Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/91/17-ц Головуючий у 1 інстанції: Дацюк О.І.
Провадження № 22-ц/778/2247/17 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» серпня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просило стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь банку 59 613,15 доларів США, що на дату вчинення розрахунку заборгованості складає 1 566 992,04 грн. та судовий збір.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2017 року з виправленою опискою ухвалою суду від 26 травня 2017 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ПАТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно з ч.ч.1,3 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача в судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Отже, системний аналіз п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України та положень ст. 169 ЦПК України свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився у судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов'язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст. ст. 27, 29 ЦПК України, але зобов'язана здійснювати їх добросовісно (ч. 3 ст. 27 ЦПК України).

Залишаючи позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Укрсоцбанк», будучи належним чином повідомленими про судові засідання 14 лютого 2017 року, 06 березня 2017 року та 29 березня 2017 року, без поважних причин повторно до суду не з'явилися, і не просив розглянути позов за відсутності представника банку, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду.

Доводи апеляційної скарги про доручення до позову заяви про розгляд справи без представника ПАТ «Укрсоцбанк» спростовуються долученими до позову матеріалами, які не містять вказаної заяви ПАТ «Укрсоцбанк».

В матеріалах справи міститься заява про проведення без представника ПАТ «Укрсоцбанк» саме судового засідання 14 лютого 2017 року, в якій ПАТ «Укрпоцбанк» не зазначало про своє рішення скористатись правом на розгляд всіх наступних судових засідань без представника банку, на підставі наявних в матеріалах справи даних та доказів.

Іншої заяви про розгляд справи без участі представника ПАТ «Укрсоцбанк» матеріали заяви не містять, доказів направлення зазначеної заяви до суду першої інстанції апеляційному суду не надано.

Посилання ПАТ «Укрсоцбанк» про поважність причин неявки 29 березня 2017 року до суду є безпідставними, оскільки наслідки, передбачені ч. 3 ст. 169 ЦПК України та п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, застосовуються судом в усіх випадках повторної неявки позивача до суду, незалежно від поважності причин його відсутності.

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

При цьому легітимна мета обмеження прав дотримана, права позивача не порушені.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального і матеріального права, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: