У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 12 травня 2017 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 13 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 28 серпня 2008 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач періодично надавав кошти на утримання дитини, а останні п'ять місяців припинив надавати матеріальне забезпечення. Дитина не бачила батька з серпня 2016 року. Відповідач не має постійного місця праці в Україні, однак часто їздить в Італійську республіку, де достатньо заробляє, орієнтовно 40 тис. грн в місяць, а тому може сплачувати щомісячно 3 тис. гривень на утримання дитини.

На підставі вищевикладеного, позивач просила ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі по 3 тис. грн. щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття, починаючи з 20 лютого 2017 року.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 12 травня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі по 3 тис. грн на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 20 лютого 2017 року.

Вирішено питання про судові витрати.

В частині стягнення аліментів за один місяць рішення звернуто до негайного виконання.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 13 липня 2017 року рішення Городоцького районного суду Львівської області від 12 травня 2017 року змінено.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі по 2 500 грн на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 20 лютого 2017 року.

У серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 12 травня 2017 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 13 липня 2017 року, тобто після закінчення строку, установленого ст. 325 ЦПК України.

До касаційної скарги додано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий судовий розгляд, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачу ОСОБА_3 самій матеріально важко утримувати дитину, вона є інвалідом третьої групи, відповідач ОСОБА_2 працює за кордоном і може сплачувати аліменти в сумі 3 тис. грн щомісяця.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, правильно виходив із того, що судом залишено поза увагою ту обставину, що на утриманні ОСОБА_2 є дочка від першого шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є повнолітньою та продовжує навчання, а позивач ОСОБА_3 працює та отримує заробітну плату близько 4 тис. грн.

Отже, розглядаючи справу, суд першої інстанції у незміненій частині рішення та апеляційний суд правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що заявник немає можливості сплачувати аліменти у розмірі 2 500 грн щомісячно є необґрунтованими та суперечать встановленим у справі обставинам.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Городоцького районного суду Львівської області від 12 травня 2017 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 13 липня 2017 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, за касаційною скаргою на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 12 травня 2017 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 13 липня 2017 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак