22-ц/775/488/2017(м)
Головуючий в 1 інстанції Подліпенець Є.О.
Доповідач: Зайцева С.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„08" серпня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Гаврилової Г.Л., Пономарьової О.М.

за участю секретаря : Герасимової Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Володарського районного суду Донецької області від 07 червня 2017 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі-ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_1,обґрунтовуючи вимоги тим, що 16 квітня 2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач надав згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням банку,а також надав право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт за рішенням банку та підтвердив свою згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг,зобов'язався повертати суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом,однак зобов*язання по погашенню кредиту належним чином не виконав. У зв*язку з порушенням зобов*язань відповідач має заборгованість ,яка станом на 28 лютого 2017 року становить 37 890,48 грн. та складається з наступного : заборгованості за кредитом -

2 265,77 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 29 744,21 грн., заборгованість за пенею та комісією в сумі 3 600 грн. Крім того ,відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, відповідачу нараховані штрафи : 500 грн. - фіксована частина, 1 780,50 грн. - процентна складова. Просили стягнути з відповідача вказану заборгованість ,а також судові витрати .

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 07 червня 2017 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Сокуренко Н.В. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне з*ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Малервейн М.С., що діє на підставі довіреності, підтримала доводи апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.3 ст.76 ЦПК України ОСОБА_1 повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с.137,142-144).

Відповідно ч.2.ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення представника ПАТ КБ « ПриватБанк» Малервейн М.С., дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з*ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права; розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів в його неупередженості, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку ,суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем заявлених вимог та зазначив , що із заяви відповідача від 16.04.2011 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не вбачається укладання сторонами кредитного договору та невиконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов*язань за договором.

Під час апеляційного розгляду справи апеляційний суд встановив , що рішення суду першої інстанції не є таким, що відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України щодо законності, обґрунтованості рішення суду, встановлення наявності обставин на підтвердження вимог і заперечень та належного застосування до спірних правовідносин норм матеріального права.

Апеляційний суд вбачає підстави для застосування для вирішення справи таких норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов*язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася.

Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Апеляційний суд вбачає, що відповідач ОСОБА_1 30 листопада 2010 року та 16 квітня 2011 року заповнив та підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ « ПриватБанк» (а.с.7-116-117).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов*язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов*язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов*язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов*язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов*язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Позивачем на підтвердження факту укладення кредитного договору наданий такий належний та допустимий доказ укладення відповідачем з банком кредитного договору як анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ « ПриватБанк» від 16.04.2011 року (а.с.7).

У анкеті-заяві позичальника від 16 квітня 2011 року ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив свою згоду з тим, що дана заява з Пам*яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг; позичальник засвідчив своє ознайомлення з цими складовими договору, що йому надані в письмовому вигляді; поінформований про розміщення Умов і Правил надання банківських послуг на офіційному сайті КБ «Приватбанк» www.privatbank.ua; зобов*язувався їх виконувати, регулярно ознайомлюючись із змінами на цьому сайті банку. Датою укладання є підписання позичальником заяви.

На виконання умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення,що відповідає строку дії картки.

З довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вбачається, що останній ознайомлений з фінансовими умовами надання платіжної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми оплати за користування кредитними коштами.

Як вбачається з досліджених апеляційним судом матеріалів справи копії анкет-заяви відповідача містять персональні дані,адресу проживання ,та іншу додаткову інформацію необхідну для отримання кредитної картки. Відповідачем ОСОБА_1 інформація про себе заповнена особисто,а також з копії анкети-заяви чітко вбачається,що ОСОБА_1 висловив згоду про укладення договору. Персональні дані зазначені в анкеті-заяві повністю відповідають наданим позивачем паспорту та картки фізичної особи -платника податків ,що дає об*єктивні підтвердження факту наявності правовідносин з ОСОБА_1(а.с.34,118-121).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 отримав кредитну картку № 364588 ,дата відкриття 11.04.2013 року ,термін дії 08/16 (а.с.149 ).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог,суд першої інстанції також зазначив ,що процесуальна поведінка позивача позбавила суд перевірити доводи,щодо належності кредитного договору відповідачу ОСОБА_1, а саме ідентифікувати особу з паспортними даними з даними які містяться в договорі і на підставі цього зробити висновок чи мала місце технічна помилка (описка) в зазначеному договорі в частині позначення прізвища, ім*я ,по батькові боржника з метою встановлення особи останнього.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд не використав процесуальні можливості згідно із наведеною нормою і не запропонував позивачеві надати всі наявні відомості для підтвердження факту існування договірних відносин між сторонами і їх неналежне виконання позичальником.

Як вбачається з матеріалів справи ,на порушення вимог ст.33 ЦПК України ,суд першої інстанції ухвалою від 20 квітня 2017 року самостійно залучив до участі в розгляді справи за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в якості співвідповідача ОСОБА_1 (а.с.53).

Між тим,з матеріалів справи вбачається заява представника позивача про технічну помилку при формуванні документів ,згідно яких належний відповідач ОСОБА_1 був зафіксований по батькові як Макарович. Представник позивача просив вважати належним відповідачем по справі ОСОБА_1 та позовні вимоги до належного відповідача задовольнити у повному обсязі (а.с.71).

Наведене призвело до помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення кредитної заборгованості з боржника.

Між тим,з досліджених матеріалів справи встановлено ,що між ПАТ КБ « ПриватБанк» і ОСОБА_1 були досягнуті усі істотні умови при укладенні кредитного договору .При укладенні договору сторони керувались приписами ч. 1 ст. 634 ЦК України, за якими укладений між сторонами у справі договір є договором приєднання, умови якого встановлені банком у Пам*ятці клієнта, Умовах та правилах надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010р., Тарифах, до яких приєднався відповідач.

Згідно з п.п. 1.1.3.2.3., 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, 2.1.5.7. Умов та правил надання банківських послуг: після отримання банком заяви він приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту; клієнт надав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку; клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт; підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно п.1.1.4. Умов та правил надання банківських послуг клієнт банку завірив у тому, що договір укладений належним чином.

Клієнт зобов*язався за умовами Тарифів щомісячно в строк до 25 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати платежі на погашення заборгованості за кредитним лімітом, а розмірмінімального щомісячного платежу складає 7% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 50 грн.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов*язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Таким чином відповідач погодив всі запропоновані умови банку.

На підтвердження наявності домовленості сторін щодо оформлення картки «Універсальна» , встановлення кредитного ліміту, використання його позичальником, банк надав: - копію анкети-заяви від 30.11.2010 року з підписом ОСОБА_1(а.с.117-118);-копію анкети-заяви від 16.04.2011 року з підписом ОСОБА_1(а.с.7) - фотокартку ОСОБА_1 з карткою НОМЕР_2(а.с.122-123,150); - довідку про умови кредитування з використанням кредитки « Універсальна,55 днів пільгового періоду « (а.с.8-9); -довідку про видачу ОСОБА_1 11.04.2013 року картки НОМЕР_2 із зазначенням граничного строку дії до 08/ 2016 року (а.с.149) ; - витяг з Умов та правил надання банківських послуг,затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року (а.с.10-33); - виписку з особового рахунку ОСОБА_1 про рух коштів на рахунку НОМЕР_3, з якого вбачається встановлення кредитного ліміту 2500 грн., активне користування клієнтом кредитними коштами на картці «Універсальна» з квітня 2013 року (зняття коштів в банкоматі , оплата за придбання товару , поповнення рахунку)(а.с.124-127) . Останнє погашення за наданим кредитом відбулось - 25.07.2014 року в сумі 100грн. ;- витяг з наказу № СП-2010-599 від 31.05.2010р. , яким затверджено процедуру ідентифікації (а.с.147-148).

Надані до суду письмові докази в сукупності підтверджують волю позичальника ОСОБА_1 на укладення кредитного договору з оформленням картки «Універсальна», а також факт утворення внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов*язань заборгованості в розрахунку банку станом на 28.02.2017 року (період з 12.04.2013 р. по 28.02.2017 р.) , де відзначено розмір поточної та простроченої заборгованості, кількість днів прострочення, процентна ставка за порушення умов договору (а.с.6).

Цих даних відповідач, не прибувши в судове засідання, не спростував. Позивачем надано всі наявні відомості для підтвердження факту існування договірних відносин між сторонами і їх неналежне виконання позичальником.

Наведене призвело до помилкового висновку суду про відсутність правових підстав для стягнення кредитної заборгованості з боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1.3 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини,які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,які беруть участь у справі ,виникає спір.

