Справа № 645/2117/17
Провадження № 2/645/1518/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2017 року м. Харків
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Дніпро» про стягнення заробітної плати, грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Дніпро» про стягнення заробітної плати, грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Таким чином, заборгованість по заробітній платі у ТОВ ФК «Дніпро» перед ОСОБА_1 рахується з грудня 2015 року по січень 2017 року включно.
МісяціВиплата заробітної плати, згідно довідок про доходи , гривеньФактична виплата, згідно банківської виписки гривеньДата виплати, згіднобанківської випискиЗаборгованість по заробітній платі, гривень
грудень 2015року102800,420,00 102800,42
січень 2016 року107200,240,00 107200,24
лютий 2016 року108800,580,00 108800,58
березень 2016 року104400,450,00 104400,45
квітень 2016 року100800,490,00 100800,49
травень 2016 року 100600,040,00 100600,04
вересень 2016 року1167,250,00 1167,25
жовтень 2016 року1167,250,00 1167,25
листопад 2016 року1219,570,00 1219,57
грудень 2016 року1288,000,00 1288,00
січень 2017 року2576,000,00 2576,00
Всього1732466,27847004,61 885461,66
Також позивач зазначає ,що всупереч вимогам ст. 24 Закону України «Про відпустки»у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.
Для нарахування виплати компенсації щорічної відпустки, необхідно розрахувати середню заробітну плату за останні 12 календарних місяців роботи (ч.2 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100), тобто з лютого 2016 року по січень 2017 року, за умови що компенсація за невикористані дні відпустки повинна була бути виплачена у останній робочий день, день звільнення - 01 лютого 2017 року.
№ п/пМісяці рокуНарахований дохід, згідно довідки про доходи, гривняКількість календарних днів за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством
1.лютий 2016 року135156,0029
2.березень 2016 року129690,0030
3.квітень 2016 року125218,0030
4.травень 2016 року124969,0028
5.червень 2016 року123280,0028
8.вересень 2016 року1450,0030
9.жовтень 2016 року1450,0030
10.листопад 2016 року1515,0030
11.грудень 2016 року1600,0031
12.січень 2017 року3200,0029
Середньоденна заробітна плата розраховується: 839082,00:356 календарних днів = 2356,97 гривень (п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100).
Позивач вказує,що за період трудових відносин на ТОВ ФК «Дніпро» 2 рази брала відпустку на загальну кількість 24 календарних дня. Це підтверджується копіями наказівТОВ ФК «Дніпро»: наказ№ 260 від 31.08.2015 року про надання відпустки на 14 календарних дня та наказом № 373 від 30.11.2015 року про надання відпустки на 10 календарних днів.
Позивач відпрацювала на підприємстві загалом 1 рік 10 місяців, 20 днів. За 1 рік праці ОСОБА_1 отримала відпустку у кількості 24 календарних днів, проте за останні 10 місяців и 20 днів позивач відпустку не отримувала, тому кількість днів для нарахування компенсації розраховується: 2 дні відпустки *10 місяців праці и ще 1 день відпустки за 20 днів = 21 день.
Грошова компенсація за всі не використані позивачем дні щорічної відпустки розраховується: 21 днів*2356,97 грн. = 49 496,37 гривень.
Утримання усіх податків з цієї суми складає:
Всього утримано за рахунок працівника: 9 651,80.
До виплати позивачу належить грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки у сумі 39 844,57 гривень.
Таким чином заборгованість по невиплаченій позивачу суми заробітної плати з грудня 2015 року по січень 2017 року складає 885 461,66 гривень, та грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки у сумі 39 844,57 гривеньЗаборгованість по заробітній платі зберігається на дату подачі позовної заяви. Враховуючи те, що з позивачем не проведено остаточного розрахунку в день звільнення, а загальна заборгованість становить 925 306,23грн., ТОВ ФК «Дніпро» повинний виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день ухвалення рішення. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що був затверджений Постановою Кабінету міністрів України №100 від 08.02.1995 року нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Термін розрахунку для середньої заробітної плати - останні два повних робочих місяці (ч. 2,3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100), тобто грудень 2016 року та січень 2017 року.
Середньоденна заробітна плата складає: 1600,00 грн. (грудень 2016 року) + 3200,00 грн. (січень 2017 року) : 42 робочі дні за два місяці (22 робочих днів у грудні 2016 року і 20 робочих днів у січні 2017 року) = 114,29гривень ( п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100).
Період невиплати належної заробітної плати з 01.02.2017 року по 12.05.2017 року (дата: 16.05.2017 року - подача позовної заяви).
лютий 2017 року - 20 робочий день
березень 2017 року - 22 робочих дня
квітень 2017 року -19робочийдень
травень 2017 року - 9робочих днів
Разом: 70 робочих днів.
Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки складає 8000,30грн.(114,29 грн.* 70 робочих днів = 8000,30гривень).
Таким чином, нарахований середній заробіток за час затримки з 01.02.2017 року по 16.05.2017 року складає 8000,30грн. Утримання усіх податків з цієї суми складає:
1.Розрахована сума ПДФО: 8000,30 ? 18% = 1 440,05 грн..
2.Розрахована сума воєнного збору: 8000,30 ? 1.50% = 120,00 грн..
Всього утримано за рахунок працівника:1 560,05грн.
До виплати: 8000,30 - 1 560,05 =6 440,25грн.
До виплати позивачу належить загальний розмір середнього заробітку за час затримки з 01.02.2017 року по 16.05.2017 року: 6 440,25гривень.
У зв'язку із вище зазначеним, загальний борг відповідача - ТОВ ФК «Дніпро» перед позивачем - ОСОБА_1931 746,48 гривень, у тому числі: заборгованість по заробітній платі, що виникла починаючи із грудня 2015 року по січень 2017 року; грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідач, в порушення законних прав ОСОБА_1, тривалий час не виплачував заробітної плати позивачу, внаслідок чого, виникла заборгованість, що рахується з грудня 2015 року по січень 2017 року.Ця ситуація спричиняє багато моральних та фізичних страждань. ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи, внаслідок травми, яку вона отримала в дитинстві. У зв'язку із чим, хребет позивача фіксовано металевою конструкцією. Травманегативним чином впливає на якість життя,бо для того, щоб не було больового синдрому позивачу потрібно регулярно проводити профілактичні процедури, що направлені на підтримку за м'язового корсету хребта, постійно слідкувати за положенням тулубу,а також не виконувати тяжкої - фізичної праці. Відсутність належної оплати праці від відповідача, змусило ОСОБА_1 відмовитися від заходів що сприяють підтримці здоров'я позивача та гарного самопочуття. Неможливим стало для позивача проходження курсів масажу, покупці профілактичнихліків, відвідування занять з лікувальної гімнастики, консультацій у лікарів та поїздки у санаторій. Зрозуміло, що це відобразилося на фізичному стані позивача,так як, повернулися болі в область ОСОБА_1швидко втомлюється через біль у спині, а відновлення та підтримка здоров'я вимагають додаткового часу та передусім грошей, якихна це не вистачає. Тривала відсутність заробітної плати вимагали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. ОСОБА_1 змушена економити на харчах, одязі, ліках, позичати гроші на сплату комунальних платежів за квартиру. Крім того, на утриманні позивачки знаходяться її батьки. Сама ОСОБА_1 багато разів усно зверталася та телефонувала до керівництва ТОВ ФК "Дніпро" із запитаннями щодо виплати боргу по заробітній платі, проте у відповідь чула тільки обіцянки. Позивач втратила нормальні життєві зв'язки, так як не може собі дозволити як раніше вести активне громадське життя: відвідувати театри, кінотеатри, ресторани, парки розваг, заняття з плавання. Незаконні дії ТОВ ФК "Дніпро", призвели до істотних моральних страждань, адже ОСОБА_1 постійно хвилюється щодо стану свого здоров'я та нестачі грошей для себе та родини, втратила сон та спокій, стала вразлива, дратівлива, часто плаче. Завдану моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює в розмірі 100000,00 гривень.
Представник відповідача у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином, надала суду заяву про підтримання позовних вимог, просила розглянути справу у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином .
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів " від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, у розумінні закону суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для відновлення порушеного права і припинення дій, які порушують таке право.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК).
Відповідно до ст. 55 Конституції права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 24 Конституції юрисдикція судів поширюється на всі правовід носини, що виникають у державі.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 60 ЦПК України закріплює за кожною стороною обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається та які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участьу справі, виникає спір.
Принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений в ст. 11 ЦПК України, передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено наступні факти що підтверджуються наданими доказами.Позивача було прийнято на основне місце роботи на посаду менеджеру селекційного відділу 11 березня 2015 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Дніпро"(Далі - ТОВФК "Дніпро") на підставі наказу № 15-к від 11.03.2015 року. 01 лютого 2017 року позивача було звільнено з посади за власним бажанням, відповідно до наказу про звільнення № 2/3-к від 01.02.2017 року. На дату звільнення - 01 лютого 2017 року ТОВ ФК "Дніпро" не виплатив ОСОБА_1 всіх сум, що належать їй у зв'язку із звільненням та заборгованістю по заробітній платі, що виникла за попередній період. За грудень 2015 року, увесь 2016 рік, та січень 2017 року відповідач не виплатив ОСОБА_1 сум заробітної плати.
Конституція України, проголошує Україну соціальною, правовою державою та визначає зміст і спрямованість діяльності держави, зокрема її обов'язок щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав і свобод людини (статті 1,3). Складовою цього обов'язку є забезпечення державою соціальної спрямованості економіки, створення умов та гарантування можливостей для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю (частина четверта статті 13,частини перша,друга,сьома статті 43 Конституції України). Конституційний Суд України вРішенні від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008зазначив, що право заробляти собі на життя є невід'ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене (абзац другий підпункту 6.1.1 підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини). Згідно зі статтею 1Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Цьому визначенню відповідає поняття заробітної плати, передбачене участині першій статті 94 КЗпПі частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці», як винагороди, обчисленої, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Згідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. За змістом положень ч. 3 ст.15 Закону України «Про оплату праці»оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці.
Відповідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.
Згідно положень ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Нараховані розміри заробітної плати та розміри до виплати заробітної плати для ОСОБА_1 вбачаються із довідок про доходи ТОВ ФК «Дніпро» № 55 від 23 лютого 2017 року та № 56 від 23 лютого 2017 року.
Таким чином, заборгованість по заробітній платі у ТОВ ФК «Дніпро» перед ОСОБА_1 рахується з грудня 2015 року по січень 2017 року включно та проведено позивачем згідно наданої таблиці.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про відпустки», право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями, незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.
Згідно ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. У разі переведення працівника на роботу на інше підприємство грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, на яке перейшов працівник. За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.
При звільненні відповідачем не було здійснено нарахування грошової компенсації за невикористану відпустку . Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, а саме: основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
У відповідності до ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Судом встановлено, що відповідачем порушено законодавство про оплату праці, яке виразилося невиплатою грошової компенсації за не використані працівником дні відпустки Позивачем доведено своє право на отримання суми боргу по заробітній платі,грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 100000,00 грн. суд зазначає наступне.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від оплати судових витрат на підставі п. 1 ч. 1 Закону України «Про судовий збір», оскільки нею подано позов, що випливає з трудових правовідносин, тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави.
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Дніпро» про стягнення заробітної плати, грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Дніпро» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 суму боргу по заробітній платі, що виникла за період із грудня 2015 року по січень 2017 року, грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку на загальну суму 931 746,48гривень (дев'ятсот тридцять одна тисячасімсот сорок шість гривень 48 копійок).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Дніпро»на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: