Провадження № 22-ц/783/243/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Струс Л.Б., Левика Я.А.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ЛМКП «Айсберг» - Сала А.М.,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 квітня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Львівське міське комунальне підприємство по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третіх осіб: Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про солідарне стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги, яка станом на 01.02.2016 року становить 19075,33 грн., з яких: 1 550,73 грн. за надані послуги з використання електроенергії; 17524,60 грн. за надані послуги з централізованого опалення та стягнення судових витрат.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» 1550,73 грн. заборгованості за надані послуги з використання електричної енергії. В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» 1218.00 грн. судового збору.

Рішення в апеляційному порядку оскаржило ЛМКП «Айсберг»,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що відповідачі проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1. Даний будинок перебуває на балансі та утриманні ЛМКП «Айсберг», яке здійснює утримання, обслуговування та ремонт житлових будівель. Внаслідок не сплати відповідачами коштів за фактично надані житлово-комунальні послуги з теплопостачання виникла заборгованість в сумі 17524.60 грн., що було підтверджено позивачем наданим ним розрахунком заборгованості. Також зазначає, що обов'язок споживача житлово - комунальних послуг власника житла ґрунтується не тільки на договору, але й на законі, і відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення із оплати наданих житлово - комунальних послуг, а тому суд першої інстанції незаконно відмовив в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за теплопостачання скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за теплопостачання задоволити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ЛМКП «Айсберг» Сала А.М. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_3, щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, яка передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Рішення суду в частині задоволення позовної вимоги про солідарне стягнення з відповідачів на користь ЛМКП «Айсберг» 1550.73 грн. заборгованості за надані послуги з електропостачання не оскаржується, а відтак з врахуванням положень ст. 303 ЦПК України, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині вимог судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги ЛМКП «Айсберг» про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості по оплаті за послуги з теплопостачання, суд першої інстанції виходив з того, що ЛМКП «Айсберг» не спростовано тверджень та доводів відповідачів про те, що ЛМКП «Айсберг» послуги з централізованого теплопостачання їм не надавалися, ЛМКП «Айсберг» всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не підтверджено надання послуг з централізованого опалення належної якості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875 - IV від 24 червня 2004 року) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка дає визначення термінів, що вживаються у цьому Законі, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будників та споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримувати житлово-комунальну послугу.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Закон України «Про житлово - комунальні послуги» є спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи та обов'язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України. Забороняється примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного йому асортименту, у будь-який спосіб обмежувати використання ним електронних платіжних засобів, якщо відповідно до законодавства продавець (виконавець) зобов'язаний приймати їх до сплати.

Згідно з положеннями ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.68 ЖК України, власник /наймач/ квартири зобов'язаний проводити щомісячну оплату за надані житлово -комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Статтею 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники, повинні відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Виконавець послуг зобов'язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі перерви у їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії, він вважається дійсним, якщо його підписали не менш, як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Закон України «Про житлово - комунальні послуги» передбачає право споживача послуг на вчасне отримання та отримання житлово - комунальних послуг відповідної якості згідно із законодавством та договором на надання житлово-комунальних послуг, право на перерахунок надавачем послуг їх оплати, у випадку надання послуг неналежної якості. В той же час згаданим Законом України передбачено обов»язок споживачів послуг оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, якщо вони фактично користувалися ними.

З вище зазначеного вбачається, що рішення про стягнення заборгованості з відповідачів, які є споживачами послуг з централізованого опалення, вважатиметься обґрунтованим та законним у випадку, встановлення на підставі належних доказів наступних обставин: факту своєчасного надання позивачем комунальних послуг належної якості та у повному обсязі; факту отримання відповідачами комунальних послуг належної якості.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4, зареєстровані та проживають у АДРЕСА_1 що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки від 03.03.2015 року №114.

Як вбачається із довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки від 03.03 2015 року №114, житловий будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі та утриманні ЛМКП «Айсберг», ОСОБА_4 є співвласником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, а також на підставі Витягу про державну реєстрацію прав № 3045665 від 30.06.2011 року, ОСОБА_3 є співвласником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 23.07.1996 року та Витягу про реєстрацію права власності № 3088366 від 16.03.2004 року.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, із численних заяв та актів - претензій в період 2007 - 2015 років, в тому числі і в спірний період, відповідачі та інші мешканці житлового будинку АДРЕСА_1 неодноразово звертались в ЛМКП «Айсберг» із заявами та скаргами про те, що у їхніх квартирах холодні батареї та відсутнє теплопостачання, до яких долучали акти - претензії з приводу якості надання послуг з теплопостачання, які підписані не менш, як двома споживачами.

Однак, як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, заяви, скарги відповідачів скеровані ЛМКП «Айсберг» з приводу ненадання послуг з централізованого теплопостачання, надання таких послуг неналежної якості, у зв»язку з чим температурний режим у квартирі не відповідав вимогам, залишились без відповідного реагування, в порушення вимог ст. 18 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» представника ЛМКП «Айсберг» відповідно не відреагували на заяви та скарги, на долучені до них акти - претензії з приводу якості надання послуг з теплопостачання, всупереч вимогам ст. 18 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» не направили представника для перевірки заяв та скарг, для складання акту - претензії з метою проведення перерахунку платежів, хоча в матеріалах справи наявна відповідь ЛМКП «Айсберг» про те, що працівниками підприємства встановлено факт недостатнього опалення.

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 підтвердив, що послуги, задекларовані ЛМКП «Айсберг» щодо централізованого опалення будинку АДРЕСА_1 не надавались; система опалення вказаного будинку перебуває в занедбаному стані, після того, як основна частина квартир будинку перейшла на автономне опалення, уся будинкова система центрального опалення була комплексно порушена; ремонтні роботи системи теплопостачання не проводились; мешканці квартир обігрівають квартири самостійно, за допомогою електрообігрівачів, газової плити, а відтак перестали сплачувати рахунки за фактично ненадані послуги з теплопостачання; з приводу вказаних обставин вони неодноразово звертались до ЛКП із скаргами та актами-претензіями, однак представник ЛМКП «Айсберг» жодного разу не прибув на їх виклики.

Представники ЛМКП «Айсберг» ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не спростували належними та допустимими доказами твердження відповідачів про ненадання ЛМКП «Айсберг» послуг з централізованого опалення, не надали належних та допустимих доказів на спростування долучених до справи численних актів - претензій з приводу якості надання послуг з теплопостачання, складених не менш яке двома споживачами, які є належним та допустимим доказом на підтвердження ненадання ЛМКП «Айсберг» послуг з централізованого опалення, надання таких послуг неналежної якості.

Позивач, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не підтвердив належними та допустимими доказами надання відповідачам послуг з централізованого опалення, надання цих послуг належної якості, визнавши факт надання послуг неналежної якості, відповідач не провів перерахунку оплати цих послуг, а долучений до справи розрахунок заборгованості оплати за послуги з централізованого опалення, у якому нарахування проведено без перерахунку, не є належним доказом на підтвердження заборгованості.

Крім того, апелянтом в суді апеляційної інстанції не надано доказів на підтвердження надання послуг з централізованого опалення в будинку АДРЕСА_1 зокрема у квартирі №35, а наявні в матеріалах справи відомості про нарахування та оплату за централізованого опалення та розрахунком заборгованості від 10.02.2016 року, не підтверджують факт надання ЛМКП «Айсберг» відповідачам вказаних послуг.

Слід зазначити, що представник апелянта в суді апеляційної інстанції визнав той факт, що батареї в квартирах будинку АДРЕСА_1 дійсно холодні, котельня не працює, оскільки потребує ремонту.

За вищенаведеного, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні вимог ЛМКП «Айсберг» про стягнення з відповідачів 17524,60 грн. за надані послуги з централізованого опалення, оскільки позивачем не доведено, з посиланням на належні докази, надання відповідачам послуг з центрального теплопостачання будинку, в якому вони проживають, а нарахування відповідачам заборгованості без проведення відповідного перерахунку, є необґрунтованим.

Відмову в задоволенні вимог про стягнення з відповідачів 17524,60 грн. за надані послуги з централізованого опалення суд першої інстанції вірно мотивував тим, що позивач не виконав зобов'язань з надання таких послуг і не прибував на виклики мешканців будинку, як вбачається з вищеперерахованих заяв та актів-претензій, що наявні в матеріалах справи.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги ЛМКП «Айсберг», колегія суддів прийшла до висновку, що апелянт, фактично оскаржуючи рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 17524,60 грн. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, в апеляційній скарзі не зазначив жодних доводів на спростування висновків суду щодо відмови у задоволенні позовної вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого опалення з підстав, зазначених у рішенні суду, а саме, ненадання вказаних послуг, а відтак з врахуванням положень ст. 303 ЦПК України, відповідно до якої під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційна скарга перевіряється судом апеляційної інстанції саме в межах доводів апеляційної скраги.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи про те, що відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати наданих житлово - комунальних послуг, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з центрального опалення, оскільки відмову в задоволенні цієї позовної вимоги суд першої інстанції мотивував не відсутністю письмового договору, укладеного між Львівським ДКП «Айсберг» і ОСОБА_3, а тим, що послуги з централізованого опалення не надавалися та відсутністю теплопостачання в квартиру АДРЕСА_1

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Струс Л.Б.

Левик Я.А.