АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/1154/16Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/789/896/17 Доповідач - Сташків Б.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Хома М. В., Костів О. З.,

За участю секретаря - Рожук О.О.

та сторін - відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог : приватний нотаріус Кременецького нотаріального округу Тернопільської області ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування , скасування державної реєстрації права власності, стягнення витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та здійсненням поліпшення майна; зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення коштів за проживання та моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2007 року ОСОБА_4 звернувся до Кременецького районного суду із вищевказаним позовом .

Заявлені позовні вимоги позивач мотивувала тим, що у неї та ОСОБА_2 виник спір, щодо квартири АДРЕСА_1 на підставі того, що у 1984 році відповідач продав їй спірну квартиру, без оформлення договору купівлі-продажу, так як квартира була кооперативною, а вона не була членом кооперативу, а тому сторони уклали договір найму жилого приміщення на один рік. У 1997 році ОСОБА_2 виготовив свідоцтво про право власності на квартиру, проте укладати договір- купівлі -продажу відмовився. Позивач вказує,що 03 вересня 2007 року ОСОБА_2 подарував квартиру ОСОБА_5 для того щоб уникнути грошового зобов'язання перед нею. У зв'язку з цим, просила суд скасувати державну реєстрацію права власності, стягнення витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та здійсненням поліпшення майна

У серпні 2016 ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення коштів за проживання та моральної шкоди, посилаючись на порушення умов договору відповідачами про найм житла, атому просив стягнути 93015 грн. матеріальної та 50000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 червня 2017 року у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Кременецького нотаріального округу Тернопільської області ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації права власності, стягнення витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та здійсненням поліпшення майна- відмовлено.

У зустрічному у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення коштів за проживання та моральної шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду в частині відмови у її позовних вимогах, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Зокрема вказує, що судом не взято до уваги перебування спірної квартири під арештом під час укладання договору дарування між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Окрім того,апелянт зазначає, що судом порушено процесуальне право, оскільки справу розглянули за її відсутності, хоча вона просила її відкласти.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечили проти поданої апеляційної скарги, просили її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, однак про час та дату розгляду цивільної справи повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи із наступного.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно ч.1 ст.307 ЦПК України , за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що договір купівлі- продажу спірної квартири між сторонами не укладався, відповідно до витягу з Державного реєстру квартира власником є ОСОБА_5 і договір дарування належать до безоплатних правочинів, за умовами якого обдаровані не мають перед дарувальником будь-яких зобов'язань матеріального характеру, тому такий договір не може бути визнано недійсними.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційна інстанція, оскільки він грунтується на вимогах закону та відповідає зібраним по справі доказам.

Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

У справі, яка переглядається, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житлову квартиру, виданого згідно з рішенням виконкому Кременецької міської ради НОМЕР_1 від 29 квітня 1993 року та зареєстрованого в Кременецькому БТІ 12 грудня 1997 року в реєстровій книзі №3 за номером запису №36 належала квартира АДРЕСА_1

Згідно ст.41 Конституції України та норм ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Непорушність права власності полягає в його недоторканності, а водночас і в недоторканості самого майна власника. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2, як член ЖБК " Іква", повністю виплатив пайові внески і 12 грудня 1997 року отримав свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 03 серпня 2005 року в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 про виселення задоволено. Виселено ОСОБА_4 із квартири АДРЕСА_1 у зв'язку з припиненням договору найму житлового приміщення без надання іншого приміщення.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 01 грудня 2005 року рішення Кременецького районного суду від 03 серпня 2005 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 16 лютого 2007 року рішення Кременецького районного суду від 03 серпня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 01 грудня 2005 року залишено без змін.

Відповідно до договору дарування квартири від 03 вересня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_2 подарував ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 січня 2009 року затверджено мирову угоду відповідно до якої сторони визнають, що ОСОБА_2 є власником спірної квартири, визнають укладеним договір дарування квартири від 03 вересня 2007 року, залишають діючими заходи забезпечення позову до моменту виконання умов мирової угоди.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 02 червня 2016 року ухвалу Кременецького районного суду від 29 січня 2009 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 11 листопада 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області зареєстровано право власності на спірну квартиру за ОСОБА_5

У своїх доводах апелянт посилається на те, що вважає себе володільцем спірної квартири, оскільки користується нею понад тридцять років, а тому набула статусу добросовісного набувача. Проте, колегія суддів вважає дані доводи апелянта необґрунтованими та безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Так, судом першої інстанції вірно дану правову оцінку обставинам справи. Зокрема судом взято до уваги, що спірна квартира до моменту укладення договору дарування 03 вересня 2007 року належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 29 квітня 1993 року. Будь яких доказів про те, що ОСОБА_4 вносила пайові внески за кооперативну квартиру в суді не представлено , а також проти цього заперечує ОСОБА_2

Разом з тим, при розгляді справи судом враховано, що ст. 390 ЦК України не може застосовуватися до вимог, які ОСОБА_4 заявляє до ОСОБА_2, оскільки вона не є добросовісним набувачем, а також власником спірної квартири, що позбавляє її можливості ставити вимогу про відшкодування витрат пов'язаних із збереженням, утриманням та здійсненням поліпшення майна.

Всі інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Докази та обставини, на які посилається апелянт були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції з їх оцінкою.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 червня 2017 року- залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Б.І. Сташків