АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Чебуришкіної Н.Ю.

за участю представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Вестарок» Тяжкороб Євгенії Віталіївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вестарок» до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 08 червня 2017 року,

встановила:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вестарок» у січні 2017 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу.

Посилалось на право власності на нежитлові будівлі, які розташовані по вул.Центральна (колишня Леніна),107-б м.Новоселиця Чернівецької області, на підставі договору між товариством з обмеженою відповідальністю «Вестарок» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. 9 листопада 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №297.

ОСОБА_2 чиняться перешкоди у доступі товариству з обмеженою відповідальністю «Вестарок» до приміщення.

Справа №720/21/17 Головуючий у 1-й інстанції Ляху Г.О.

Провадження №22-ц/794/832/17 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Категорія 2

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вестарок» просило зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні права користування нежитловими будівлями, які розташовані по вул.Центральна (колишня Леніна),107-б м.Новоселиця Чернівецької області, шляхом надання постійного безперешкодного доступу до майна.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 08 червня 2017 року позов задоволено, постановлено усунути перешкоди, створені ОСОБА_2 товариству з обмеженою відповідальністю «Вестарок» у здійсненні права користування нерухомим майном, яке розташовано по вул.Центральна (колишня Леніна),107-б м.Новоселиця Чернівецької області, шляхом надання постійного безперешкодного доступу до майна.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 08 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Вестарок» про усунення перешкод у здійсненні права користування майном відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Вестарок» про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, суд першої інстанції керувався положеннями ст.391 ЦК України, та вважав доведеним чинення ОСОБА_2 перешкод товариству з обмеженою відповідальністю «Вестарок» у доступі до нежитлових будівель, які розташовані по вул.Центральна (колишня Леніна),107-б м.Новоселиця Чернівецької області, шляхом фізичного опору.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю «Вестарок» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» вчинено договір купівлі-продажу нежитлових будівель, що знаходяться по вул.Центральна (колишня Леніна),107-б м.Новоселиця Чернівецької області, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. 9 листопада 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №297 (а.с.3-6).

Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 15 грудня 2016 року № 75853551(а.с.7-10).

На підставі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом першої інстанції встановлено чинення ОСОБА_2 перешкод товариству з обмеженою відповідальністю «Вестарок» у доступі до нежитлових будівель, які розташовані по вул.Центральна (колишня Леніна),107-б м.Новоселиця Чернівецької області.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у абз.2 п.11 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_2, на які є посилання в апеляційній скарзі, щодо недоведеності чинення ОСОБА_2 перешкод товариству з обмеженою відповідальністю «Вестарок» у доступі до нежитлових будівель, які розташовані по вул.Центральна (колишня Леніна),107-б м.Новоселиця Чернівецької області.

Факт чинення перешкод товариству з обмеженою відповідальністю «Вестарок» у доступі до нежитлових будівель, які розташовані по вул.Центральна (колишня Леніна),107-б м.Новоселиця Чернівецької області підтверджується матеріалами перевірки за зверненням ОСОБА_2 від 24 травня 2017 року (а.с.106-112).

За змістом пояснення ОСОБА_2, наданого слідчому Новоселицького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області 24 травня 2017 року, саме ОСОБА_2 заперечувалося перебування представників товариства з обмеженою відповідальністю «Вестарок» у нежитлових будівлях, які розташовані по вул.Центральна (колишня Леніна),107-б м.Новоселиця Чернівецької області.

Також до матеріалів справи приєднано акт перевірки/огляду майна від 6 грудня 2016 року №1, складений представниками товариства з обмеженою відповідальністю «Вестарок», та акт перевірки/огляду майна від 12 грудня 2016 року №2, складений представниками товариства з обмеженою відповідальністю «Вестарок», відповідно яких чиняться перешкоди в безперешкодному доступі до будівель, які розташовані по вул.Центральна (колишня Леніна),107-б м.Новоселиця Чернівецької області (а.с.13-14).

ОСОБА_2, заперечуючи проти позову, та в апеляційній скарзі посилається лише на здійснення представництва приватного підприємства «Приватна фабрика «Черемшина», зазначаючи, що є засновником і керівником приватного підприємства «Приватна фабрика «Черемшина».

За змістом ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ч.4 зазначеної норми суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

У матеріалах справи відсутні докази чинення перешкод доступу представників товариства з обмеженою відповідальністю «Вестарок» до нежитлових будівлях, які розташовані по вул.Центральна (колишня Леніна),107-б м.Новоселиця Чернівецької області, посадовою особою приватного підприємства «Приватна фабрика «Черемшина».

Водночас до Новоселицького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області з заявою щодо проникнення 24 травня 2017 року невідомих осіб до приміщень приватного підприємства «Приватна фабрика «Черемшина» звернулась фізична особа ОСОБА_2, а не посадова особа приватного підприємства «Приватна фабрика «Черемшина».

Само по собі посилання ОСОБА_2 на здійснення реєстрації юридичної особи приватного підприємства «Приватна фабрика «Черемшина» по вул.Центральна (колишня Леніна),107 м.Новоселиця Чернівецької області та наявність спору між приватним підприємством «Приватна фабрика «Черемшина» та товариством з обмеженою відповідальністю «Вестарок», товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» щодо відступлення прав за іпотечним договором не дає підстави для висновку про те, що відповідати за позовом у справі має приватне підприємство «Приватна фабрика «Черемшина».

У такому разі судом першої інстанції ухвалено судове рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ч.1 ст.212 та ч.3 ст.213 ЦПК України.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_2 щодо закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Отже, критеріями розмежування цивільної юрисдикції від інших є характер спору про право (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами інших видів судочинства), однією із сторін у спорі, є, як правило, фізична особа.

На підставі ч.1 ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» № 10 від 24 жовтня 2011 року роз'яснено, що при вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір господарським, слід виходити з визначень, наведених у ст.3 ГК України.

Відповідно до частини 1 та 2 ст.3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Підпунктом 3.1 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» від 24 жовтня 2011 року №10 роз'яснено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання, наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору господарським судом, відсутність у закону норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

Тому з урахуванням суб'єктного складу сторін та предмету позову, позов товариства з обмеженою відповідальністю «Вестарок» до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном не підвідомчий господарському суду і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі п.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить інших доводів.

За таких обставин судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.2 ст.308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 08 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Половінкіна Н.Ю.

Судді Кулянда М.І.

Одинак О.О.