Єдиний унікальний номер 240/424/15-ц Номер провадження 22-ц/775/1422/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Курило В.П.

суддів Агєєва О.В., Соломахи Л.І.

за участю секретаря Марченко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за заявою прокурора Олександрівського району в інтересах Олександрівської селищної ради про визнання спадщини відумерлою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 06 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2015 року прокурор Олександрівського району Донецької області в інтересах Олександрівської селищної ради звернувся до суду з зазначеною заявою, посилаючись на те, що прокуратурою Олександрівського району Донецької області проведено перевірку виконання органами місцевого самоврядування вимог Закону, спрямованих на повернення до комунальної власності земель, власники яких померли, а правонаступники відсутні, та встановлено, що Олександрівською селищною радою не вживаються заходи щодо оформлення права власності на не витребувані спадкоємцями земельні частки (паї). Встановлено, що ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку (пай) серії ДН № 0191399 в розмірі 6,1 гектар вартістю 148 692,02 грн.

Згідно даних відділу РАЦС Олександрівського РУЮ у Донецькій області, ОСОБА_2 померла 01 березня 2005 року, актовий запис про смерть №14 від 01 березня 2005 року. Після смерті ОСОБА_2 з заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не відкривалась, у звязку з чим у спадковому реєстрі дані щодо наявності спадкової справи відносно ОСОБА_2 відсутні. Останнім місцем проживання спадкодавця ОСОБА_2 є с. Новополтавка Олександрівського району Донецької області.

Просив суд визнати відумерлою спадщину у вигляді земельної частки (паю) в розмірі 6,1 га, на яку померлій ОСОБА_2 видано сертифікат на земельну частку (пай) серії ДН № 0191399; визнати за територіальною громадою Олександрівської селищної ради Олександрівського району право власності на земельну частку (пай) в розмірі 6,1га, вартістю 148 692,02 грн.

Рішенням Олександрівського районного суду від 06 липня 2015 року заяву прокурора про визнання спадщини відумерлою задоволено. Визнано відумерлою спадщину у вигляді земельної частки (паю) у розмірі 6,1 умовних кадастрових гектара, вартістю 148692,02 грн., який належав померлій ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії ДН № 091399. Передано у комунальну власність територіальної громади Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області вказану земельну частку (пай).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить переглянути рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 06 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви прокурора Олександрівського району Донецької області.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що її представник ОСОБА_3 звернулася до Олександрівського районного суду Донецької області про визнання права власності на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії ДН № 0191399 виданого на імя ОСОБА_2. Про існування цієї цивільної справи вона дізналася із заперечення Олександрівської селищної ради, в якому селищна рада не погоджувалася з позовними вимогами, оскільки за рішенням Олександрівського районного суду від 06 липня 2015 року право на оскаржувану земельну частку належить територіальній громаді Олександрівської селищної ради.

Ухвалою Олександрівського районного суду від 02 грудня 2016 року їй було відмовлено у прийнятті заяви про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення Олександрівського районного суду від 06 липня 2015 року, після чого вона і звернулася до апеляційного суду.

Спір між сторонами було вирішено без урахування таких фактів. Із довідки Олександрівської селищної ради видно, що ОСОБА_2 проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 одна. Проте на запит її представника до Олександрівської селищної ради видана довідка, в якій зазначено, що згідно погосподарській книзі ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована та проживала з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за вказаною адресою. Також в матеріалах справи міститься довідка Олександрівської державної нотаріальної контори, що після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не відкривалася, заповіт не складався та не посвідчувався. Проте, за інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 17 жовтня 2016 року інформація щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 відсутня.

Рішенням Балаклійського районного суду від 31 березня 2017 року по справі № 610/479/17 встановлено факт родинних відносин між померлим ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та померлою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме, що померла 01.03.2005 року ОСОБА_2 є рідною тіткою ОСОБА_4, померлого 02.10.2010 року.

Встановлено факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, доводиться двоюрідною онукою ОСОБА_2, померлої 01.03.2005 року в с. Новополтавка Олександрівського району Донецької області, по лінії батька ОСОБА_4, померлого 02.10.2010 року в с. Новополтавка Олександрівського району Донецької області.

В засіданні апеляційного суду заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Представник прокуратури, представник Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області в засідання апеляційного суду не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином - телефонограмами.

Відповідно до статті 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд розглядає справу у відсутність представників прокуратури і селищної ради.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення заявника ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_6, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що після смерті ОСОБА_2 спадщину в вигляді земельної частки (паю), площею 6,1 га ніхто не прийняв.

Проте, суд першої інстанції не повно зясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які суперечить встановленим обставинам, нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла 01 березня 2005 року, що підтверджується актовим записом про смерть № 14 від 01 березня 2005 року (а.с. 5).

Встановлено, що згідно даних Олександрівської державної нотаріальної контори Донецької області спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не відкривалась, заповіт нею не складався, що в свою чергу підтверджується витягом зі Спадкового реєстру.

Відповідно до записів в погосподарських книгах та відповідно до довідки виконкому Олександрівської селищної ради ОСОБА_2 проживала одна, спадкоємців немає, заповіт не складала.

На підтвердження доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 додано довідку зі Спадкового реєстру від 17 жовтня 2016 року, з якої видно що інформація про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 відсутня (а.с. 147).

Також із довідки виконкому Олександрівської селищної ради від 01 листопада 2016 року за № 02-27/977 видно що згідно погосподарської книги ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована та проживала з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 51, с. Новополтавка, Олександрівського району, Донецької області (а.с. 146).

У відповідності до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Рішенням Балаклійського районного суду від 31 березня 2017 року по справі № 610/479/17 встановлено факт родинних відносин між померлим ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та померлою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме, що померла 01.03.2005 року ОСОБА_2 є рідною тіткою ОСОБА_4, померлого 02.10.2010 року.

Встановлено факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, доводиться двоюрідною онукою ОСОБА_2, померлої 01.03.2005 року в с. Новополтавка Олександрівського району Донецької області, по лінії батька ОСОБА_4, померлого 02.10.2010 року в с. Новополтавка Олександрівського району Донецької області.

Статтею 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Статтями 1258-1266 ЦК України визначена черговість спадкування за законом.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у вигляді втрати права на спадщину.

З наданих до апеляційної скарги копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4, копії свідоцтва про народження ОСОБА_7, копії свідоцтва про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_7, копії рішення Балаклійського районного суду від 31 березня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1, доводиться двоюрідною онукою ОСОБА_2, по лінії батька ОСОБА_4 (спадкоємицею пятої черги).

Довідкою, виданою виконкомом Олександрівської селищної ради від 01 листопада 2016 року за № 02-27/977 видно що згідно погосподарської книги ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована та проживала з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: вул. Центральна (колишня Леніна), буд. 51, с. Новополтавка, Олександрівського району, Донецької області (а.с. 146).

Таким чином, визнаючи спадщину після смерті ОСОБА_2 відумерлою, суд першої інстанції обмежився даними реєстру про відсутність спадкової справи, не перевірив наявність у спадкодавця спадкоємців і не вирішив питання про їх залучення до участі в справі.

За встановлених обставин підстави для визнання спадщини відумерлою відсутні.

Крім того, порядок розгляду справ про визнання спадщини відумерлою врегульований розділом IV ЦПК України, тобто зазначена категорія справ розглядається в порядку окремого провадження. Зокрема, статтею 278 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовились від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

Звертаючись до суду із заявою прокурор Олександрівського району Донецької області в інтересах держави, а саме Олександрівської селищної ради просив визнати відумерлою спадщину у вигляді земельної частки (паю) в розмірі 6,1 га, на яку померлій ОСОБА_2 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) ДН № 091399 та визнати за територіальної громадою Олександрівської селищної ради Олександрівського району право власності на земельну частку(пай) в розмірі 6,1 га вартістю 148 692,02 грн. Такі вимоги судом першої інстанції задоволені повністю.

Отже, визнавши право власності на земельну ділянку після смерті ОСОБА_2 за територіальної громадою, суд фактично розглянув справу у позовному провадженні, що є порушенням норм процесуального права.

Виходячи із зазначених норм матеріального і процесуального права та встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визнання спадщини в вигляді земельної частки (паю), що розташована на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області площею 6,1 га, яка належала померлій 01 березня 2005 року ОСОБА_2, відумерлою та визнання за територіальною громадою в особі Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області права власності на земельну частку (пай), яка належала померлій ОСОБА_2, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст. 303-316 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 06 липня 2015 року - скасувати.

В задоволенні заяви прокурора Олександрівського району Донецької області в інтересах Олександрівської селищної ради Олександрівського району про визнання спадщини в вигляді земельної частки (паю) що розташована на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області площею 6,1 га, вартістю 148 692,02 грн., і яка належала померлій 01 березня 2005 року ОСОБА_2 відумерлою та визнання за територіальною громадою в особі Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області права власності на земельну частку (пай), яка належала померлій ОСОБА_2, - відмовити.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: