Справа №487/1026/16-ц 17.08.2017 17.08.2017 17.08.2017
Провадження №22-ц/784/1828/17
Категорія 27 Єдиний унікальний номер 4877/1026/17
Номер провадження 22-ц/784/1828/17
Головуючий у І інстанції Андрощук В.В.
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2017 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого судді Прокопчук Л.М.,

Суддів: Козаченко В.І., Царюк Л.М.

Із секретарем судового засідання Тищенко Л.С.

за участю відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

24 лютого 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 21555,87 грн. Посилалось на те, що 21.03.2007 року між ними укладено договір б/н про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує зобовязань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 31.01.2016 року утворилась заборгованість в сумі 21555,87 грн., яка складається з 2216,63 грн. заборгованості за кредитом, 14671,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3165,32 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи 500 грн. - фіксована частина та 1002,66 грн. - процента складова. Просив стягнути зазначені суми та судові витрати. (а.с. 2-4).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено (а.с. 77).

В апеляційній скарзі позивач порушує питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що воно було винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права (а.с. 81-85).

Належно повідомлений про час та місце судового розгляду, представник позивача в судове засідання апеляційного суду не зявився.

Відповідач просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, та скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 березня 2007 року на підставі заяви ОСОБА_2 між останнім та банком укладено кредитний договір про відкриття карткового рахунку, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідач зобовязання за вказаним кредитом не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 21555,87 грн., яка складається з 2216,63 грн. заборгованості за кредитом, 14671,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3165,32 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи 500 грн. - фіксована частина та 1002,66 грн. - процента складова.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що укладений між сторонами договір припинив свою дію у 2008 році, оскільки пунктом 9.12 Умов встановлено, що кредитний договір діє впродовж 12 місяців з моменту підписання. Також передбачено автоматичне пролонгування дії договору на такий строк у разі, якщо жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору. Заява відповідача відсутня. Крім того, відповідно до положень п.п.9.3, 9.6 Умов для продовження дії платіжної кратки повинні бути кошти в розмірі, достатньому для оплати послуг банку. Але грошові кошти, за наявності яких банк вправі був пролонгувати строк дії картки були відсутні, нова картка відповідачу не видавалась.

Але з висновками суду погодитись не можна.

Посилаючись на Умови та правила надання банківських послуг, які додав позивач до позовної заяви, суд не перевірив, в якій редакції діяли Умови на час укладення кредитного договору, чи відповідає редакція наданих Умов тим, що діяли на зазначений момент. Також суд не звернув уваги на надані позивачем докази щодо строку дії кредитної картки (а.с. 8).

Між тим, з матеріаів справи вбачається, що 21.07.2007 року відповідач надав позивачу заяву, в якій просив відкрити рахунок і надати послуги щодо обслуговування кредитної картки у гривні з сумою кредитного ліміту 250,00 грн., базовою процентною ставкою 22,8% на рік, розміром комісії за кредитне обслуговування 1% від суми заборгованості, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. На заяві відповідач розписався про те, що він ознайомлений та згоден з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку.За змістом заяви відповідача від 21 березня 2007 року ця заява, а також Умови та Правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною картою і Тарифи банку є складовими кредитного договору (а.с. 9).

Відповідно до укладеного договору відповідачу 21.03.2007 року була видана кредитна картка № 765604 зі строком дії до лютого 2013 року, сума кредитного ліміту на яку декілька раз змінювалась, що вбачається з довідки, руху коштів за картою та витягу з комплексу (а.с.8, 87-95, 114).

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що кредитні правовідносини виникли між сторонами з березня 2007 року, що в свою чергу не заперечувалося відповідачем в судовому засіданні.

Доводи відповідача щодо того, що картка видавалась зі строком дії до лютого 2009 року і в подальшому він нею не користувався, спростовуються довідкою про рух коштів по зазначеному вище картковому рахунку, з якої вбачається, що з квітня 2007 року до 26 грудня 2012 року відповідач активно користувався нею.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, підписавши заяву про надання кредитних коштів, погодився з умовами кредитування строками внесення щомісячних платежів, розміром процентів та комісії за користування кредитом та іншими умовами.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору утворилась заборгованість (а. с.5-7).

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Апеляційному суду позивачем надані Умови та Правила надання банківських послуг, а також Правила користування платіжною карткою, які затверджені наказом від 09.10.2006 року № С-205, що діяли на час укладення кредитного договору між сторонами (а.с.119-128).

