Справа № 203/5910/14-ц
У Х В А Л А

08 серпня 2017 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3» про визнання недійсним кредитного договору та додаткової угоди, визнання недійсним договору іпотеки, скасування заборони-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває вищезазначена цивільна справа.

08.08.2017 року відповідачкою за первісним позовом ОСОБА_2 до суду було подано клоптання про забезпечення її зустрічного позову, шляхом накладення арешту на квартиру №46 по вул.ОСОБА_4Леніна,12-а в м.Дніпропетровську, встановлення заборони вчиняти дії по відчуженню, переоформленню права власності, посвідченню та реєстрації договорів стосовно цієї квартири.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позов заперечуав проти задоволення клопотання.

Відповідачка ОСОБА_2В, подане клопотання підтримала та просила задвольнити.

Перевіривши викладені в клопотанні доводи, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.152 ЦПК України передбачено, що позов може бути забезпечено шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до розяснень наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

В обґрунтування поданого клопотання відповідачка посилалась на те, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності було здійснено перереєстрацію права власності на належну їй квартиру №46 по вул.ОСОБА_4Леніна,12-а в м.Дніпропетровську на Публічне акціонерне товариство «Перший Український ОСОБА_3». Також зазначила, що такі дії вчинені банком в період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», за наявності спору між сторонами щодо законності укладених договорів. В звязку з цим, існує загроза вчинення банком дій щодо відчуження квартири третім особам і подальшого виселення мешканців без надання іншого житла. Крім того, в разі задоволення зустрічних позовних вимог про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки наявність цих обставин унеможливить або утруднить виконання рішення суду за зустрічним позовом в порушення вимог ст.216 ЦПК України.

Перевіряючи вказані доводи, суд враховує, що предметом заявлених зустрічних позовних вимог є визначення недійсними кредитного договору та договору іпотеки, предметом якого є квартира №46 по вул.ОСОБА_4Леніна,12-а в м.Дніпропетровську.

Тому відсутні підстави вважати, що не вжиття заходів забезпечення позову, запропонованих заявницею утруднить або зробить неможливим виконання рішення в разі задоволення зустрічних позовних вимог та визнання недійсними договорів, зважаючи на правові наслідки їх недійсності.

А перереєстрація права власності на предмет іпотеки за банком не позбавляє відповідачку оскаржити вказане рішення в порядку, передбаченому, зоокрема ст.37 Закону України «Про іпотеку».

В звязку з цим, суд при ходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову та необхідність відмови в задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151,152,153,208-210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.Ю.Казак