Справа № 185/4187/17
Провадження № 2/185/2724/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2017 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Зінченко А.С., за участю секретаря - Герасименко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2017 року представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, що залишився після смерті батька позивача - ОСОБА_3.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача - ОСОБА_3, після смерті якого залишилась спадщина, у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 03 травня 2017 року позивач звернулась до Другої Павлоградської державної нотаріальної контори з проханням видати на ім'я позивача свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого батька ОСОБА_3 і отримала письмову відмову, де вказано, що свідоцтво про право на спадщину не може бути видане в зв'язку з тим, що домоволодіння не було зареєстровано належним чином у відповідних органах державної реєстрації прав на нерухоме майно. До настання смерті ОСОБА_3, ОСОБА_1 проживала разом з батьком. Після смерті батька позивач фактично прийняла у спадок житловий будинок та на сьогодні добросовісно користується ним. Належні документи, що підтверджують право на житловий будинок у позивача відсутні так як спадкодавець за життя не оформив належні документи на житловий будинок АДРЕСА_1

В судове засідання позивач, представник позивача не з'явились, представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовну заяву підтримав.

Представник відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву у якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уклали шлюб 10.08.1991 року про що зроблений відповідний актовий запис № 7. Після укладення шлюбу ОСОБА_4 привласнила прізвище - ОСОБА_5.

03 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, до Другої Павлоградської державної нотаріальної контори.

Згідно постанови Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 03.05.2017 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що позивачем не було надано правовстановлюючого документа на нерухоме майно.

Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду.

Державна реєстрація права власності на нерухоме майно регулюється Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набрав чинності з 27.01.2005.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинним нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Отже, виникнення права власності у спадкодавця на житловий будинок не залежало від державної реєстрації цього права.

Оскільки, житлове домоволодіння, що є предметом даного позову, було побудовано у продовж 1961 - 1991 років, тобто до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то порядок державної реєстрації зазначеного житлового будинку, повинен був проводитися відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 (далі - Інструкція).

Відповідно до Інструкції, об'єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об'єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі.

У період чинності вказаної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися у тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Отже, записи у погосподарських книгах можуть визнаватися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.

Згідно рішення виконавчого комітету Павлоградської районної ради народних депутатів від 12 січня 1988 року № 9, визнано право власності на житлові будинки за громадянами села Нова Дача та Кохівка Новодачінської сільської ради Павлоградського району згідно доданого списку, зокрема за ОСОБА_3 визнано право власності на будинок АДРЕСА_1

Згідно довідки колективного підприємства «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 2002 від 15.06.2017 року, на підставі рішення виконкому Павлоградської районної ради № 9 від 12.01.1988 року за ОСОБА_3 було визнано право власності на будинок, але власник не звернувся для оформлення свідоцтва про право власності.

21 березня 2017 року було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 за матеріалами інвентаризаційної справи №1047, замовник технічної інвентаризації - ОСОБА_3.

Згідно інформаційної довідки Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр речових прав на нерухоме майно не містить відомостей щодо реєстрації права власності на вказане вище нерухоме майно.

За таких обставин, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що підтверджено право власності померлого ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1.

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровського району 14.06.2017 року № 1702, ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, був зареєстрований в житловому будинку АДРЕСА_1 з 1967 року.

Згідно довідки, виданої Богданівською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області від 19.05.2016 року № 1449, ОСОБА_1 дійсно доглядала за померлим батьком ОСОБА_3, що мешкав в АДРЕСА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, на день смерті проживали разом, але донька проживала без реєстрації, вели спільне господарство, доглядала за померлим, здійснила поховання.

Згідно відповіді Другої Павлоградської державної нотаріальної контори № 1274/01-16 від 21 червня 2017 року, у справах нотаріальної контори знаходиться спадкова справа № 129/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3, з заявою про фактичне прийняття спадщини за законом звернулася донька померлого - ОСОБА_1, заповіт від імені вищевказаного померлого не посвідчувався, також Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою будь-яка спадщина після вищевказаного померлого не видавалася.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, тому при вирішенні даного спору підлягає застосуванню законодавство, яке діяло на час відкриття спадщини, тобто ЦК України (в редакції 1963 року).

У чинність ст. 529 ЦК України (редакція 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном та якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, на підставі зазначених вище доказів, судом всановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3, та прийняла спадщину, так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість визнання за позивачем права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Керуючись ст.10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Суддя А. С. Зінченко