НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31 липня 2017 рокуСправа № 322/521/17

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування, в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_2,

третя особа: (на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору) комунальна установа Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради

до: ОСОБА_3

про: позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

05 травня 2017 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:

- позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно малолітньої дитини: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття на користь особи або закладу, в якому буде перебувати малолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

05.10.2016 відповідач залишила свою доньку на бабусю, яка перебувала в нетверезому стані. Комісія у складі: інспектора РП Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, соціального працівника, депутата Григорівської сільської ради та працівника служби у справах дітей вилучила малолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: с. Григорівка, вул. Радянська, 29, Запорізька область, Запорізький район, про що було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоровя про підкинуту чи знайдену дитину.

Дитину відразу ж було доставлено до Комунального закладу «Запорізької центральної районної лікарні» ЗОР, в якому вона перебувала до 24.01.2017. З 24.01.2017 дитина перебуває в Комунальній установі Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради.

Відповідач свою дочку жодного разу не відвідувала, не телефонувала, показуючи цим цілковиту байдужість до своєї дочки.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя відповідач вже була позбавлена батьківських прав відносно двох малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Вищезазначені обставини, за твердженням позивача, свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обовязків, передбачених нормами законодавства.

Виходячи з наведеного та посилаючись на норми ст.ст. 164, 165, 180 СК України, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги та підтримував позов у судовому засіданні, а також не заперечив проти заочного розгляду справи.

Представник Комунальної установи Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що вважає за доцільне задовольнити позов, оскільки в звязку з ухиленням відповідача від виконання батьківських обовязків, дитина залишається без материнської уваги та піклування.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання 31.07.2017 повторно не прибув, не повідомив суд про причини неявки, а також не надіслав до суду будь-яких заяв та заперечень проти позову.

Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України та з огляду на відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

У судовому засіданні 31.07.2017 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини цивільної справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвом про народження від 13.09.2014 серії І-ЖС № 261281.

Згідно з довідкою Новомиколаївської селищної ради від 06.02.2017 № 648 ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, але фактично за вищевказаною адресою не проживає з листопада 2016 року. Інших відомостей стосовно ОСОБА_3 селищна рада не має.

Відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 18.01.2017 № 5.

05.10.2016 ОСОБА_3 залишила свою доньку на бабусю, яка перебувала в стані алкогольного спяніння. Комісія у складі: інспектора РП Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, соціального працівника, депутата Григорівської сільської ради та працівника служби у справах дітей вилучила малолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: с. Григорівка, вул. Радянська, буд. 29, Запорізька область, Запорізький район, про що було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоровя про підкинуту чи знайдену дитину від 05.10.2016.

ОСОБА_2 було доставлено до Комунального закладу «Запорізької центральної районної лікарні» ЗОР, в якому вона перебувала до 24.01.2017 року. З 24.01.2017 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, перебуває в Комунальній установі Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради, що підтверджується актом від 24.01.2017 та листом зазначеної установи від 24.01.2017 № 124.

Згідно з листом Комунальної установи Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради від 13.06.2017 № 1011 ОСОБА_3 свою дочку жодного разу не відвідувала, не телефонувала. Письмових, усних запитів про дитину, стан її здоровя, умови виховання та потреби на адресу будинку дитини «Сонечко» від батьків, родичів не надходило.

Згідно з висновком Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування від 04.05.2017 № 01-01-17/0431 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, 24.04.2017 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Новомиколаївській районній державній адміністрації Запорізької області було розглянуто питання про позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_2 та прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема один з батьків.

Однією з підстав для позбавлення батьківських прав, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, є ухилення батьків від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обовязками.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вищенаведеними доказами в їх сукупності підтверджується факт свідомого ухилення відповідача від виконання батьківських обовязків щодо її дитини.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність у справі будь-яких доказів, якими б спростовувались доводи позивача, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне.

За правилами статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини (ч. 2), при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч. 3).

Відповідно до частини першої статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватися у частині від доходу її батька.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1).

Частиною першою статті 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Виходячи з наведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд визнає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За правилом частини третьої статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позовна заява містила вимоги як майнового (про стягнення аліментів), так і немайнового характеру (про позбавлення батьківських прав), відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання такої позовної заяви судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Позивача, згідно з п. 14 ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнено від сплати судового збору.

При цьому, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Отже, виходячи з мінімальної ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, що, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статі 4 Закону України «Про судовий збір», становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та такої саме ставки судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави становить 640,00*2 = 1280,00 грн.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 212 215, 218, 223 226, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Позов Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування, в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити повністю.

2. Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, батьківських прав щодо її дочки: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

3. Стягнути з ОСОБА_3 на користь закладу або особи, у яких перебуватиме її дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на її утримання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше, ніж 50 (пятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 травня 2017 року, до повноліття ОСОБА_2.

4. Стягнути з ОСОБА_3, на користь держави судовий збір в сумі 1 280,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень 00 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Відповідач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, а відповідачем протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.С. Гасанбеков