Справа № 215/1471/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Козлова Ю.В.

за участю секретаря Мельник К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1, в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України, за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» на рішення державного виконавця Тернівського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 31.08.2012р., з примусового виконання виконавчого листа у справі №2-3025-2009 виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу 31.08.2012р.,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року до суду надійшла вищезазначена скарга. В обґрунтування скарги вказано, що 31.08.2012 року Жовтневим районним судом м.Кривого Рогу видано виконавчий лист у справі № 2-3025-2009 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» заборгованість по відшкодування збитків у розмірі 695 грн.68 коп.

21.02.2017 року ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернулося до Тернівського ВДВС м.Кривого Рогу Головного територіального УЮ у Дніпропетровській області з заявою про відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу по справі № 2-3025-2009.

27.03.2017 року державним виконавцем Тернівського ВДВС м.Кривого Рогу Головного територіального УЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_3 було прийняте рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05.10.2016 року, оскільки у виконавчому документі відсутня дата народження боржника.

Вважають таке рішення державного виконавцяТернівського ВДВС м.Кривого Рогу Головного територіального УЮ у Дніпропетровській області неправомірним з наступних підстав.

В обґрунтування своєї позиції скаржник наводить ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Також зазначає, що право на звернення у стягувача виникло 31.08.2012р., тобто під час дії закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р., який не передбачав наявність у виконавчому документі дати народження боржникафізичної особи, а нові вимоги викладені в Законі України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05.10.2016 року до старих виконавчих документів не застосовуються. Враховуючи вищезазначене, скаржник вважає, що рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05.10.2016 року - є неправомірним.

Представник скаржника до суду подав клопотання про розгляд скарги за його відсутності, доводи та вимоги, викладені в скарзі підтримує в повному обсязі.

Представник Тернівського відділу державної виконавчої служби м.Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Оскільки в судове засідання скаржник не з'явився, подав клопотання про розгляд скарги за його відсутності, а тому, враховуючи обмежений ст.386 ЦПК України строк розгляду скарги, суд вважає можливий її розгляд без участі заявника за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Судом встановлено, що 31.08.2012р. Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» заборгованість по відшкодування збитків у розмірі 695 грн.68 коп. на підставі рішення цього ж суду від 18.02.2009 р. Відносно застосування скаржником положень ч.5 Цивільного кодексу України при обґрунтуванні скарги в площині правовідносин, що розглядуються, суд зазначає наступне: необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок його дії у часі, цей порядок визначається нормами цього закону, які є спеціальними по відношенню до інших законодавчих актів з їх загальними правилами.

Отже, в даному випадку, звернення до норм ЦК вдається незрозумілим, оскільки питання дії закону у часі регламентується Розділом XIII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗУ «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року N 1404-VIII, а саме пунктом 7: виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. Відкриття виконавчого провадження є окремою виконавчою дією, що розпочинає перебіг самого провадження з виконання судового рішення. Отже, спираючись на викладене вище, звернення скаржника до органу ДВС 27.02.2017 року з заявою про відкриття виконавчого провадження (а саме з такою заявою звернувся скаржник до Тернівського ВДВС це засвідчено у абзаці першому сторінки другої скарги) регулюється положенням діючого закону ЗУ «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року N 1404-VIII. Стосовно ж права на звернення, яке стягувача виникло 31.08.2012р., тобто під час дії закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. Тут треба зауважити, що скаржник невірно визначає хронологічні рамки дії закону з огляду на наступне. Зважаючи на норми ЗУ N 1404-VIII

У ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень.

За ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст.24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

З наведених вище норм вбачається, що лише за умови, якщо здійснення виконавчих дій розпочато до 05.10.2016р., такі дії завершуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", який діяв до 05.10.2016р. У розумінні Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 05.10.2016р., виконавчі дії виконавець вчиняє під час здійснення виконавчого провадження, а виконавче провадження відповідно - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень.

Отже, право на звернення, яке у стягувача виникло 31.08.2012р., тобто під час дії закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р., саме по собі, не породжує правових наслідків дії старого закону у відношенні до даних правовідносин, тут треба керуватися моментом виникнення правовідносин, які породжуються діями виконавця після подання заяви про примусове виконання рішення суду.

Подання скаржником заяви про відкриття виконавчого провадження 27.02.2017р., тобто вже в період дії Законувід 2 червня 2016 року N 1404-VIII, свідчить про ініціювання початку виконавчих дій (після їх завершення з тих чи інших причин у минулому)після набрання чинності цим Законом, який розповсюджує свою дію на всі правовідносини щодо виконавчого провадження, що виникають після набрання ним чинності. Оскільки, право на звернення, яке у стягувача виникло 31.08.2012р. за своїм правовим змістом не є виконавчими діями, а тільки правомочністю стягувача, яку він має направити на ініціювання вчинення уповноваженим суб`єктом виконавчих дій, застосування попередньої редакції ЗУ «Про виконавче провадження» до виниклих правовідносин (звернення скаржника про відкриття виконавчого провадження) у даному випадку неправомірне.

Згідно повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 27.03.2017р. за №6737, державним виконавцем Тернівського ВДВС м.Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_3 розглянуто заяву щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-3025/09 виданого 18.02.2009р.Жовтневим районним судом м.Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_2, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ПАТ «ДТЕК Дніпрообенерго» боргу в сумі 695,68 гривень. Виконавчий документ повернуто у звязку з тим, що у останньому та у самій заяві про відкриття виконавчого провадження відсутня дата народження боржника, а це є підставою застосування п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання.

У п.3 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», вказано, що у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи. Відповідно до п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження»: виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що виконавець діяв в межах норм Закону України «Про виконавче провадження»від 2 червня 2016 року N 1404-VIII, правильно застосовуючи положення закону до виниклих правовідносин. Згідно ч.3 ст.387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись положеннями Розділу VII. «Судовий контроль за виконанням судових рішень» Цивільного процесуального кодексу України,нормами Закону України «Про виконавче провадження»від 2 червня 2016 року N 1404-VIII,суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства « ДТЕК Дніпрообленерго» на рішення державного виконавця Тернівського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа у справі №2-3025-2009 виданого Жовтневим районним судом м.Кривого Рогу 31.08.2012р. залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом п'яти днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю. В. Козлов