порядок №505), грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Доказів того, що м.Добропілля, де знаходиться по АДРЕСА_2 1/3 частка будинку, яка належала на праві власності ОСОБА_3, було виключено з переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, а також те, що м. Добропілля не відноситься до району проведення антитерористичної операції, суду надано не було, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Крім того, слід вважати правильним також і висновок суду першої інстанції про те, що неможливо при вирішенні спору враховувати посилання позивача на перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.10.2014 р. №1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1276-р), оскільки п.6 Порядку №505 передбачає, що житлове приміщення, повинно бути розташоване саме в регіонах, інших ніж райони проведення антитерористичної операції, а не в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Вказана позиція, на думку суду, також узгоджується з абз.2 п.6 Порядку №505, який було викладеного в новій редакції після внесення змін відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2017 р. №370, та який передбачає, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім'ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

У відповідності до положень статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313,314, ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді :

Є.Є. Мальцева

Г.Л. Гаврилова

Л.М. Кочегарова