Колегія суддів не може погодитись з поясненнями відповідача про те, що вказані документи є неналежним доказом, оскільки не підписані ним, з огляду на те, що відповідач в заяві про надання кредиту розписався про те, що він ознайомлений та згоден з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. При цьому колегія суддів враховує той факт, що відповідач має вищу юридичну освіту, є адвокатом за фахом.

Відповідно до п.5.3 Правил користування платіжною карткою, які діяли на час укладення кредитного договору та надані представником позивача до апеляційного суду, строк погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним карткам без встановленого мінімального обовязкового платежу, проводиться в наступному порядку: строк погашення процентів по кредиту щомісячно за попередній місяць; строк погашення креджиту в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці (поле MONTH). Відповідно до п.5.10. зазначених Правил при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 гри. + 5 % від суми позову.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким, чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта.

Згідно ч. 1 ст. 58 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 59 ЦПК України).

При цьому у кредитних правовідносинах кредитор зобов'язаний довести надання позичальнику кредиту, а на боржнику лежить обов'язок по доведенню його виконання згідно визначених таким договором умов.

Відповідач не заперечував отримання кредитної картки "Універсальна" та її використання, що в свою чергу підтверджується матеріалами справи.

Також, відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами розрахунок заборгованості, наданий ПАТ КБ "Приватбанк". Висновок суду першої інстанції про наявність заборгованості та її суми ним не оспорений.

У матеріалах справи містяться заперечення відповідача на позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк", у яких він посилаючись на статтю 258 ЦПК України, зазначає про сплив строку позовної давності.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, сторони кредитного договору погодили, що строк повернення кредиту в повному обсязі відповідає строку дії картки (а. с. 9).

Крім того, сторони також визначили, що порядок погашення заборгованості відбувається щомісячними платежами у розмірі 7 % від суми заборгованості (а. с. 9).

Враховуючи факт звернення позивача до суду в межах строку дії кредитної картки та вимоги ст. 257 ЦК України, колегія суддів вважає, що з відповідача слід стягнути заборгованість в межах 3-х років з дня звернення до суду, яка утворилась станом на 31.01.2016 року, тобто відповідно до заявлених вимог.

Розраховуючи заборгованість за вказаний період, колегія суддів враховує, що до суду позивач звернувся 24.02.2016 року. Відповідно до наданого розрахунку заборгованість за тілом кредиту станом на 28.02.2013 року становить 2011,14 грн. Період з 24.02.2013 року по 31.01.2016 року складає 1071 день. Визначаючи заборгованість за відсотками, колегія суддів виходить з розміру відсотків, встановлених в договорі, тобто 22,8% на рік на суму заборгованості, оскільки позивачнм не надано належних та допустимих доказів того, що у порядку, встановленому законом ч. 3 ст. 1061 УК України розмір відсотків було змінено. Загальна сума заборгованості станом на 28.02.2013 року складає 2011,14 грн. заборгованість за тілом кредиту та 205,49 грн. - просточена заборгованість, а разом 2216,63 грн. Тому розмір заборгованостів по процентам складає: 2216,63 х 22,8 : 360 х 1071 =1499,40 грн. Розмір заборгованості по комісії відповідно до договору складає 1% в місяць. Період з 24.02.2013 року по 31.01.2016 року складає 35 місяців. Отже, розмір комісії дорівнює 775,95 грн. (22,17 х 35). Також з відповідача на користь позивача слід стягнути штрафи, передбачні п. 5.10 Правил користування кредитною карткою, тобто 250 грн. фіксована частина та 5% від суми задоволеного позову, що дорівнює 214,32 грн., а всього 4750,81 грн.

Пропорційно задоволеним вимогам відповідно до вимог ч.1, 5 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути витрати по сплаті судового збору (відсоток задоволення позову 22,04, сума сплаченого судового збору 2893,80 грн. (а.с. 1, 96) в сумі 637,79 грн.

З урахуванням наведенного, рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст.309 ЦПК України слід скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову, частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Керуючить ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 21 березня 2007 року в сумі 4750 (чотири тисячі сімсот пятдесят) грн.81 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 2011 (дві тисячі одинадцять) грн. 14 коп., заборгованості по процентам в сумі 1499 (одна тисяча чотириста девяносто девять) грн. 40 коп., з заборгованості по комісії в сумі 775 (сімсот сімдесят пять) грн. 95 коп., штраф 250 грн.(фіксована частина), та 214 (двісті чотирнадцять) грн. 32 коп. (процентна складова), та витрати по сплаті судового збору в сумі 637 (шістсот тридцять сім) грн. 79 коп.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді