Справа № 502/1199/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

секретар судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах

ОСОБА_2

до

Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області

про

встановлення факту належності та визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача 14.07.2017 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області відповідно до якої просить встановити факт належності ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_6 року, ОСОБА_4, померлій ІНФОРМАЦІЯ_7 року, житлового будинку з будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1; встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 року, а також визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

З позовної заяви вбачається, що батьки позивача в 1960 року збудували житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2, який відновися до складу колгоспного двору. Однак, після 1991 року (на момент припинення існування колгоспних дворів) вони належним чином не зареєстрували право власності на вказаний будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла мати позивача ОСОБА_4. На момент її смерті разом з нею проживав батько відповідача ОСОБА_3, який фактично прийняв спадщину після смерті дружини.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер батько позивача ОСОБА_3. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2. За життя батько відповідача склав заповіт, відповідно до якого зазначений житловий будинок заповів сину ОСОБА_2. Позивач в встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після смерті батька за заповітом. Однак, ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також просить здійснити розгляд справи за його відсутності, а також за відсутності позивача.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справ, в судове засідання не з`явився, однак направив заяву, відповідно до якої позов визнає в повному обсязі та водночас просить провести засідання без його участі.

На підставі письмових заяв представника позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно довідки № 902 від 31.07.2017 року, наданої Дмитрівською сільською радою Кілійського району Одеської області, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 належить до складу колгоспного двору, згідно погосподарської книги № 6 Дмитрівської сільської ради.

З довідки № 757 від 16.06.2017 року, наданої Дмитрівською сільською радою Кілійського району Одеської області, вбачається, що на підставі даних погосподарської книги № 6 Дмитрівської сільської ради, л/с № 0501-1, станом на 16.04.1991 рік в будинку за адресою: АДРЕСА_4 були зареєстровані та проживали ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно виписки з рішення Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області № 31 від 12.02.2016 року «Про перейменування вулиць та провулків села Дмитрівка Кілійського району Одеської області» АДРЕСА_1 було перейменовано на АДРЕСА_1

Згідно технічного паспорту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, складеного станом на 26.08.2016 рік, зазначений житловий будинок складається з: літ. А - житловий будинок, загальною площею - 83,6 кв.м., в тому числі житлової - 31,3 кв.м., літ. а - прибудова, літ. а1 - навіс, літ. пг - погріб під будівлею, літ. Б - сарай, літ. б - прибудова, літ. В - навіс, літ. Г - сарай, літ. Д - навіс, літ. Е - убиральня, літ. Ж - гараж, № 1-4 - надвірні споруди.

З довідки № 494 від 12.10.2016 року, виданої комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації», вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1, об'єктів самочинного будівництва не виявлено, право власності на вказаний будинок не зареєстровано.

До правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема: спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору.

Згідно з ст.120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, який діяв до 16.12.1993 року, колгоспний двір це сімейно-трудове об'єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність».

З роз'яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до п. 2 Постанови Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків надаються з земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду в безстрокове користування, а побудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовників.

З п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства будівництва від 24.05.2001 р. №127, вбачається, що для садибних, дачних та садових будинків не вважається самочинним будівництвом індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 р.

З наведених обставин суд вважає за можливе встановити факт належності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житлового будинку з будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, який складається з: літ. А - житловий будинок, загальною площею - 83,6 кв.м., в тому числі житлової - 31,3 кв.м., літ. а - прибудова, літ. а1 - навіс, літ. пг - погріб під будівлею, літ. Б - сарай, літ. б - прибудова, літ. В - навіс, літ. Г - сарай, літ. Д - навіс, літ. Е - убиральня, літ. Ж - гараж, № 1-4 - надвірні споруди.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації актів про смерть 01.01.2000 року зроблено запис за № 01, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 01.01.2000 року.

З довідки № 757 від 16.06.2017 року, наданої Дмитрівською сільською радою Кілійського району Одеської області, вбачається, що ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, проживала за адресою: АДРЕСА_5. На день її смерті за вказаною адресою також проживав її чоловік - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У відповідності з ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно з ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місце знаходження майна або його основної частини.

Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином, суд встановлює, що ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 року, яка складається з ? частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_3, про що 15.04.2015 року складено відповідний актовий запис № 288, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області.

З довідки № 759 від 16.06.2017 року, наданої Дмитрівською сільською радою Кілійського району Одеської області, вбачається, що ОСОБА_3, померлий ІНФОРМАЦІЯ_6 року , проживав за адресою: АДРЕСА_5. На день його смерті за вказаною адресою ніхто не проживав.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року народився ОСОБА_2, батьками якого записані ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що зроблено відповідний актовий запис № 20, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3

23.10.2014 року ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради, номер в реєстрі № 109, відповідно до якого належний йому житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4, він заповів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності з ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У відповідності до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З довідки № 363/01-16 від 21.07.2017 року, наданої приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Юрченко М.Є., вбачається, що після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа за № 57/2015. ОСОБА_2 в встановлений законом строк звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту такої.

Таким чином, дослідивши надані письмові докажи, а також враховуючи наведені норми цивільного законодавства України суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, який складається з літ. А - житловий будинок, загальною площею - 83,6 кв.м., в тому числі житлової - 31,3 кв.м., літ. а - прибудова, літ. а1 - навіс, літ. пг - погріб під будівлею, літ. Б - сарай, літ. б - прибудова, літ. В - навіс, літ. Г - сарай, літ. Д - навіс, літ. Е - убиральня, літ. Ж - гараж, № 1-4 - надвірні споруди.

Керуючись ст.ст.16, 182, 256, 316, , 392,1216, 1222, 1233, 1235, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 213, 214, 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити в повному обсязі.

Встановити факт належності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житлового будинку з будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 року, яка складається з ? частини житлового будинку з будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, який складається з літ. А - житловий будинок, загальною площею - 83,6 кв.м., в тому числі житлової - 31,3 кв.м., літ. а - прибудова, літ. а1 - навіс, літ. пг - погріб під будівлею, літ. Б - сарай, літ. б - прибудова, літ. В - навіс, літ. Г - сарай, літ. Д - навіс, літ. Е - убиральня, літ. Ж - гараж, № 1-4 - надвірні споруди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан