Дата документу 08.08.2017
Справа № 334/3959/17
Провадження № 2/334/2479/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

08 серпня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Комунальне підприємство «Наше місто», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи як такою що втратила право користування житловим приміщенням і зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що він є наймачем квартири АДРЕСА_1, в якій крім нього зареєстрована його сестра відповідач про справі ОСОБА_2 Починаючи з 2005 року відповідач не проживає в квартирі без поважних причин, тому на підставах, які передбачені ст.71 ЖК, просить задовольнити позов.

В судовому засіданні позивач, його представник позов підтримали, просили задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав.

Відповідач у судове засідання не зявилася повторно, причини неявки суду не повідомила. Про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому ЦПК України порядку.

Представник КП «Наше місто» проти позову не заперечував.

Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України за відсутністю відповідача.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є неприватизованою та знаходиться на балансі КП «Наше місто». Наймачем квартири є позивач ОСОБА_1 Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_1 зареєстрований за вказаною адресою з жовтня 2001 року по теперішній час.

За відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована також ОСОБА_2 сестра позивача ОСОБА_1 За даними картки реєстрації особи, була зареєстрована за вказаною адресою з 21.02.1995р.

Згідно пояснень позивача, в спірній квартирі проживала мати позивача та відповідача ОСОБА_3, яка померла 24.12.2014р. Сестра ОСОБА_2 у квартирі не проживає фактично з 2005 року.

Після звільнення з місць позбавлення волі восени 2016 року він продовжує проживати у ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є його постійним місцем проживання. Самостійно несе витрати по утриманню квартири, погашаючи заборгованість, що утворилася з часу смерті матері.

Вказані обставини підтверджуються актом №46 від 12.06.2017р., складеним працівниками КП «Наше місто» за результатами обстеження квартири АДРЕСА_1 на предмет фактичного проживання.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судовому засіданні також підтвердили ці обставини і те, що сестра позивача з 2005 року виїхала з цієї квартири і з того часу нею не користується, востаннє приїжджала у грудні 2014 року на похорони матері.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням з передбачених ст.71 ЖК України підстав, необхідно встановити строк та причини непроживання.

Як встановлено судом, сторони у справі мають зареєстроване місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1, набули права користування жилим приміщенням в установленому законом порядку, позивач після смерті матері, яка була основним наймачем спірної квартири, продовжує проживати у спірній квартирі, виконує обовязки наймача, встановлені нормами ст.ст. 64, 66, 67 ЖК та ст. 815 ЦК, зокрема, забезпечує збереження житла, підтримує його в належному стані, вносить плату за користування житлом. Сестра позивача ОСОБА_2 не проживає у спірному житловому приміщенні без поважних причин понад 6 місяців, обовязки наймача/члена сімї наймача квартири не виконує. Жодних обставин, які б свідчили, що відповідачу чинили перешкоди в проживанні у спірному житловому приміщенні, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

При вирішенні вимоги позову зняти відповідача з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1, суд виходить з того, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить виключно від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням згідно з нормами житлового або цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується. За таких обставин у задоволенні позову в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-214, 224-226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування квартирою №35 в будинку №1 по вулиці Академіка Александрова у місті Запоріжжі.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.