АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 758/2682/17-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Ратнікової В.М.

секретар: Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27 березня 2017 року за заявою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/7059/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Декаленко В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
21 березня 2017 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 порушив питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_3

В обґрунтування даної заяви вказувала на те, що в добровільному порядку відповідач свої зобов'язання за договором купівлі - продажу частини у статутному капіталі товариства не виконує. Вважає, що не накладення арешту на майно відповідача може утруднити або зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27 березня 2017 року у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_4подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про забезпечення позову. Зазначає про те, що ОСОБА_3 понад три роки не виконує зобов'язання, які виникли у нього внаслідок укладання договору купівлі - продажу. Вказує, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза не виконання рішення суду.

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав, що подана заява про забезпечення позову вирішена судом відповідно до вимог процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання майбутнього рішення по справі. Забезпечення позову направлене на захист прав осіб, які звернулись до суду з відповідним позовом.

Перелік видів забезпечення позову, зазначений у частині 1 статті 152 ЦПК України, і передбачає, зокрема, такий вид забезпечення як накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Крім того, згідно роз'яснень, викладених в п.4 зазначеної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися,зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При постановці ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив із того, що накладення арешту на все рухоме на нерухоме майно, яке належить відповідачу, як того просить заявник, не визначеного родовими ознаками, чинне процесуальне законодавство не допускає. Крім того, заявником не надано належних доказів в підтвердження тієї обставини, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду.

Застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на майно є можливим лише у разі доведеності заявником належності відповідачу на праві власності певних грошових коштів та конкретно визначеного майна у розумінні вимог статті 190 ЦК України та доведеності того, що зазначені грошові кошти або майно знаходяться у відповідача або у інших осіб. В противному випадку суд буде позбавлений можливості виконати вимогу процесуального закону щодо перевірки співмірності заявлених позовних вимог та заходів забезпечення останніх.

Заява про забезпечення позову вищевикладеним положенням не відповідає, не містить таких доводів і подана апеляційна скарга.

Крім того, при зверненні до суду з відповідною заявою позивачем не зазначено жодних підстав на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначені висновки суду не спростовані, апеляційна скарга фактично зводиться до викладення в ній заявлених останньою позовних вимог.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права та підстав для скасування оскаржуваної ухвали. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

В.М. Ратнікова