Згідно Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, тарифи- розмір винагороди за послуги банку, є невід*ємною частиною договору. Перелік може змінюватися та доповнюватися, про що клієнт повідомляється у відповідності з цими Умовами (п.1.1.1.91). Винагорода банку - сума зобов*язань держателя

платіжної картки з оплати установлених банком тарифів, в тому числі процентів за користування кредитом (п.1.1.1.17).

Клієнт банку зобов*язаний отримувати виписки про стан карткового рахунку та про операції, що проводяться по картрахунку (п.1.1.2.3).

Згідно п. 1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг у разі незгоди зі зміною Правил та/або тарифів банку, які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, що виникла перед банком, в тому числі заборгованість, що утворилась протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю.

Клієнт зобов*язується сплачувати комісії та інші платежі, встановлені банком за банківське обслуговування клієнта у відповідності з Тарифами (п.1.1.7.14).

Згідно п.1.1.7.12 договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього часу ні одна із сторін не проінформувала іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий же строк.

Згідно п.1.1.7.31 строк позовної давності стосовно вимог банку по поверненню кредиту, оплаті відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку становить 50 років.

Картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні картки, включно (п.2.1.1.2.11). По закінченню строку дії відповідна картка продовжується на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії) за зверненням клієнта до банку (п.2.1.1.2.12).

В разі невиконання зобов*язань по договору, на вимогу банку клієнт зобов*язаний виконати зобов*язання по поверненню кредиту,оплатити винагороду банку (п.2.1.1.5.6).

Строки і порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт) по кредитним карткам з установленням мінімального обов*язкового платежу, а також овердрафта, що виник за такими картками, а також встановлюється даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості по кредиту. Згідно ст.212 ЦК України,у разі наявності простроченого кредиту (овердрафта) строком повернення кредиту (овердрафта) в повному обсязі є 211-ий день з моменту виникнення такої заборгованості. Строк повернення овердрафта в повному обсязі протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафта. Строк погашення відсотківпо овердрафту щомісяця за попередній місяць до 25-го числа (п.2.1.1.12.4).

За користування кредитом і Овердрафтом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13 (п.2.1.1.12.6).

Відповідно до п.2.1.1.12.12 процентна ставка по кредиту за місяць, наступним за звітним, вказується банком у щомісячній виписці по картрахунку за звітний місяць.

Згідно п.1.1.3.1.9 банк зобов*язаний не менше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати держателю картки виписки про стан картрахунків та про поведених за минулий місяць операціях по картрахунках. При підключені держателя до системи INTERNET-banking (ПРИВАТ24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobile-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень.

Зі справи вбачається ,що відповідач отримав кредитну картку «Універсальна», фото якої надано до матеріалів справи. Строк дії картки до серпня 2016р. Отримання кредитного ліміту на платіжну картку,яким ОСОБА_1користувався ,отримуючи гроші з кредитної картки, підтверджено наданим розрахунком заборгованості,а також виписками по особовому рахунку.

Так, зі справи вбачається ,що свої зобов*язання за договором банк виконав ,відкрив на ім*я відповідача банківський рахунок та надав картку ,зарахувавши на картковий рахунок кредитні кошти. Відповідач отримав кредитні кошти на картковий рахунок та користувався ними ,але свої зобов*язання за договором належним чином не виконував ,у зв*язку з чим у нього перед банком утворилась заборгованість,що підтверджується розрахунком заборгованості .

Отже,апеляційний суд вважає,що досліджені матеріали справи свідчать про те,що ОСОБА_1 свої зобов*язання за кредитним договором не виконав, що є підставою для стягнення з нього заборгованості по тілу кредиту за договором № б/н від 16 квітня 2011року відповідно до наданого банком розрахунку у розмірі 2 265,77 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 29 744,21 грн. , позовні вимоги позивача у вказаній частині є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зважаючи на викладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в порядку ст. 309 ЦПК України про задоволення позову в частині стягнення доведеної заборгованості: основної суми заборгованості -2 265,77грн., заборгованості по процентам за користування кредитом -29 744,21грн.

Також ,апеляційний суд вважає , що до правовідносин, що склались між сторонами необхідно застосувати Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року з змінами та доповненнями від 12 лютого 2015 року.

