У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкодиза касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», поданою його представником ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Херсонської області від 7 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 9 жовтня 2014 року у м. Херсоні сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шевроле Авео», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля «Шевроле Авео», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під його керуванням, у результаті якої його автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху та притягнено до адміністративної відповідальності.

Цивільна відповідальність ОСОБА_2 застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПАТ « НАСК «Оранта».

Згідно акта виконаних робіт від 2 лютого 2015 року, та квитанції про їх оплату, сума понесених позивачем витрат з відновлення пошкодженого автомобіля становить 48 773 грн.

4 лютого 2015 року ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило страхове відшкодування в сумі 12 857,91 грн.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 просив стягнути зі страхової компанії недоплачену суму фактично понесених ним витрат в межах ліміту страхового відшкодування в сумі 35 915,09 грн, а з ОСОБА_2 3 000 грн - у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 4 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 7 квітня 2016 року рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 4 грудня 2015 року скасовано в частині відмови у задоволені позову до ПАТ «НАСК «Оранта».

Стягнено з ПАТ «НАСК «Оранта» 8 103,90 грн у відшкодування майнової шкоди.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «НАСК «Оранта», поданій його представником ОСОБА_3, просить рішення апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог до ПАТ «НАСК «Оранта» скасувати та залишити в цій частині в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 9 жовтня 2014 року у м. Херсоні сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шевроле Авео», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, та автомобіля «Шевроле Авео», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, внаслідок якої автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху на накладено адміністративне стягнення.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що страховик сплатив на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування згідно з дослідженням, складеним 5 січня 2015 року ТОВ «Гарант-Асістанс».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в цій частині, апеляційний суд встановив, що при дослідженні вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача, проведеного 5 січня 2015 року ТОВ «Гарант Асістанс», не враховано коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, вартість додаткових робіт з відновлення зовнішнього вигляду автомобіля і розрахунок вартості ремонтних робіт проведено із застосуванням занижених цін.

З такими висновками суду апеляційної інстанції погоджується і колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства, величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків) (правова позиція, викладена в поставної Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року № 6-760цс15).

Так, апеляційним судом було проведено автотоварознавчу експертизу № Вс-12 від 28 березня 2016 року, якою встановлено, що вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля позивача «Шевроле Авео», внаслідок його пошкодження на момент заподіяння шкоди складає 23 828,89 грн, яка встановлена з урахуванням зносу транспортного засобу на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України №1335/5/1159 від 24 липня 2009 року.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 58-60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо наявності правових підстав для його скасування у частині відмови у задоволені позову до ПАТ «НАСК «Оранта».

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права у частині, що оскаржена, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду апеляційної інстанції по їх оцінці.

Керуючись статтями 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», подану представником ОСОБА_3, відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 7 квітня 2016 року у частині вирішення позовних вимог про стягнення майнової шкоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: Ю.Г.Іваненко О.М.Ситнік