Справа № 359/2327/15-ц Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/3678/17 Доповідач у 2 інстанції Гуль В. В.
Категорія 26 08.08.2017
УХВАЛА

Іменем України

08 серпня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Білоконь О.В., Голуб С.А.,

при секретарі: Дрозді Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк», банк) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 100,67 доларів США та 431 659 грн. 69 коп. На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що 03 квітня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 22 687,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом 12,5 % річних строком до 03 квітня 2013 року. Додатковою угодою від 13 жовтня 2008 року до кредитного договору сторони погодили збільшення розміру відсотків за користування кредитом до 16 % річних. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, внаслідок чого станом на 27 січня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 21 100,67 доларів США та 431 659 грн. 69 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 15465,66 доларів США, заборгованості за відсотками - 5 635,01 доларів США, пені - 394 306 грн. 99 коп., а також 3% річних від суми простроченого кредиту та процентів - 37 352 грн. 70 коп., банк просив задовольнити позов.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід банк» суму заборгованості за кредитним договором від 03 квітня 2007 року у розмірі 21 100,67 дол. США, що становить 451 343 грн. 33 коп. та пеню в розмірі 107 651 грн. 58 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати і в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03 квітня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 22 687,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом 12,5 % річних строком до 03 квітня 2013 року. Додатковою угодою від 13 жовтня 2008 року до кредитного договору сторони погодили збільшення розміру відсотків за користування кредитом до 16 % річних.

Встановивши, що станом на 27 січня 2015 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 21 100,67 доларів США та 431 659 грн. 69 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 15465,66 доларів США, заборгованості за відсотками - 5 635,01 доларів США, пені - 394 306 грн. 99 коп. та 3% річних від суми простроченого кредиту та процентів - 37 352 грн. 70 коп., суд задовольнив позов частково, застосувавши строк позовної давності.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону, оскільки згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не застосував загальні строки позовної давності не можуть бути прийнятими до уваги виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року у справі № 6-2170цс16, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

З матеріалів справи вбачається (а.с. 69), що відповідач визнав борг, про що між сторонами складений відповідний акт - протокол зустрічі від 20.08.2013 року.

Таким чином, апеляційна скарга щодо застосування загальних строків позовної давності не ґрунтується на вимогах закону, оскільки така дія про визнання боржником боргу є підставою для переривання позовної давності і після цього переривання позовна давність почалася заново.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді