Справа № 740/2487/17
Провадження № 2/740/1177/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2017 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

при секретарі Філоненко О.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_3 до територіальної громади в особі ОСОБА_4 селищної ради про визнання права власності на частину житлового будинку за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності за набувальною давністю на 1/2 частку житлового будинку № 24 по вулиці Першотравневій в с.Сальне Ніжинського району.

В позові зазначила що в 1965 році ОСОБА_5 було збудовано зазначений будинок, який мав статус колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали: ОСОБА_5 голова двору та ОСОБА_3 її невістка. Таким чином зазначені особи, як члени колгоспного двору були власниками по 1/2 частині будинку кожна. 12 січня 1993 року ОСОБА_5 померла, після її смерті відкрилася спадщина, до якої зокрема входить і 1/2 частина житлового будинку № 24 по вул. Першотравневій в с. Сальне. Єдиним спадкоємцем після її смерті міг би бути її син ОСОБА_6 чоловік позивача, але він помер 1974 року. Таким чином спадщину після померлої ОСОБА_5 ніхто не прийняв, на момент її смерті з нею проживала лише ОСОБА_3, яка 29 листопада 2011 року отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на 1/2 частину спірного будинку, належного їй, як колишньому члену колгоспного двору. З дня смерті ОСОБА_5 позивач проживає за вказаною адресою і є там зареєстрованою. Враховуючи, що вже понад 10 років позивач одноособово, добросовісно, відкрито і безперервно володіє та в цілому користується будинком № 24 по вул. Першотравнева в с. Сальне Ніжинського району, ОСОБА_3 просить визнати за нею право власності за набувальною давністю.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради в судове засідання не зявився надавши заяву в якій просить прийняти рішення, яким позовні вимоги будуть задоволено.

Заслухавши представника позивача, врахувавши думку представника відповідача та, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Свідоцтвом про одруження на а.с 7 підтверджується, що ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_6.

Відповідно до копії паспорту на зворотному боці а.с.6, ОСОБА_3 зареєстрована з 24 травня 1979 року в с. Сальне по вул. Першотравнева, 24.

Як вбачається з довідки ОСОБА_4 селищної ради № 3-251 від 02.06.2017 року, житловий будинок № 24 по вул. Першотравнева в с. Сальне Ніжинського району, станом на 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору, в якому проживали та були зареєстровані ОСОБА_5 голова двору та ОСОБА_3 невістка голови двору(а.с.12).

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР в редакції 1963 року майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Як суспільна група, колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885 - ХІІ, якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Згідно розяснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, до правовідносин, які виникли до прийняття 15 квітня 1991року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3, як члени колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на спірний будинок, який належав їм по 1/2 частині.

Свідоцтвом про смерть підтверджується, що ОСОБА_5 померла 12 січня 1993 року(а.с.9). З нею на момент смерті проживала та була зареєстрована її невістка ОСОБА_3, що доводиться довідкою ОСОБА_4 селищної ради № 3-250 від 02.06.2017 року(а.с.13).

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер 29 листопада 1974 року(а.с. 8).

За відомостями Державного нотаріального архіву у Чернігівській області спадкова справа на майно померлої 12 січня 1993 року ОСОБА_5 не заводилась.

Відповідно до довідки КП «Ніжинське МБТІ» від 20 червня 2017 року 1/2 частина житлового будинку № 24 по вул. Першотравнева в с. Сальне Ніжинського району зареєстрована за ОСОБА_3, інша частина будинку не зареєстрована за жодним власником(а.с.14).

Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Згідно пунктів 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України він набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, перебіг строку володіння майном для визнання права власності на нього за набувальною давністю слід рахувати після 1 січня 2001 року.

За таких обставин коли позивач на момент вступу в законну силу Цивільного кодексу України в редакції 2004 року вже володіла і продовжує більше десяти років відкрито, добросовісно та безперервно володіти в цілому будинком № 24 по вул. Першотравневій в с. Сальне Ніжинського району, будучи власником лише 1/2 частини зазначеного будинку, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом про державну реєстрацію прав(с.а.10-11). Враховуючи, що власник іншої частини будинку помер, спадщину після її смерті ніхто не прийняв, суд визнає обґрунтованими та законними вимоги ОСОБА_3 про визнання за нею права власності за набувальною давністю на 1/2 частину спірного будинку, що належала ОСОБА_5, як колишньому члену колгоспного двору.

Керуючись ст. ст. 213 - 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_3 право власності за набувальною давністю на 1/2 частину житлового будинку № 24 по вул. Першотравнева в с. Сальне Ніжинського району, що належала ОСОБА_5, як колишньому члену колгоспного двору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду ОСОБА_1