Тому , вимоги банку про стягнення заборгованості по пені та комісії (зазначених в розрахунку заборгованості) у розмірі 3 600 грн. підлягають частковому задоволенню, з огляду на положення ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 14.10.2014р.№ 1669-VII, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014р., Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», які на час проведення антитерористичної операції забороняють нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у населених пунктах, де проводилася антитерористична операція, в тому числі смт.Володарське Володарського району Донецької області, де зареєстрований відповідач ОСОБА_1

З наданої виписки по рахунку вбачається нарахування пені у розмірі 3600 грн. за період з 01.10.2013 року по 28.02.2017 року ,отже в цій частині з огляду на положення Закону № 1669-VII, у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 суми пені за період з 14.04.2014 р.по 28.02.2017 р. слід відмовити. Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись із звільненням відповідача від обов*язку сплатити кредиторові пеню за прострочення грошового зобов*язання за період з моменту виникнення такої прострочки до 14 квітня 2014 року,тобто моменту заборони нарахування цього виду матеріальної відповідальності за Законом 1669-VII,та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь банку пеню у розмірі 300 грн.

Крім того ,керуючись положеннями вищезгаданого Закону № 1669-VII, що охопляює період з 14.04.2014 року , не можна погодитися із заявленою позивачем сумою штрафу у фіксованій частині 500 грн. і штрафу у процентній складовій 1 780,50 грн., нарахованих за порушення позичальником строків буд-яких платежів ,передбачених договором більш ніж на 30 днів (п. 2.1.1.7.6Умов), обчислених станом на 28.02.2017 року.

Аналізуючи вказаний Закон, суд приходить до висновку, що позивач не мав права нараховувати відповідачу штраф на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитним договором б/н від 16.04.2011 року, починаючи з 14 квітня 2014 року, тому суд апеляційної інстанції , відмовляє позивачу у задоволені вимог в цій частині. А саме, не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача штрафів в сумах 500 грн. та 1 780,50 грн.

Таким чином,за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вбачає,що суд першої інстанції не врахував ,що обставини на підтвердження позову у вищевказаній частині доведені належним чином,тому апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту. Оскільки відповідач умови кредитного договору не виконує, підлягає стягненню з останнього на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 16.04.2011 року станом на 28.02.2017 року ,яка складається із : заборгованості за кредитом -2 265,77 грн.; 29 744,21 грн.- заборгованості по процентам за користування кредитом,заборгованості за пенею з 01.10.2013 р. по 14.04.2014 р . 300 грн. В задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_1 в частині стягнення штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова ) у розмірі 1 780грн.50 коп. слід відмовити.

Відповідно ч.1,ч.5 ст.88 ЦПК України стороні ,на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України,не передаючи справи на новий розгляд ,змінює рішення або ухвалює нове,суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв*язку зі скасуванням рішення суду першої інстанції ,апеляційний суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати за подачу позову 1 600 грн.,за подачу апеляційної скарги 1 760 грн. (а.с.3,84 ) пропорційно до розміру задоволених вимог (37 890,48 грн. -32 309,98 грн.- 85,3 %) у розмірі 2 866 грн.08 коп. ( 1 600 + 1760 = 3 360 х 85,3 % = 2 866,08).

Керуючись ст.ст. 307, 309,316 ЦПК України, апеляційний суд -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити .

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 07 червня 2017 року скасувати .

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у м.Тбілісі Грузія , ІПН НОМЕР_1,паспорт серії НОМЕР_4 виданий Володарським РВ УМВСУ в Донецькій області 18.09.2001 року ,який зареєстрований за адресою : 87000 ,Донецка область, смт.Володарське ,вул. Калініна ,буд. 156 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094,м.Дніпропетровськ ,вул.Набережна Перемоги ,буд.50 ,,рахунок № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299,заборгованість за кредитним договором ,яка складається із : - заборгованості за кредитом у розмірі 2 265 (дві тисячі двісті шістдесят п*ять ) грн.77 коп. , - заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 29 744 ( двадцять дев*ять тисяч сімсот сорок чотири )грн. 21 коп. ,заборгованості за пенею у розмірі 300 (триста ) грн.

Стягнути з ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у м.Тбілісі Грузія , ІПН НОМЕР_1,паспорт серії НОМЕР_4 виданий Володарським РВ УМВСУ в Донецькій області 18.09.2001 року ,який зареєстрований за адресою : 87000 ,Донецка область, смт.Володарське ,вул. Калініна ,буд. 156 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094,м.Дніпропетровськ ,вул.Набережна Перемоги ,буд.50 ,,рахунок № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 866(дві тисячі вісімсот шістдесят шість ) грн. 08 коп.

В іншій частині позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відмовити .

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді :