АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Немировської О.В., Пікуль А.А.

при секретарях: Крічфалуши С.С., Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 12.05.2017 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа № 757/8545/13-ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/7565/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Козлов Р.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача про поділ майна подружжя. В обґрунтування пред'явлених вимог зазначав, що за час перебування сторін у шлюбі ними спільно було набуте майно, але оскільки сторони не дійшли згоди щодо поділу спільного майна у добровільному порядку просив суд, з урахуванням зміни предмету позову, ухвалити рішення яким: визнати за ним право приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1; 1/2 частину квартири АДРЕСА_2; гараж АДРЕСА_3; автомобіль ВАЗ 21043, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_10. Визнати за ОСОБА_8 право приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1; 1/2 частину квартири АДРЕСА_2; автомобіль «Хюндай ІХ-35», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1; автомобіль ВАЗ 21093, 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2. Визнати позивача та відповідача позичальниками за договором позики, укладеним 25.09.2010 з ОСОБА_5 на суму 134000 доларів США в рівних частинах. Визнати позивача та відповідача позичальниками за договором позики, укладеним 18.03.2011 з ОСОБА_5 на суму 10000 доларів США в рівних частинах.

Відповідач також звернулась до суду з зустрічними вимогами та просила суд, з урахуванням заяви про збільшення зустрічних позовних вимог виділити ОСОБА_9 та визнати за ним право власності на металевий гараж АДРЕСА_3; виділити ОСОБА_9 та визнати за ним право власності на пристрій вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених метальними снарядами несмертельної дії марки «ПМР М» к-р 9 мм, НОМЕР_22, дозвіл на зберігання НОМЕР_17, виданий 01.02.2010 УГН ГУМВС України в м. Києві; виділити ОСОБА_9 та визнати за ним право власності на мисливський нарізний карабін марки «Сайга МК», к-р 7,62x39 мм, НОМЕР_11, дозвіл на зберігання НОМЕР_12, виданий 29.02.2010ДГБ МВС України; виділити ОСОБА_9 та визнати за ним право власності на мисливський нарізний карабін марки «Браунінг», к-р 22 Ш, НОМЕР_13, дозвіл на зберігання НОМЕР_12, виданий 29.02.2010 ДГБ МВС України; виділити ОСОБА_9 та визнати за ним право власності на автомобіль ВАЗ, модель 21043, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_4; припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2, визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2; Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2; виділити ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на автомобіль ВАЗ, модель 21093, 1996 року випуску; виключити автомобіль «Хюндай IX - 35», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, зі спільної сумісної власності та визнати його особистою приватною власністю ОСОБА_2; припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50 % вартості від проданого автомобіля марки LEXUS, модель LX 470, 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_14, реєстраційний номер НОМЕР_5 - в сумі 306 592,83 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50 % вартості від проданого автомобіля марки RENAULT, модель TRAFIC Combi 2,0 M/T, 2008 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_9, реєстраційний номер НОМЕР_8- в сумі 89 564,47 грн. (Том справи №3, а.с.181-183).

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 12.05.2017 позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено частково.

Визнано автомобіль «Хюндай IX - 35», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, особистою приватною власністю ОСОБА_2.

Поділено майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на металевий гараж АДРЕСА_3.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль ВАЗ, модель 21093, 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований МРЕВ-7 у м. Києві (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_15).

Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль ВАЗ, модель 21043, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_4.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на пристрій вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених метальними снарядами несмертельної дії марки «ПМР М» к-р 9 мм, НОМЕР_16, дозвіл на зберігання НОМЕР_17, виданий 01.02.2010 УГН ГУМВС України в м. Києві; на мисливський нарізний карабін марки «Сайга МК», к-р 7,62x39 мм, НОМЕР_18, дозвіл на зберігання НОМЕР_12, виданий 29.02.2010 ДГБ МВС України та на мисливський нарізний карабін марки «Браунінг», к-р 22 LR, НОМЕР_13, дозвіл на зберігання НОМЕР_12, виданий 29.02.2010 ДГБ МВС України.

Визнано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позичальниками за договором позики, укладеним 25.09. 2010 з ОСОБА_5, в якості позикодавця, на суму 134400 доларів США. в рівних частках.

Стягнуто з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_6) на користь ОСОБА_2 50 % вартості від відчуженого автомобіля марки LEXUS, модель LX 470, 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_14, реєстраційний номер НОМЕР_5 - в сумі 306592,83 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_7) 50 % вартості від відчуженого автомобіля марки RENAULT, модель TRAFIC Combi 2,0 M/T, 2008 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_19, реєстраційний номер НОМЕР_8 - в сумі 89564,47 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму судового збору в сумі 3441 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору в сумі 3441 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати пов'язані з проведенням експертизи в розмірі 7146 грн. 30 коп.

В іншій часині позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - залишено без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в іншій частині - залишено без задоволення.

Не погодився з вищезазначеним судовим рішенням позивач за первісним позовом ОСОБА_1, його представником подана апеляційна скарга. В якій зазначається про незаконність та необгрунтованість рішення суду в частині стягнення компенсації за транспортні засоби, а також в частині визнання автомобіля «Хюндай ІХ-35», 2011 року власністю відповідача. Представник позивача вказує, що рішення суду в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Так, вирішуючи питання про поділ автомобіля RENAULT, модель TRAFIC Combi 2,0 M/T, 2008 року випуску. Судом першої інстанції не надано належної правової оціни тій обставині, що спірний транспортний засіб придбано у кредит, при цьому, часткове погашення кредиту здійснювалося за особисті кошти позивача за первісним позовом, що підтверджується квитанціями та остаточне погашення заборгованості за кредитним договором було здійснено також позивачем за первісним позовом 05.06.2012. Також суд першої інстанції, визначаючи суму компенсації, яка підлягає виплаті другому із подружжя у зв'язку із відчуженням автомобіля керувався висновком автотоварознавчої експертизи, що є помилковим, оскільки є довідка-рахунок №154540, яка визначає вартість цього автомобіля.

Вирішуючи питання про порядок розподілу спірного автомобіля марки LEXUS модель LX 470, 2005 року, судом не враховано, що рішення Печерського районного суду м. Києва від 27.04.2012 про розірвання шлюбу набрало законної сили 13.06.2012, тобто після продажу спірного транспортного засобу. Розмір компенсації, яка підлягає виплаті другому із подружжя у зв'язку із відчуженням автомобіля, суд визначив також на підставі висновку автотоварознавчої експертизи, в той час як відчуження вказаного транспортного засобу було здійснена на підставі договору на надання послуг при купівлі-продажу транспортних засобів, в якому зазначена вартість транспортного засобу на момент його продажу та підтверджується Довідкою експертної оцінки ринкової вартості транспортного засобу.

Визнання права власності на автомобіль «Хюндай ІХ-35», 2011 року випуску за відповідачем, позивач також вважає незаконним, оскільки матеріалами справи підтверджується, що сторонами у 2005 році було придбано автомобіль Peugeot 407, 2005 року випуску, д. н. з. НОМЕР_20, зареєстрований на ім'я ОСОБА_1, потім вказаний автомобіль 30.05.2011 за спільною згодою сторін було продано. Через день після продажу зазначеного автомобіля на підставі договору купівлі-продажу № 060101 було придбано спірний автомобіль «Хюндай ІХ-35», 2011 року випуску, д. н. з. НОМЕР_23., а тому висновки суду про те, що автомобіль «Хюндай ІХ-35» є особистою приватною власністю відповідача є помилковими.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції:

в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50% вартості відчуженого автомобіля марки LEXUS, модель LX 470, 2005 року випуску, в сумі 306592,83 грн. та 50% вартості відчуженого автомобіля марки RENAULT, модель TRAFIC Combi 2,0 M/T, 2008 року випуску в сумі 89564,47 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовити;

в частині визнання автомобіля «Хюндай ІХ-35», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, особистою приватною власністю ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати право власності ОСОБА_2 на автомобіль «Хюндай ІХ-35», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 в порядку поділу спільного майна подружжя.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_10 підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив про задоволення заявлених ними вимог.

Представник відповідача ОСОБА_11 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Треті особи за зустрічним позовом в судове засідання не з'явились, повідомлялись про розгляд справи в установленому процесуальним законом порядку, причини неявки суду не повідомили. Тому, в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перш за все слід звернути увагу на те, що рішення суду оскаржується стороною позивача лише в частині стягнення компенсації за транспортні засоби марки LEXUS та марки RENAULT, а також в частині визнання автомобіля «Хюндай ІХ-35», 2011 року власністю відповідача. В іншій частині рішення сторонами у справі не оскаржується, очевидних порушень вимог законодавства в цій частині не вбачається, а тому, в силу ст. 303 ЦПК України, в цій частині рішення суду перегляду апеляційним судом не підлягає, так як виходить за межі апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги зустрічного позову в частині стягнення компенсації за відчужені позивачем транспортні засоби, суд першої інстанції виходив з того, що спірні автомобілі були придбані сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі, є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_12 та ОСОБА_1, а їх відчуження здійснено одним з подружжя без згоди іншого подружжя. Тому, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 повинен компенсувати ОСОБА_12 50 % ринкової вартості від продажу вказаних автомобілів, що становить 306592,83 грн. та 89564,45 грн.

Вимога ОСОБА_12 про виключення автомобіля «Хюндай IX - 35», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, зі спільної сумісної власності та визнання його особистою приватною власністю позивача задоволена судом з огляду на те, що відповідачем доведено факт придбання нею спірного автомобіля за час окремого проживання з позивачем у зв'язку з припиненням з ним фактичних шлюбних відносин.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають вимогам закону.

Згідно з вимогами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги апеляційним судом встановлено, що з 09.09.1988 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням суду від 27.04.2012.

На підставі договору купівлі-продажу від 11.02.2008 ОСОБА_1 був придбаний автомобіль RENAULT, модель TRAFIC Combi 2,0 М/Т 2008 р.в. (т.1 а.с.62-65). Згідно з даними Управління Державної автомобільної інспекції Головного Управління в м. Києві МВС України вказаний автомобіль був зареєстрований 11.06.2008, д.н.з НОМЕР_8, номер кузова НОМЕР_9(т.1 а.с.117-118;124). З облікової картки ВРЕВ-4 УДАІ м. Києва вбачається, що ОСОБА_1 здійснена реалізація цього автомобіля на підставі довідки-рахунку ТОВ «Консалдінгова компанія «Аркон» від 03.04.2013 за ціною 111050 (сто одинадцять тисяч п'ятдесят) гривень (т.2 а.с.147-160; 172-176)

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_21 автомобіль LEXUS модель LX 470, 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_14, реєстраційний номер НОМЕР_5 був зареєстрований за ОСОБА_1 з 14.05.2008 (т.1 а.с.67). Вказана обставина підтверджується і даними Управління Державної автомобільної інспекції Головного Управління в м. Києві МВС України, з яких також вбачається, що цей автомобіль був знятий з обліку як такий, що перебуває у власності ОСОБА_1 01.06.2012 (т.1 а.с.117-118;124). 01.06.2012 ОСОБА_1 був укладений договір № 318590 на надання послуг при купівлі-продажу транспортних засобів, за умовами якого він продав належний йому автомобіль LEXUS LX 470, кузов НОМЕР_14, свідоцтво номер НОМЕР_21. Предмет купівлі-продажу оцінений сторонами в сумі 260892 (двісті шістдесят тисяч вісімсот дев'яності дві) гривні (т.1 а.с.138).

Як в суді першої, так і апеляційної інстанцій ОСОБА_1 не надано будь-яких заперечень щодо обґрунтування зустрічного позову в частині факту придбання під час перебування сторін у шлюбі, вказаних транспортних засобів за спільні кошти, а також факту відчуження останнім зазначених автомобілів після розірвання шлюбу між сторонами. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень СК України та ЦК України, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє.

ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 була надана згода на відчуження, а після здійснення цього їй було виплачено 50 % від вартості продажу вказаних транспортних засобів.

Сама по собі відсутність згоди на відчуження об'єкту спільного майна подружжя не тягне за собою недійсність правочину, однак і вже відчужене майно не підлягає поділу. А отже єдиним способом захисту порушених майнових прав особи може бути стягнення частини грошових коштів, що також є спільною власністю подружжя.

Як вбачається з апеляційної скарги позивач не заперечує, щодо наявності у нього обв'язку виплати відповідачу Ѕ частини грошових коштів від вартості проданих транспортних засобів, його заперечення стосуються визначеної судом першої інстанції суми.

Верховний Суд України в Постанові Пленуму № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (п.22).

У п.30 вказаної Постанови Верховний Суд України робить наголос на принципах рівності прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. Також вказується на те, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

В ході розгляду справи судом першої інстанції були вжиті заходи забезпечення доказів, ухвалою суду від 07.03.2014 у справі була призначена судова експертиза, зокрема автотоварознавча (т.2 а.с.193-195). Згідно з висновками експерта ринкова вартість автомобіля LEXUS модель LX 470, 2005 р.в., номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_14, д.н.з НОМЕР_5 складає 613185 (шістсот тринадцять тисяч сто вісімдесят п'ять) гривень 66 копійок; вартість автомобіля RENAULT, модель TRAFIC Combi 2,0 М/Т 2008 р.в., номер кузова НОМЕР_9, д.н.з НОМЕР_8 складає 179128 (сто сімдесят дев'ять тисяч сто двадцять вісім) гривень 93 копійки (т.3 а.с.31-48).

Враховуючи, що висновок Науково-дослідного інституту судових експертиз не спростований в ході розгляду справи належними та допустимими доказами, як того вимагають положення ЦПК України, судом дана належна оцінка всім доказам у сукупності, то покладення його в основу рішення суду відповідає вимогам процесуального закону, зокрема положенням ст.ст. 212,215 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в рішенні суду першої інстанції правової оцінки тій обставині, що спірні транспортні засоби придбано у кредит, при цьому, часткове погашення кредиту здійснювалося за особисті кошти позивача відхиляються апеляційним судом з огляду на те, що позивачем не були заявлені вимоги про визнання особистою приватною власністю цих автомобілів повністю або частково, не було визначено суми особистих коштів позивача та частки автомобілів, яку він вважає особистою приватною власністю, також не надано відповідних доказів.

Відповідно до ч. 6. ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Верховний Суд України у вже згаданій Постанові Пленуму вказує на те, що якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин (п.30 Постанови Пленуму № 11 від 21.12.2007).

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 визнав, що фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені з лютого 2011 року. З того часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Як вірно вказав суд першої інстанції, додатковим підтвердженням зазначеної обставини є посилання ОСОБА_1 на припинення фактичних шлюбних відносин у своєму позові про розірвання шлюбу, обґрунтування якого відображено в рішенні Печерського районного суду м. Києва від 27.04.2012 (т.1 а.с.7)

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору купівлі-продажу №060101 від 01.06.2011, ОСОБА_2 був придбаний автомобіль «HyundaiIX - 35», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 за ціною 288750 грн.. Умови даного договору передбачали здійснення оплати в 2 етапи, зокрема, за рахунок кредитних коштів (т.1, а.с.39-40; 70-71). Зареєстрований вказаний автомобіль за ОСОБА_2 23.06.2011, реєстраційний номер НОМЕР_1(т.1 а.с.211). Згідно з довідкою ПАТ «Креді Агріколь Банк» від 08.07.2016 № 13640-112 між вказаною установою та ОСОБА_2 24.06.2011 був укладений Кредитний договір № 1/1119875 і станом на 08.07.2016 кредит погашений в повному обсязі (т.3 а.с. 235).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем доведено факт придбання нею спірного автомобіля за час окремого проживання з позивачем у зв'язку з припиненням з ним фактичних шлюбних відносин, відтак вимоги про виключення автомобіля «Хюндай IX - 35», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, зі спільної сумісної власності та визнання його особистою приватною власністю відповідача, підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги щодо придбання вказаного автомобіля за рахунок коштів отриманих від реалізації автомобіля Peugeot 407, 2005 року випуску, д. н. з. НОМЕР_20 не знайшли переконливого підтвердження. Так, матеріалами справи підтверджується, що автомобіль Peugeot 407, 2005 року випуску, д. н. з. НОМЕР_20 був зареєстрований на ім'я ОСОБА_1, 30.05.2011 вказаний автомобіль був відчужений, проте дані щодо його вартості відсутні, знищені у зв'язку з закінченням строків зберігання (т.1 а.с.117-118;124;143 т.2 а.с.130). Договір на придбання автомобіля «HyundaiIX - 35» був укладений ОСОБА_2 01.06.2011, а його реєстрація була проведена 23.06.2011. Враховуючи, що відчуження автомобіля здійснено одним із подружжя, а придбання іншого автомобіля здійснено іншим з подружжя, що вказані обставини мали місце хоча і в один проміжок часу проте після припинення шлюбних відносин між ними, що відсутні докази на підтвердження факту передачі грошових коштів та їх сума, підстави для висновку про придбання автомобіля «Hyundai IX - 35» за спільні кошти подружжя відсутні.

Питання судових витрат вирішено судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія судді приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції повністю відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 12.05.2017 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: