Справа № 368/1014/17
провадження № 2/368/494/17
Рішення

Іменем України

"19" серпня 2017 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого - судді Шевченко І.І

при секретарі Гребеневич А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

позивач просить суд збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, код НОМЕР_2 аліменти на утримання його неповнолітньої дитини, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви про стягнення аліментів до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що вона, ОСОБА_1, та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від спільного шлюбу вона та відповідач мають неповнолітню дитину, а саме:

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя у неї з відповідачем не склалось, шлюбні відносини між ними припинились, у зв'язку з чим згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 від 11.06.2010 р. шлюб між нею та відповідачем було розірвано.

На даний час вона та відповідач проживають окремо. Малолітня дитина ОСОБА_3 проживає з нею та перебуває на її утриманні.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки відповідач не виконував встановленого ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язку та не приймав участі в утриманні дитини, а дитина фактично перебувала на утриманні лише неї, вона звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до рішення Кагарлицького районного суду прийнятого у справі №2-466/10 за її позовом до відповідача про стягнення аліментів, з відповідача було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500 гривень щомісяця.

Згідно із законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р. було внесено зміни до Сімейного кодексу України та збільшено мінімальний розмір аліментів до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Отже, на даний час мінімальний розмір аліментів збільшився, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України може бути підставою для збільшення розміру аліментів.

Сплата відповідачем аліментів на утримання сина в розмірі 500 гривень, ставить її та дитину в скрутне становище, оскільки у зв'язку із ростом цін на продукти харчування та одяг, вона не може забезпечити утримання дитини на належному рівні. Станом на 2010 рік вказаний розмір аліментів хоча б якось міг забезпечити дитини, але на даний час він навіть не може забезпечити мінімум необхідного для дитини. Крім цього, розмір аліментів в сумі 500 гривень, який сплачується відповідачем є меншим за мінімальний розмір встановлений законом (50 відсотків прожиткового мінімуму).

Збільшення розміру аліментів дасть можливість їй хоча б якось підтримувати рівень життя дитини на належному рівні.

Такими чином, відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України є всі підстави для прийняття судом рішення про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, шляхом збільшення розміру аліментів, в тому числі в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Чи працює відповідач їй не відомо, однак їй відомо, що відповідач має нерегулярний та непостійний дохід, а тому може сплачувати аліменти на утримання дитини.

У зв'язку з нерегулярністю та непостійністю доходу вона вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в твердій грошовій сумі.

Оскільки на утриманні відповідача інших дітей та непрацездатних осіб немає, виходячи з потреб дитини, яка потребує постійного утримання, вона вважає, що з відповідача може бути стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги позивача не визнав з наступних підстав. Він вважає, розмір аліментів, які пропонує стягнути з нього позивач є занадто велика і він вважає, що може сплачувати 800 грн. Проте, якщо 50 % є більшою сумою, ніж 800 грн., то максимальною сумою, що він зможе сплачувати це 1000 грн. Інших дітей на його утриманні не має. Здоров'я у нього добре. На утриманні непрацездатних батьків не має, хоч вони є і пенсіонерами, бо він сам бере у них гроші. Він лише батькам допомагає фізично, тому просить врахувати ним сказане при винесенні рішення.

Суд, вислухавши сторони та вивчивши надані документи, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що сторони - позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованих шлюбних відносинах, який було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, яке видано 11 червня 2010 року.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Згідно рішення Кагарлицького районного суду Київської області було видано виконавчий лист № 2-466 від 25.05.2010 року про стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. кожного місяця, починаючи з дня подачі заяви в суд: 30.04.2010 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Статтею 2 Конвенції Організація Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини.

У статті 3 Конвенції Організація Об'єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України у справі за №143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до ст.192 СК України (в редакції від 10.11.2016 року, яка діяла як на момент звернення з позовом, так й на момент розгляду справи) та п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що матеріальний стан одержувача аліментів ОСОБА_2, з моменту винесення рішення про стягнення аліментів, змінився, так як він періодично працював, про що свідчить копія його трудової книжки, хоч аліменти стягувалися в твердій грошовій сумі.

Дитина сторін - ОСОБА_2 зріс та потребує додаткових коштів для утримання та забезпечення належного рівня життя, що в свою чергу дає позивачу ОСОБА_1 право на перегляд розміру стягуваних аліментів.

З огляду на зазначені вище принципи захисту та піклування про дитину, які є пріоритетними, суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності у нього можливості слати аліментів на дитину у розмірі понад 800 - 1000 гривень щомісячно. При цьому суд акцентує увагу на тому, що ОСОБА_2 є повнолітньою особою працездатного віку, за віком та станом свого здоров'я може працювати, немає обмежень щодо праці, як безробітна особа,на обліку не перебуває та зобов'язаний матеріально утримувати власну дитину, інших неповнолітніх чи малолітніх дітей не має, не утримує матеріального своїх батьків.

Суд враховує, що за останні чотири роки в країні погіршилась економічна ситуація, при цьому розмір прожиткового мінімуму на дитину значно збільшився.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від до 6 років на місяць складає 1426 гривень, на дітей віком від 6 до 18 років - 1777 гривень.

Статтею 2 Конвенції Організація Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

Спілкування дитини з родичами з боку батька, гостювання за місцем їх мешкання, отримання дарунків на свята, не ототожнюється чинним законодавством з виконанням батьком дитини свого обов'язку матеріально утримувати дитину.

Наскільки вагомий цей внесок у життя дитини, чи відбувається він за рахунок коштів відповідача, з наданих ним доказів суд у судовому засіданні не встановив.

Виходячи з справедливих й розумних критеріїв належного розміру аліментів, відсутності у відповідача постійної роботи на час розгляду справи, обов'язок матері нарівні з батьком утримувати їх спільну дитину, суд визначає розмір аліментів 1100 гр. щомісячно, що є достатнім для забезпечення потреб дитини з урахуванням всіх інших встановлених по справі обставин та саме такий розмір не ущемляє будь-чиїх прав та законних інтересів, тому в решті вимог суд позивачу відмовляє.

Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, тому суд не може застосувати до розміру аліментів у твердій грошовій сумі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому в цій частині суд позивачу відмовляє.

Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати у виді судового збору відповідно до ставок, передбачених Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі вищевикладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 180, 182, 184 СК України ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 (одної тисячі сто) грн. на місяць на дитину, починаючи з дня подачі заяви в суд, а саме: 09.08.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь держави судовий збір на р/р 0324, МФО 821018, код 22030001, ЄДРПОУ - 37341907, банк - ГУ ДКСУ у Київській області в сумі 469 (чотириста шістдесят девять) грн. 31 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах одного місяця допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.І. Шевченко