Ухвала

іменем україни

9 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Висоцької В.С., Карпенко С.О.,

Мазур Л.М., Ситнік О.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Калинівські електричні мережі» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у забезпеченні охоронної зони ПЛ-10кВ шляхом зобов'язання виконати технічні вимоги за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 26 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 3 грудня 2015 року,

встановила:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «Вінницяобленерго» (далі - ПАТ «Вінницяобленерго») в особі структурної одиниці «Калинівські електричні мережі» звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що актом Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії у Вінницькій області за результатами перевірки об'єкта, що знаходиться по АДРЕСА_1, встановлено, що в проміжку опор № № 1-2 повітряна лінія (далі - ПЛ - 10 кВ) Фідера -1 від РП-3 проходить на відстані від проводів в стані їх найбільшого відхилення до будинку ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 та будинку ОСОБА_4 по АДРЕСА_2, меншій двох метрів. Приписом ДЕН зобов'язано ПАТ «Вінницяобленерго» усунути дане порушення, а саме забезпечити охоронну зону ПЛ - 10 кВ Фідера -1 від РП-3 в проміжку опор

№ 1-2.

ПАТ «Вінницяобленерго» з таким приписом не погоджується, посилаючись на обов'язок усунення вказаних недоліків відповідачам, які є власниками об'єктів.

Ураховуючи наведене, просило зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у забезпеченні ПАТ «Вінницяобленерго» охоронної зони ПЛ - 10 кВ на об'єкті по АДРЕСА_1 шляхом виконання технічних вимог

від 8 вересня 2014 року, виданих ПАТ «Вінницяобленерго».

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області

від 26 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 3 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Вінницяобленерго» просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга

не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що належний ОСОБА_3 будинок було побудовано раніше від введення в експлуатацію лінії електропередач ПЛ - 10 кВ, що також підтверджується генеральним планом м. Калинівка за березень 1963 року, на якому зображено лінію електропередач та будинок по АДРЕСА_1. Разом із тим позивач не надано жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 повинна проводити перевлаштування на неналежній їй земельній ділянці.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Установлено, що згідно договору дарування від 16 листопада 2005 року ОСОБА_3 є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_2 є ОСОБА_4

Згідно акту Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії у Вінницькій області

від 24 грудня 2014 року у проміжку опор №1-2 ПЛ - 10 кВ Фідера-1 від РП-3 проходить на відстані від проводів в стані їх найближчого відхилення до обох наведених вище будинків меншій 2-х метрів. На підставі зазначеного акта Державною інспекцією з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії у Вінницькій області було складено припис від 30 грудня 2014 року, яким приписано до 24 березня

2015 року забезпечити охоронну зону ПЛ-10 кВ Фідера-1 від РП-3 в проміжках опор № 1-2, так як в охоронній зоні знаходяться житлові будинки.

ПАТ «Вінницяобленерго» покладеного на нього обов'язку, за наведеним вище приписом, не виконано, виявлені порушення не усунуто.

Установлено, що будинки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знаходяться в охоронній зоні електричних мереж.

Пред'являючи позов, ПАТ «Вінницяобленерго» посилалось на те, що обов'язок усунення вказаних недоліків відповідачам, які є власниками об'єктів.

Згідно п. 5 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 209 від 4 березня 1997 року, охоронні зони електричних мереж» встановлюються уздовж повітряних ліній електропередачі у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови невідхиленого їх положення на відстані (для повітряних ліній напругою) 2-х метрів до 10 кВ.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 57 ЦПК України установлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 58, ч. 2 ст. 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У той же час відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Судом установлено, що згідно з матеріалами технічної інвентаризації будівництво належного ОСОБА_3 будинку по АДРЕСА_1 було розпочато в

1959 році та закінчено в травні 1960 року. Зазначений будинок введено в експлуатацію 17 березня 1964 року в зв'язку з завершенням будівництва та господарських будівель до вказаного будинку.

Лінії електропередач ПЛ - 10 кВ були прийняті в експлуатацію

21 грудня 1963 року, що підтверджується відповідним актом. Відомості про початок будівництва даних ліній електропередач не надано.

Встановивши, що належний ОСОБА_3 будинок, на якому, згідно із генеральним планом м. Калинівка за березень 1963 року, зображено лінію електропередач, було побудовано раніше від введення в експлуатацію лінії електропередач ПЛ - 10 кВ, ОСОБА_3 не здійснювала жодного спорудження чи реконструкції по АДРЕСА_1, суди прийшли вірно висновку про відмову в задоволенні вимог.

Оскільки з технічним вимог на перевлаштування ПЛ-1 вбачається, що об'єкт знаходиться по АДРЕСА_1, а позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4, яка є власником будинку по АДРЕСА_2, суди правомірно відмовили в задоволенні вимог до останньої.

Доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки під час розгляду справи судом не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи висновок суду не спростовують, тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» відхилити.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області

від 26 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області

від 3 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська

Судді:В.С. Висоцька С.О. Карпенко Л.М. Мазур О.М. Ситнік