У Х В А Л А

07 серпня 2017 року м. Рівне

Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області Хилевич С.В., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 22 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕкономКомфорт" про захист прав споживача,

в с т а н о в и в:

Рішенням Рівненського міського суду від 22 червня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕкономКомфорт" на користь позивача суму в розмірі 11851,66 гривень, сплаченої по договорах №05021 від 29.09.2015 року та № 05021/15 від 29.09.2015 року та 640 гривень судового збору.

У решті позовних вимог відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст.297 ЦПК України, а саме: не сплачено судовий збір. У поданій апеляційній скарзі позивач покликається на положення ч.3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" як на підставу звільнення від сплати судового збору.

Проте апеляційну скаргу слід залишити без руху виходячи з такого.

Згідно зі ст. 147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до цієї Конституції.

Діяльність Конституційного Суду України ґрунтується на принципах верховенства права, незалежності, колегіальності, гласності, обґрунтованості та обов'язковості ухвалених ним рішень і висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України "Про Конституційний Суд України" рішення і висновки Конституційного Суду України мотивуються письмово, підписуються окремо суддями Конституційного Суду України, які голосували за їх прийняття і які голосували проти їх прийняття, та оприлюднюються. Вони є остаточними і не підлягають оскарженню.

28 листопада 2013 року Конституційний Суд України ухвалив Рішення №12-рп/2013 у справі за конституційним зверненням асоціації "Дім авторів музики в Україні" щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" у взаємозв'язку з положеннями пункту "г" частини першої статті 49 Закону України "Про авторське і суміжні права", де в абзаці першому пункті 2.4. мотивувальної частини встановив, що у частині другій статті 3 Закону України "Про судовий збір" визначено перелік об'єктів - заяв до суду, за подання яких судовий збір не справляється, а в статті 5 цього Закону - вичерпний перелік суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг та за видачу судами документів, а також підстави звільнення від сплати судового збору осіб, які звертаються із заявами про захист не власних прав, а охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

Між тим, роз'яснення пункту 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати" вказують про те, що ст. 5 Закону України "Про судовий збір" не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, а тому при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством, наприклад, ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

За таких обставин дані роз'яснення пленуму не лише не збігаються з мотивувальною частиною зазначеного Рішення Конституційного Суду України, але й прямо і безпосередньо йому суперечать.

Тобто в розумінні Рішення Конституційного Суду України положення ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" щодо звільнення споживачів від сплати судового збору не застосовуються.

Крім того, Законом України "Про судовий збір" (із змінами внесеними законом від 22 травня 2015 року № 484-VIII, який набрав чинності 1 вересня 2015 року) звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, також не передбачено.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 при оплаті судового збору спеціальним законом, який регламентує питання оплати судового збору є Закон України "Про судовий збір". Всі інші закони, які передбачають пільги або нульову ставку зі сплати судового збору, в тому числі норми ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" є загальними, тому їх не слід застосовувати.

Отже, Верховний Суд України цією постановою застосував ст. 5 Закону України "Про судовий збір" як пріоритетну та зобов'язав споживачів все ж таки сплачувати судовий збір на загальних підставах.

Згідно з абз. другим ч. 1 ст. 360 (7) ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при подачі апеляційної скарги на рішення суду сплачується 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до п.1-1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на час подачі позовної заяви - 30 грудня 2016 року), за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється ставка судового збору в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п.1-2 ч.2 ст. 4 Закону України Закону України «Про судовий збір», із позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору встановлюється в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з ч. 3 ст. 6 ЗУ „Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно сплати судовий збір в розмірі 1212 грн. 64 коп. (551 грн.20 коп. х 110% + 551 грн. 20 коп. х 110% = 1212,64 грн.) за такими реквізитами:

Рахунок отримувача: № 0002

Отримувач: УДКСУ у м. Рівному,

Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Рівненській області,

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38012714,

Код банку отримувача: 833017

При заповненні платіжного документа у графі „код" платником судового збору -юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником -фізичною особою -ідентифікаційний код, а за його відсутності, у зв'язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

У призначенні платежу платник судового збору повинен вказати ''Судовий збір за позовом ОСОБА_1, Апеляційний суд Рівненської області, код ЄДРПОУ Апеляційного суду Рівненської області -02893096''.

Керуючись ст.ст. 121, 297 ЦПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 22 червня 2017 року залишити без руху і надати п'ятиденний строк для усунення недоліків, який слід рахувати з моменту одержання копії даної ухвали.

Оригінал квитанції, що підтверджує оплату судового збору, надати Апеляційному суду Рівненської області.

У разі невиконання вказівок судді у зазначений строк апеляційну скаргу буде визнано неподаною і повернуто особі, що її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Рівненської області С.В. Хилевич

.