Справа №461/9677/15-ц
Провадження №2/461/465/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2017 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості

встановив:

Позивач звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовом про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 31.08.2007 року сторони уклали кредитний договір № 235/07/02, за яким позивач надав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 27939 доларів США 80 центів на придбання автотранспортного засобу марки Ford, модель NEW C-MAX TREND.

Відповідно до умов кредитного договору позичальник МузиченкоАндрій Миколайович, зобовязувався щомісячно до дати, встановленої в графіку, наведеному в додатку № 1 до кредитного договору, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку та безготівковим перерахуванням, у сумі не менше суми чергового погашення відповідної частини кредиту, відсотків та інших виплат, встановлених у графіку.

В забезпечення виконання зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків за його користування, інших платежів, передбачених договором, а також можливих штрафних санкцій між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_5 булоукладено договір застави 92/07/01/S-1, згідно умов якого заставодавець ОСОБА_5, передав заставодержателю банку, в заставу автомобіль марки Ford, модель NEW C-MAX TREND, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Також, з метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_5, зобовязань за кредитним договором, між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки VP 7978, згідно якого ОСОБА_6 зобовязувався солідарно відповідати перед кредитодавцем за виконання ОСОБА_5, зобовязань у повному обсязі.

В звязку із порушенням позичальником зобовязань щодо повернення кредитних коштів, позивач просив суд стягнути солідарно із ОСОБА_5 та ОСОБА_6О заборгованість за кредитним договором № 235/07/02 від 31.08.2007 року в сумі 26876 дол. США 49 центів, що по курсу НБУ 22,030769 станом на 21.08.2015 рокустановить 592109 грн. 75 коп., та 3310 грн. 49 коп. штрафних санкцій, а всього 595420 грн. 24 коп.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні фабулі позовної заяви, вказавши, що відповідач-1 ОСОБА_5., порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом, а також комісії за ведення та моніторинг кредитної справи, що передбачено умовами кредитного договору, а відповідач-2 ОСОБА_6, як поручитель повинен був нести солідарну відповідальність за невиконання відповідачем 1 зобовязань за кредитним договором. Просив позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що 27.06.2010 рокуМузиченко А.М. помер, про що позивачу вже було відомо ще у 2011 році, що підтверджується претензією від кредитора до спадкоємців від 19.05.2011 року, з якою позивач звернувся до Першої державної нотаріальної контори. Незважаючи на смерть позичальника 27.08.2015 року банк звернувся з претензією про повернення коштів до померлого ОСОБА_5

В запереченнях проти позову покликався на те, що договір поруки не містить положень про те, що у випадку смерті позичальника і переведення боргу на іншу особу, поручитель несе відповідальність за виконання зобовязань такими особами,відтак вважає, щоз моменту смерті ОСОБА_5, порука припинилася.Просив суд в частині стягнення боргу із ОСОБА_5 закрити провадження, а в частині стягнення боргу з ОСОБА_6 відмовити в позові за безпідставністю позовних вимог.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

02.09.2015 року до Галицького районного суду м. Львова поступила позовна заява Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.09.2015 року у даній справі відкрито провадження.

Відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_7» було переіменовано на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_7» (скорочена назва ПАТ «ВіЕйБі Банк»). ПАТ «ВіЕйБі Банк» є повним правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_7».

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21.12.2015 року провадження у справі закрито.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 30.11.2016 року скасовано ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 21.12.2015 року про закриття провадження, справу передано на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Скасовуючи ухвалу від 21.12.2015 р. про закриття провадженняАпеляційний суд Львівської області посилався на той факт, що ОСОБА_5, який був позичальником за кредитним договором №235/07/02 помер 27.06.2010 року, а судом першої інстанції обставина щодо кола спадкоємців, які фактично вважаються такими, що прийняли спадщину не зясована, та інформація щодо перевірки цієї обставини відсутня.

Судом встановлено, щоміж Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_7» і ОСОБА_5 31.08.2007 р.було укладено Кредитний договір № 235/07/02, за якимкредитні кошти в сумі 27939 доларів США 80 центів надавалися позичальнику на термін по 30.08.2013 р. За користування кредитними коштами встановлювалась плата в розмірі 13 відсотків річних.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За умовами кредитного договору№ 235/07/02, забезпеченням зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків за його користування, інших платежів передбачених кредитним договором, а також, можливих штрафних санкцій виступавдоговір застави автомобіля та договір поруки укладений з ОСОБА_6, який виступає в якостівідповідачем-2у справі.

За кредитним договором позичальник зобовязувався щомісячно до дати, встановленої в графіку, наведеному в додатку № 1 до кредитного договору, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку та безготівковим перерахуванням, у сумі не менше суми чергового погашення відповідної частини кредиту, відсотків та інших виплат, встановлених у графіку.За несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та несвоєчасну повну чи часткову сплату відсотків, позичальник зобовязаний сплатитибанку пеню в розмірі подвійної відсоткової ставки, визначеної умовами кредитного договору. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати відсотків за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості. Також за умовами укладеного між сторонами кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату відсотків, позичальник зобовязаний сплатитибанку штраф у розмірі 20 відсотків від суми неповерненого кредиту та/або несплачених відсотків.

Згідно ст.526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, позичальник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання за кредитним договором з моменту несплатичергового платежу відповідно до строків, визначених графіком платежів, який виступає додатком до кредитного договору № 235/07/02 від 31.08.2007 р.

Як вбачається з розрахунку позовних вимог та підтверджується зібраними доказами по справі останній платіж ОСОБА_5 провів 01.12.2008 року. Вказану обставину сторони не заперечували.

Статтею 623 Цивільного Кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Приписами ст.1050 Цивільного Кодексу України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

ОСОБА_5 помер 27.06.2010 р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть, котре долучене до матеріалів справи.

Відповідно до ст.608 ЦК України зобовязання припиняється смертю боржника тільки, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою.

Аналізуючи умови кредитного договору, в якому закладено обовязок позичальника здійснювати періодичні платежі на погашення зобовязання, здійснювати страхування, банк володів правом отримувати повну інформацію про позичальника та вимагати від останнього дострокового повернення кредиту в разі невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобовязань (п. 3.2.2 2.2.4 кредитного договору).

Судом встановлено, що позивачу був відомий факт про смерть ОСОБА_5, оскільки 19.05.2011 рокубанк звернувся з письмовою претензією від кредитора до спадкоємців, що підтверджується копією претензії, долученою до матеріалів справи.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п.1 ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Згідно п.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Пунктом 3 ст.1281 Цивільного Кодексу України передбачено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Відповідно до п.4ст.1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

В даній справі, кредитору стало відомо про смерть позичальника у 2011 році. Однак, позивачем не було встановлено коло спадкоємців, та не було зясовано чи спадщина була прийнята спадкоємцями.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Приписами ст.60ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до ст.137ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Виходячи з принципу диспозитивності судового процесу та положень ст.ст.131, 133, 137 ЦПК України суд не наділений повноваженнями збирати докази чи самостійно, без клопотання сторони у справі, витребовувати такі.

Скасувавши ухвалу Галицького районного судум.Львова від 21.12.2015 р. як передчасну, Апеляційний суд Львівської області направив справу на новий розгляд саме з тих підстав, що в ході першого розгляду справи обставина щодо спадкоємців, які фактично вважаються такими, що прийняли спадщину не зясована та інформація щодо перевірки цієї обставини відсутня.Однак, позивач не звертався до суду із клопотанням про витребування необхідних доказів для визначення кола спадкоємців ОСОБА_5

Самостійно до суду для визнання спадщини відумерлою відповідно до ч.1 ст.1277 ЦК України банк не звертався.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на стягненні заборгованості саме з ОСОБА_5 та поручителя ОСОБА_6

За даних обставин, суд дійшов висновку, що провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_5 необхідно закрити.

Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості із ОСОБА_6, то в силу вимог п.3 ст.559 ЦК України порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Згідно ст.523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

На поручителів може бути покладено обовязок щодо належного виконання зобовязання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й у договорі поруки як згоди відповідати за виконання зобовязання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобовязанням. Вказане підтверджується правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-20цс/15.

Договором поруки VP 7078, укладеним між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_7» та ОСОБА_6 не передбачався обовязок поручителя відповідати за правонаступника боржника у випадку зміни боржника в зобовязанні і невиконання чи неналежного виконання ним основного зобовязання чи будь-якої особи.

Представник ОСОБА_6 повідомив про відсутність його згоди відповідати за спадкоємців ОСОБА_5 за зобовязаннями, що випливають з кредитного договору № 235/07/02 від 31.08.2007 року.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що порука ОСОБА_6 відповідати за зобовязання ОСОБА_5 за кредитним договором № 235/07/02 від 31.08.2007 року, оформлена Договором поруки VP 7078,припинилась в момент смерті ОСОБА_5 27.06.2010 року, відтак ОСОБА_6 не може нести солідарну відповідальність перед кредитором, а отже в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено з позивача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі

Керуючись ст.ст.523,559, 526, 608, 612, 623, 625, 1216, 1281 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 79, 88, 205, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_5 - закрити.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_6 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом 10 днів з моменту його проголошення. У разі, якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.