№ 317/2103/17 №/п 2/317/945/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 року Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Яркіної С.В.

за участі секретаря Ігнатченко Ю.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про визнання права власності на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про визнання права власності на житловий будинок, вказавши на те, що, відповідно до договору купівлі-продажу вона являється власником житлового будинку та господарських споруд, розташованих в с. Біленьке, вул. Партизанська, 144 Запорізького району Запорізької області.

На теперішній час оригінал договору купівлі-продажу не зберігся. Своєчасно позивачка не зареєструвала право власності на житловий будинок. Однак, у погосподарську книгу місцевої Ради внесений запис про її право власності на вказаний будинок. ОСОБА_1 вказує, що являється власником земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку. ОСОБА_1 бажає, але не має можливості зареєструвати в Реєстраційній службі Запорізького районного управління юстиції право власності на житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: с. Біленьке, вул. Партизанська, 144 Запорізького району Запорізької області за собою, тому, що відповідно до ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01.07.2004 року Державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що придбала вказаний житловий будинок, проживала у ньому зі своєю родиною з 1977 року. Житлове приміщення використовувалось за призначенням з додержанням правил користування, не порушуючи інтересів інших осіб. Позивачка значилася власником домоволодіння в сільській раді, відповідно до записів в погосподарській книзі. Нею сплачувались всі необхідні платежі за комунальні послуги та інші, як власником будинку. Тобто, вона виконувала обовязки та користувався правами власника житлового будинку. Територіальною громадою в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області здійснювався контроль за утриманням будинку, право на житловий будинок не заперечувалось, не оспорювалось, інших документів для підтвердження права власності не вимагалось.

Всі зазначені обставини і змусили позивачку звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

В судове засідання позивачка не зявилася, однак від її представника ОСОБА_2 надійшла заява, в якій вона позов підтримала повністю, наполягала на його задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, однак надав заяву в якій просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у звязку з наступним.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Факт належності ОСОБА_1 житлвого будинку та господарських споруд розташованих за адресою: с. Біленьке, вул. Партизанська, 144 Запорізького району Запорізької області підтверджується технічним паспортом від 21.11.1990 року, виданим Запорізьким бюро технічної інвентаризації, записами в погосподарській книзі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок №144 по вул. Партизанська в с. Біленьке Запорізького району Запорізької області, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №269905 від 24.06.2009 року виданим Біленьківською сільською радою.

Як вбачається із довідки Біленьківської сільської ради Запорізького району, Запорізької області №03-34/15-10 від 19.05.2017 року ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у будинку розташованому за адресою: с. Біленьке, вул. Партизанська, 144 Запорізького району Запорізької області з 1977 року.

Всі викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, ніким не заперечуються.

Суд не піддає сумніву достовірність документів, наданих позивачем як докази.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Як вбачається з копії технічного паспорту час побудови житлового будинку - 1953 рік.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст..ст.2, 9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01.07.2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Згідно з п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2011 року №868 правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 392, 328 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 169, 197, 212-215, 256 ЦПК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» , Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, - суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок та господарські споруди, розташовані за адресою: с. Біленьке, вул. Партизанська, 144 Запорізького району Запорізької області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Яркіна С.В.