АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Арапіна Н.Є.
№ 22-ц/796/8541/2017 Доповідач - Борисова О.В.
справа № 755/4759/17-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Пікуль А.А.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа: ОСОБА_3 про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив зняти арешт з майна накладений на підставі постанови від 03.05.2012 року винесеної в межах виконавчого провадження №30835011 по примусовому виконанню виконавчого листа №1-66 від 16.09.2009 року виданого Дніпровським районним судом м. Києва.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.06.2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи просив рішення суду скасувати та ухвалити нове.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень станом 01.02.2017 року у ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві на виконанні не перебувають виконавчі документи де боржником є ОСОБА_1 та виконавче провадження №30835011 завершено відповідно до постанови від 13.05.2014 року про повернення виконавчого документу стягувачу, а отже ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження.

Вказував, що 14.03.2017 року в прийомний день та години він прийшов до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві для можливості ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження і отримання копій вищезазначених документів із проханням зняти арешт з майна, однак йому було повідомлено, що виконавче провадження завершене та після трьох років зберігання у архіві було знищене, у зв'язку з чим зняти арешт не вбачається можливим.

Зазначав, що що суд першої інстанції при розгляді даної справи повинен був витребувати в ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві документи, які б підтверджували завершення виконавчого провадження та знищення архівних документів виконавчого провадження.

В судовому засіданніапеляційного суду позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав наведених в ній

Відповідач Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві та третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволення позову суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з листа Дніпровського районного ВДВС у м. Києві від 15.03.2017 року ОСОБА_1 було повідомлено, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 01.02.2017 року у відділі на виконанні не перебувають виконавчі документи де боржником є ОСОБА_1 Арешт на майно ОСОБА_1 накладався постановою від 03.05.2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Зазначена постанова винесена в межах виконавчого провадження №30835011 по примусовому виконанню виконавчого листа №1-66 від 16.09.2009 року виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 51520 грн.

Також в листі зазначено, що станом на 01.02.2017 року виконавче провадження №30835011 завершено відповідно до постанови від 13.05.2014 року про повернення виконавчого документу стягувачу. Підстав для припинення арешту майна боржника у зв'язку з поверненням виконавчого документу з підстав передбачених ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону від 21.04.1999 року №606-ХШV не встановлено.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції чинній на момент винесення постанови) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ч.1, 3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент звернення позивача з позовом) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі виявлення порушень порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Частиною 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що увсіх інших випадках арештможе бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до роз'яснень, які викладені в п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04.11.2010 року № 2677-VI).

В даному випадку позивач є боржником за виконавчим провадженням №30835011.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки позивач є стороною виконавчого провадження, то питання зняття арешту повинно бути предметом розгляду в порядку передбаченому розділом VІІ ЦПК України щодо оскарження дій або бездіяльності державного виконавця.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позовної заяви повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги позивача є аналогічними доводам, викладеним в обґрунтування позовних вимог, вони були предметом розгляду суду першої інстанції та правильно не були прийняті до уваги судом.

В апеляційній скарзі не наведено доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в рішенні, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: