ухвала

іменем україни

02 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, за касаційною скаргою представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича - ОСОБА_9 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з цим позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 08 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 59 500,00 доларів США, який зобов'язався повернути у повному обсязі в строк до 07 травня 2029 року або достроково зі сплатою процентів за користування кредитом.

На забезпечення виконання грошових зобов'язань за зазначеним кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки № 0-И, відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1

08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило свої права вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором ПАТ «Дельта Банк».

На порушення умов кредитного договору ОСОБА_4 свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 92 842,99 дол. США, що станом на 05 травня 2014 року еквівалентно 1 058 410,08 грн.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» 28 квітня 2014 року позивачем направлено на адресу ОСОБА_4 вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором з попередженням, що у випадку невиконання вимоги позивач змушений буде звернути стягнення на предмет іпотеки, однак вимога відповідачем не виконана.

У зв'язку з чим позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк» вказаного предмета іпотеки у власність; визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на вказане нерухоме майно; виселити та зняти з реєстрації місця проживання та перебування відповідачів, які зареєстровані та проживають за вказаною адресою, та зобов'язати ОСОБА_4 передати ПАТ «Дельта Банк» правовстановлюючі документи на предмет іпотеки (свідоцтво про право власності, державний акт), ключі від вхідних дверей (дублікати ключів), документи, що характеризують об'єкт нерухомості (технічний паспорт на будинок) та інші документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності, задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок «А-2», загальною площею 223,30 кв. м, жилою площею 71,1 кв. м, з господарчими та побутовими будівлями: цегляний сарай - Б, цегляний сарай - В, залізобетонний басейн - Г, вимощення - І, огорожа № 1, вбиральня - Д, який знаходиться по АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 08 травня 2008 року, в загальному розмірі 92 842,99 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 05 травня 2014 року складає 1 058 410,08 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом 57 978, 81 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 34 864,18 доларів США,

шляхом набуття Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» права власності на вказане домоволодіння за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності з передачею Тараном ОСОБА_10 «Дельта Банк» правовстановлюючих документів на предмет іпотеки (свідоцтво про право власності, державний акт), ключі від вхідних дверей (дублікати ключів), документи, що характеризують об'єкт нерухомості (технічний паспорт на будинок) та інші документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Визнано за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на житловий будинок «А-2», загальною площею 223,30 кв. м, жилою площею 71,1 кв. м, з господарчими та побутовими будівлями: цегляний сарай - Б, цегляний сарай - В, залізобетонний басейн - Г, вимощення - І, огорожа № 1, вбиральня - Д, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 535 грн 00 коп.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2016 року рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року скасовано в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь держави судовий збір у 3 888 гривень 50 копійок за розгляд апеляційної скарги.

У касаційній скарзі представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В.- ОСОБА_9 просить скасувати рішення апеляційного суду, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), та з урахуванням вимог ст. ст. 37, 38 Законом України «Про іпотеку», ст. 16 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений ПАТ «Дельта Банк» у позовній заяві, а саме шляхом визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки.

Доводи касаційної скарги про те, що Законом України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на задоволення вимог шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки та у разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом, не знайшли свого підтвердження.

Так, частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У частинах першій, третій статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

При цьому згідно із частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже, аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, апеляційний суд правильно застосував норми статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 6-2967цс16.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича - ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік О.В. Ступак