Справа № 510/1941/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі суду у місті Рені справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Позивачка у судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4, померла - ІНФОРМАЦІЯ_1.; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2, батько - ОСОБА_6, мати - ОСОБА_3; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_3, 28.08.1984 р., прізвище дружини після укладення шлюбу - «ОСОБА_3»; копія свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_3, 02.06.1988 р., прізвище дружини після розірвання шлюбу - «ОСОБА_3»; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_3, 22.02.1994 р., прізвище дружини після укладення шлюбу - «ОСОБА_3»; копія свідоцтва про шлюбу, укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_2, 11.07.2015 р., прізвище дружини після укладення шлюбу - «ОСОБА_2»; протоколи опиту ОСОБА_3, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за їх згодою на підставі п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; копія технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 в м. Рені Одеської області; копія заповіту ОСОБА_14 від 15.10.2008 р., яким все своє майно заповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних частках; копія домової книги; копія свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 18.11.1999 р., власники квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_15 та ОСОБА_14; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості квартири по АДРЕСА_1, вартість складає - 75 925 грн.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_14, померла ІНФОРМАЦІЯ_2.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_15, помер ІНФОРМАЦІЯ_3., постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність правовстановлюючих документів.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що ОСОБА_15 та ОСОБА_14 на праві приватної власності, на підставі свідоцтва НОМЕР_1 про право власності на житло від 18.11.1999 р., належала квартири АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_15 помер, після його смерті відкрилась спадщина на ? частину квартири. Заповідального розпорядження ОСОБА_15 не залишив, у зв'язку з чим спадкоємство здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги були його дружина - ОСОБА_14 та ОСОБА_4 - донька. ОСОБА_14 прийняла спадщину в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, однак не оформила її. ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_14 померла, після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2. 15.10.2008 р. ОСОБА_14 склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (правнучка). ОСОБА_4 та ОСОБА_2 прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що підтверджується поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, однак не оформили її. ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 померла, після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_2, успадковану за заповітом після смерті матері ОСОБА_14 Заповідальне розпорядження ОСОБА_4 не склала, тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 є її донька - ОСОБА_3, яка є відповідачкою по справі. У встановлений законодавством строк вона не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та не проживала із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, тобто спадщину не прийняла. Крім того ОСОБА_3 відмовляється від спадщини на користь своєї доньки - ОСОБА_2, тобто онучки спадкодавця. ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини, постійно проживала разом із бабусею, доглядала за нею, оскільки вона були людиною похилого віку, погано бачила та потребувала догляду. Ці обставини підтверджуються поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які містяться в матеріалах справи. Тобто ОСОБА_2 прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Пізніше ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності.

Таким чином, позивачка фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлої бабусі ОСОБА_4 та прабабусі ОСОБА_14 вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців, які б мали обов'язкову частку немає.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_4 і за заповітом після смерті ОСОБА_14. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (користуванням спадковою квартирою) та постійним проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Мати позивачки ОСОБА_3, яка є спадкоємицею першої черги ? частини квартири по АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_4 відмовилась від спадщини на користь своєї доньки ОСОБА_2, яка є онукою спадкодавця ОСОБА_4

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляла про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб'єктом набуття права власності на спадкову квартиру з підстав прийняття спадщини за законом та за заповітом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 328, 1217, 1223, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 31,40 кв. м., допоміжною площею 16,40 кв. м., житловою площею 15,00 кв.м., в порядку спадкування.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.В. Сорокін