АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Гончарук В.П.
№22-ц/796/6607/2017 Доповідач - Борисова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Пікуль А.А., Усика Г.І.

при секретарі: Пузиковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» - СокуренкоНаталії Вікторівни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в розмірі 668495,23 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.04.2017 року позов ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» 5504,01 доларів США заборгованості за кредитом, 5950,61 доларів США заборгованості до процентам за користування кредитом, 900,85 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом, а всього стягнуто 12355,47 доларів США, що в перерахунку по курсу НБУ на день подачі позову складає 276886,08 грн. та 123344,86 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором та 10027,43 грн. витрат пов'язаних зі сплатою судового збору.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник позивача ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» - Сокуренко Н.В. подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просила скасувати рішення в частині відмови задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості як із солідарного боржника, і в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вказувала на те, що згідно з п.12 договору поруки №K2U4AU02270071/1 від 20.02.2006 pоку, укладеного між банком та поручителем ОСОБА_3, порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

За умовою п.l договору поруки, а також за п.1.1 кредитного договору №К2U4AU02270071 від 20.02.2006 pоку, укладеного між банком та позичальником ОСОБА_2, кредит надано на строк до 20.02.2013 року включно.

Зазначала, що перебіг 5 (п'ятирічного) строку підлягає обчисленню саме з цієї дати - 20.02.2013 року та має спливти 20.02.2018 pоку.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Оскільки ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, у такому разі внаслідок порушення ним зобов'язання, заборгованість має бути стягнута у судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості із поручителя ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що договір поруки є припиненим, оскільки ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» не пред'явив позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі»рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення. Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Відповідно до ст.ст.213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, в повній мірі зазначеним вимогам рішення суду не відповідає, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 20.02.2006 року між ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір k2u4AU02270071, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 12418,78 доларів США з яких: 9110 доларів США на купівлю автомобіля та 3308,78 доларів США на сплату страхових платежів на строк до 20.02.2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,23 % від суми виданого кредиту.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 20.02.2006 року між ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № k2u4AU02270071/1, а між банком та ОСОБА_2 було укладено договір застави рухомого майна, а саме автомобіля DAEWOO LANOS 1.5, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2.

Банк свої зобов'язання виконав у повному обсязі, а саме надав ОСОБА_2 кредит, проте в порушення умов договору останній свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 09.09.2015 року виникла заборгованість у розмірі 29830,22 доларів США, яка складається з: 5504,01 доларів США - заборгованості за кредитом; 5950,61 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом; 900,85 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом; 17474,75 доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.08.2012 року було звернуто стягнення на рухоме майно, а саме на автомобіль Daewwo Lanos 1.5, рік випуску 2006, тип ТЗ, легковий, № кузова /шасі НОМЕР_1, д.н. НОМЕР_2 який є предметом застави за договором застави рухомого майна від 20.02.2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстром № 129 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2, згідно договору купівлі-продажу №92 від 08.02.2006 року за рахунок якого задоволено вимоги ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору № k2u4AU02270071 у розмірі 10104,7 доларів США, що еквівалентно 80637,66 грн.

Вказане рішення суду не виконано, про що свідчить постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст.549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов законного висновку про відповідальність боржника ОСОБА_2 за вказаним договором та ухвалив рішення про часткове задоволення позову до ОСОБА_2, оскільки умови кредитного договору не виконуються належним чином.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_3, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно з ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

За умовою п.l договору поруки, а також за п.1.1 кредитного договору №k2u4AU02270071 від 20.02.2006 pоку, укладеного між банком та позичальником ОСОБА_2, кредит надано на строк до 20.02.2013 року включно.

Відповідно до п.12 договору поруки №k2u4AU02270071/1 від 20.02.2006 pоку, укладеного між банком та поручителем ОСОБА_3, порука припиняється після закінчення 5 (п'яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

З позовом ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду 19.11.2015 року.

Доказів того, що порука на час звернення позивача з даним позовом до суду припинилася у зв'язку зі зміною строку виконання основного зобов'язання представник відповідача ОСОБА_3 не надав.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 солідарно з ОСОБА_6, оскільки строк дії договору поруки не закінчився та порука не припинилася.

За положеннями ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини перша, третя статті 549 ЦК України).

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що за змістом частини третьої статті 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Таким чином, у справі, що розглядається, суд правильно застосував положення ст.551 ЦК України та зменшив розмір пені з 391609,15 грн. до розміру суми основного боргу за кредитом в розмірі 123344,86 грн.

Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже з поручителя ОСОБА_3 підлягає стягненню заборгованість за кредитом в загальному розмірі 29830,22 доларів США та пеня в розмірі 123344,86 грн.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви по 5012,72 грн. з кожного та за подання апеляційної скарги по 5515,09 грн. з кожного.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не перевіряється.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» - СокуренкоНаталії Вікторівни задовольнити.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову, у зв'язку з чим абзац другий резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції:

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» код ЄДРПОУ 04 доларів США 01 цент заборгованості за кредитом, 5950 доларів США 61 цент заборгованості по процентам за користування кредитом, 900 доларів США 85 центів заборгованості по комісії за користування кредитом, а всього 12355 доларів США 47 центів, що по курсу Національного банку України станом на 09 вересня 2015 року становить 276886 грн. 08 коп. та 123344 грн. 86 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 5012 грн. 72 коп. та за подання апеляційної скарги в розмірі 5515 грн. 09 коп. та стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 5012 грн. 72 коп. та за подання апеляційної скарги в розмірі 5515 грн. 09 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді