22-ц/775/577/2017(м)
Категорія 43 Головуючий у 1-й інстанції Ковтуненко О.В.
Суддя-доповідач: Ткаченко Т.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів - Кочегарової Л.М., Зайцевої С.А.,

секретар - Герасимова Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за матеріалами позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення та вселення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 липня 2017 року,

В с т а н о в и л а:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1. У зазначеній квартирі проживає відповідач як син попередньої власниці квартири, чим позбавляє позивача реалізувати права володіння, розпорядження, користування власністю. На підставі викладеного ОСОБА_2 просив виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 та вселити у зазначену квартиру позивача.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 липня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням визнано неподаною та повернуто позивачу.

Роз'яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність ухвали, порушення норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою направити матеріли справи до суду першої інстанції для розгляду справи по суті.

Зокрема зазначає, що поданий позов відповідає ст. ст. 118 - 120 ЦПК України. Залишаючи позов без руху, суд першої інстанції помилково зазначив, що документ про право власності не є актуальним, оскільки даний документ є безстроковим, вічним. Позивач позбавлений права витребувати докази з приводу того, що відповідач є сином попередньої власниці квартири, оскільки дана інформація є обмеженою, тому просив суд витребувати відповідну інформацію. Відмовивши у задоволенні цього клопотання позивача, суд порушив конституційне право позивача на судовий захист.

Позивач зауважив, що є інвалідом другої групи, а тому, відповідно до Конвенції ООН про права інвалідів, йому має бути забезпечено право на судовий захист з урахуванням його фізичних недоліків.

Відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, про що свідчить запис в книзі телефонограм апеляційного суду за № 1744 (а.с.21,22).

В апеляційній скарзі позивач просив розглядати апеляційну скаргу без його участі.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Повертаючи позовну заяву, суддя першої інстанції виходила з того, що зміст позовних вимог після усунення недоліків залишився не конкретизованим, позов містить вимоги про виселення відповідача та вселення позивача, проте має назву «Про визнання осіб втратившими право користування жилим приміщенням». Будь-яких відомостей про неможливість самостійно отримати докази на підтвердження наведених позивачем обставин, про які йдеться у позовній заяві, не надано, крім посилання на те, що останній є інвалідом другої групи.

З таким висновком колегія суддів не може погодитись виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Крім цього, заява повертається у випадках, коли:1) позивач до відкриття провадження у справі подав заяву про повернення йому позову;2) заяву подано недієздатною особою;3) заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи;4) справа не підсудна цьому суду;5) подана заява про розірвання шлюбу під час вагітності дружини або до досягнення дитиною одного року без дотримання вимог, встановлених Сімейним кодексом України;6) подана заява без дотримання порядку, визначеного частиною третьою статті 118 цього Кодексу.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав для повернення позовної заяви позивачу, зокрема невідповідність позовної заяви вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява подається в письмовій формі.

Позовна заява повинна містити:1) найменування суду, до якого подається заява;2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі;3) зміст позовних вимог;4) ціну позову щодо вимог майнового характеру;5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;7) перелік документів, що додаються до заяви.

Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання.

Позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

До позовної заяви, що подається у випадках, визначених частиною третьою статті 118 цього Кодексу, мають бути додані копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу.

У разі пред'явлення позову особами, які діють на захист прав, свобод та інтересів іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Позовна заява, подана після забезпечення доказів або позову, повинна містити, крім зазначеного у частині другій цієї статті, відомості про забезпечення доказів або позову.

Відповідно до ст. 120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Як вбачається із матеріалів справи, позов містить назву суду, до якого подавався позов, ім'я та місце проживання сторін, зрозуміло викладено зміст позовних вимог, які зводяться до виселення відповідача та вселення позивача у належну останньому квартиру, їх обґрунтування та перелік документів, які додаються на підтвердження позовних вимог. Позов підписано ОСОБА_2 із зазначенням дати підписання. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Позивачем надано копію позовної заяви для відповідача.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що позовна заява відповідає вимогам, встановленими ст. ст. 119, 120 ЦПК України.

Також з позову вбачається, що ОСОБА_2 просив витребувати з органів міграційною служби та з ЖЕКу за адресою спірної квартири інформацію про те, хто зареєстрований та проживає в ній.

Відповідно до ст.. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року N 2, позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Отже, ненадання доказів на підтвердження позовних вимог при пред'явленні позову не є підставою для повернення позовної заяви заявнику.

Більш того, як вбачається з позовної заяви та уточненої позовної заяви (а.с. 1,5), заявник, посилаючись на трудності отримання інформації щодо осіб, які проживають у спірній квартирі, просив суд витребувати зазначену інформацію із органу міграційної служби або з житлового органу. Також, оскільки суд висловив сумніви щодо наданого позивачем, на підтвердження свого права власності на квартиру, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, зазначив, що вказаний витяг від 14 серпня 2013 року на день подання позову не є актуальним, позивач просив витребувати з державного органу, на який покладено функції реєстрації права власності на нерухомість, відомості відносно того, кому належить квартира на час звернення з даним позовом, з якої позивач просить виселити відповідача та вселитися в неї.

Колегія суддів приходить до висновку, що твердження позивача про неможливість самостійно отримати докази у справі не є підставою для повернення позову, а може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання про витребування доказів судом за умови встановлення судом відсутності складнощів у сторони у їх отриманні та подачі до суду.

Крім того, колегія суддів зауважує, що ст. ст. 119, 120 ЦПК України не передбачено обов'язку позивача давати назву позову, яка відповідатиме позовним вимогам, а тому зазначена обставина не може бути підставою для повернення позову позивачу, оскільки перелік підстав повернення позову є вичерпним.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 210 та п. 1 ч. 1 ст. 215 ЦПК України саме на суд покладено обов'язок визначати предмет позовних вимог у вступній частині судового рішення, а не на позивача.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, порушивши норми процесуального права, порушивши порядок вирішення питання про відкриття провадження у справі, що на вимогу п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою скасування ухвали суду першої інстанції з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 313,314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 липня 2017 року скасувати, позовну заяву з доданими до неї матеріалами передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі у встановленому законом порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді: Л.М.Кочегарова

С.А.Зайцева