АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 640/8448/16-ц Головуючий 1 інстанції - Шмадченко С.І.
Провадження № 22ц/790/3250/17 Головуючий ІІ інстанції - Кісь П.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2016 року по цивільній справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_3 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі за текстом - ПрАТ «СК «АХА Страхування») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просило стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 196 714, 72 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 02.09.2014 р. о 16 30 год. на вул. Петровського, буд. 60 у с. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів - ВАЗ 21011, д/н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля Лексус 250, д/н НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_4 Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

На момент ДТП автомобіль Лексус 250, д/н. НОМЕР_6 був застрахований в ПрАТ «СК «АХА Страхування» згідно договору добровільного страхування від 11.03.2014 року № 63133 Га/14х/шв. 23.09.2014 року позивач сплатив власнику автомобіля Лексус 250, д/н. НОМЕР_7 ОСОБА_5 страхове відшкодування в сумі 246714,72 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в AT «ПРОСТО-страхування» за полісом № АІ/6775406. Тому позивач звернувся з заявою до AT «ПРОСТО -Страхування» з заявою про регресні вимоги на загальну суму 50 000,00 грн., оскільки страховою компанією AT «ПРОСТО-страхування» позивачу було сплачено 50 000,00 грн., то сума страхового відшкодування зменшилась до 196714,72 грн., яку позивач і просив стягнути з відповідача.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2016 року в задоволені позову ПрАТ «СК «АХА Страхування» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати вказане рішення, як незаконне та необґрунтоване, і ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник позивача посилався на те, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. При цьому, апелянт вказує, що відсутність належної постанови (вироку) суду про притягнення відповідача до адміністративної (кримінальної) відповідальності не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду.

Відповідач подав до суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість та безпідставність вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

За змістом ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. (ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції забезпечив сторонам та їх представникам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.03.2014 року між ОСОБА_5 та AT «СК «АХА Страхування» був укладений договір добровільного страхування № 63133 Га/14х/шв., згідно якого позивач, як страховик, здійснив страхування майнових інтересів ОСОБА_5, пов'язаних з володінням, користування та розпорядженням наземним транспортним засобом - автомобілем «Лексус 250», д/н. НОМЕР_8.

02.09.2014 року в населеному пункті Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі вищезазначеного автомобіля «Лексус 250», д/н. НОМЕР_8. Під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля „ВАЗ 21011", реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

03.11.2014 року інспектором ВДАЇ Дергачівського району Яненко А.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3, згідно якого останній 02.09.2014 року о 16:30 год., керуючи транспортним засобом „ВАЗ 21011", реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Петровського, 60, с. Мала Данилівка, виїхав на смугу зустрічного напрямку руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Лексус 250», д/н. НОМЕР_8, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР.

AT «CK «АХА Страхування» був проведений розрахунок страхового відшкодування і встановлено, що власнику автомобіля «Lexus 250" ОСОБА_5 спричинена матеріальна шкода у 246 714,72 грн., яку відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» від 11.03.2014 р. було виплачено 29.10.2014 року страховою компанією ОСОБА_5

При цьому на момент дорожньо-транспортної пригоди 02.09.2014 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як власника наземного транспортного засобу, була застрахована згідно договору від 01.05.2014 року, укладеного відповідачем з ПАТ «ПРОCTO-страхування» (поліс № АІ/6775406), у зв'язку з чим АТ «СК «АХА Страхування» звернулося 05.08.2015 року до АТ «ПРОCTO-страхування» з вимогою про виплату страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн.

Різницю між сумою страхової компенсації сплаченої AT «СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_5 та страховою сумою у розмірі 50000,00 грн. позивач просить стягнути з ОСОБА_3 (246 714,72 - 50 000,00=196 714,72)

Відмовляючи в задоволенні позову ПрАТ «СК «АХА Страхування», суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено, що ОСОБА_3 є особою відповідальною за завдані збитки, а тому і особою, до якої може бути пред'явлено регресні вимоги.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про трахування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Разом з тим, позивачем, в порушення вимог ст. ст. 60, 61 ЦПК України, не надано належних та достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 є особою відповідальною за завдані ОСОБА_5 збитки.

Так, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. (п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 25.11.2014 року по справі №619/5586/14-п провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 закрито на підставі ст. 38 КпАП.

При цьому, вказана постанова не містить висновків щодо наявності вини ОСОБА_3 у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 02.09.2014 року.

Щодо вказівки у зазначеній постанові про те, що «позивач не заперечував проти вказаних вище обставин», то необхідно зазначити, що згідно КУпАП у провадження у справах про адміністративні правопорушення відсутній такий учасник як позивач. Крім того, не зрозуміло, що відповідна особа не заперечувала: чи те, що відповідно до протоколу дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_3 п. 10.1. ПДР; чи те, що постановою слідчого від 08.10.2014 року кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_3 закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У зв'язку з викладеним зазначена постанова не може вважатися такою, що має приюдиційне значення для даної справи.

Отже, протиправність дій ОСОБА_3, безпосередній причинний зв'язок між цими діями і завданою шкодою повинні бути доведені у загальному порядку на підставі доказів, якими, відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України, є пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, письмові докази, речові докази та висновки експертів.

При цьому, відповідач пояснював, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок протиправних дій водія автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_6, який раптово виїхав та перекрив смугу руху, по якій рухався ОСОБА_3, внаслідок чого той був змушений виїхати на зустрічну смугу, де і відбулося зіткнення з автомобілем «Лексус 250», д/н. НОМЕР_8.

Зазначені пояснення ОСОБА_3 підтвердив і ОСОБА_7, який рухався на автомобілі «Рено Меган 2», д/н НОМЕР_3 позаду автомобіля НОМЕР_4. (а.с. 52)

В свою чергу, позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б спростовували вищезазначені пояснення та підтверджували, що ОСОБА_3 є особою відповідальною за завдані ОСОБА_5 збитки, а саме, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок протиправних дій відповідача та між протиправними діями ОСОБА_3 і шкодою є безпосередній причинний зв'язок.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо відсутності підстав задоволення позову ПрАТ «СК «АХА Страхування» за його недоведеністю.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції, але правильності його висновків не спростовують, у зв'язку з чим апеляційну скаргу ПрАТ «СК «АХА Страхування» необхідно відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

О.М. Хорошевський