Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1801/17
Провадження № 2/553/911/2017
У Х В А Л А

Іменем України

08.08.2017 рокум. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Парахіна Є.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ "Компаньон Фінанс" про визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року до суду надійшла позовна ОСОБА_1 до ТОВ "Компаньон Фінанс" про визнання недійсним кредитного договору, в якій позивач вказує, що на 26.04.2016 року звернулася до відділення ТОВ "Компаньон Фінанс" у м. Полтаві з метою отримання позики, їй в усній формі розяснили умови кредитування, вона підписала бланк заяви, який був викладений дрібним шрифтом, у звязку з чим вона з її змістом не ознайомилась, в цей же день отримала кошти в сумі 10100 грн., з яких 10000 грн. кредит на власні потреби, а 100 грн. оплата комісії. Оскільки не змогла внести перший внесок в обумовлений строк, з боку відповідача та інших невідомих осіб на неї почався тиск з погрозами та вимогами повернути кошти у значному розмірі. У липні 2016 року вона внесла частину боргу в сумі 3000 грн., а у серпні звернулась в поліцію.

Вказує, що не отримувала примірник кредитного договору, єдиний документ, який у неї наявний це заява від 26.04.2016 року, надати копію договору на запит відповідач відмовився, що дах підстави стверджувати про його відсутність, а відтак недотримання вимог про укладення договору в письмовій форм, що відповідно до ст. 215 ЦК України тягне недійсність такого договору. Зауважила на тому, що не була ознайомлена з Умовами надання та обслуговування кредитів, які є окремим документом, а відтак відповідачем підмінено порядок укладення договорів в письмовій формі з зазначенням у ньому усіх істотних умов іншими способами інформування споживача про умови кредитування, їй не була надана в письмовій формі інформація, передбачена ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів".

Зауважує, що відповідачем не було дотримано встановленої чинним законодавством України форми правочину та не проведено належним чином переддоговірну роботу, не надано споживачу фінансової послуги інформації про умови кредитування, натомість запроваджено непрозорі та незрозумілі умови надання кредитних коштів з наміром приховати дійсну інформацію про кредит, що дає підстави стверджувати про введення споживача в оману про умови кредитування і зобов'язання.

Просить вважати недійсним кредитний договір між ТОВ "Компаньон Фінанс" та ОСОБА_1 від 26.04.2016 року на суму 10100 грн.

Відповідно до положень ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Як вбачається зі змісту позову та приєднаних до нього документів, відповідач ТОВ "Лізингова компанія "Ваш Авто" знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Данила Щербаковського, 2-а, або за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 16.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач в позовній заяві посилається на норми Закону України "Про захист прав споживачів". А відповідно, визначаючи підсудність розгляду даного спору, стверджує про її право як споживача, визначене в ст. 110 ЦПК України, предявити позов за зареєстрованим місцем свого проживання, яке знаходиться в Подільському районі м. Полтави.

Як встановлено в ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування", споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не повязаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" N 5 від 12 квітня 1996 року, до відносин, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів", належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Враховуючи викладене, посилання позивача на положення Закону України "Про захист прав споживачів" є безпідставними, тим паче, що вказаним законом урегульовані відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, у звязку з задоволенням побутових потреб (ст. 1), тоді як спірні правовідносини витікають з договірних правовідносин, правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі договору фінансового лізингу, який не може бути віднесений до договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян. Споживачем, права якого зхахищаються на підставі Закону України "Про захист прав споживачів", є лише громадянин, який придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.

Зі змісту позову вбачається, що правовідносини між сторонами по справі ТОВ "Компаньон Фінанс" та ОСОБА_1 виникли з кредитного договору від 26.04.2016 року, предметом якого є кошти в сумі 10100 грн.

При цьому, аналіз положень вказаного договору переконливо свідчить про те, що кредитні кошти не надавались позичальнику ОСОБА_1 на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, що є основною ознакою споживчого кредиту.

Недоречним, на переконання суду, є також посилання позивача на висновки, викладені у рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10.11.2011 року, з огляду на те, що цим рішенням встановлено, що дія положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року N 1023-XII поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору, зважаючи на те, що спірні правовідносини між ОСОБА_1 до ТОВ "Компаньон Фінанс" виникли на підставі кредитного договору, який не є споживчим кредитом.

Відповідно, при зверненні до суду з зазначеним позовом не можуть бути застосовані норми ч. 5 ст. 110 ЦПК України щодо підсудності позовів про захист прав споживача.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 не може бути визнана споживачем в розумінні п.п. 19, 23 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", а на спірні правовідносини між сторонами не розповсюджується дія положень ч. 5 ст. 110 ЦПК України, які регламентують підсудність справ за вибором позивача за позовами про захист прав споживачів, а отже в даному випадку позовна заява має бути предявлена до суду згідно правил підсудності, визначених в ст. 109 ЦПК України, тобто за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається позивачу у випадку, коли справа не підсудна цьому суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ "Компаньон Фінанс" про визнання недійсним кредитного договору повернути позивачу.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_2