АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4269/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів страхування
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Котелевець А.В.,

Кругової С.С.,

за участю секретаря: Леськів Е.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «АСК «ІНГО Україна» про стягнення суми страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 10.02.2014 року між ним та відповідачем було укладено договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків №630580012.14. страховий платіж за даним договором позивачем був сплачений у повному обсязі.

Предметом страхування є автомобіль марки MAZDA, д/н НОМЕР_1, який був застрахований на випадок дорожньо-транспортної пригоди. 02.11.2014 року на перехресті вул. Богдана Хмельницького та вул. Кірова у місті Харкові мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій належний йому автомобіль було пошкоджено, після чого позивач виконав всі умови, передбачені законодавством України та договором, тобто вчасно та у належний спосіб повідомив відповідача про настання страхового випадку, додав усі документи.

Матеріальний збиток згідно висновку авто товарознавчого дослідження №13898 від 03.03.2015 року складає 136829, 70 грн. 03.11.2014 року до Харківського регіонального управління відповідача позивачем було подано заяву про настання страхового випадку, 04.11.2014 року автомобіль було надано для огляду представником відповідача та призначено відповідачем експерту-автотоварознавцю. Пізніше було подано і заяву на виплату страхового відшкодування.

Відповідач повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на пункт 2 договору, згідно якого договір страхування припиняє свою дію з моменту першого письмового заявленого випадку; страховим випадком не визнається будь-яка подія, яка настала в період між першим страховим випадком по пункту 2 цього договору страхування і виплатою страхового відшкодування страхувальнику, якщо в цей договір страхування не внесені відповідні зміни. Так, 05.08.2014 року на автодорозі Кременчуг-Полтава позивач, керуючи автомобілем, потрапив в яму на дорозі, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, після чого звернувся до відповідача за страховим відшкодуванням, однак страховик не визнав дану подію страховим випадком. Вважає, що правомірність відмови у виплаті страхового відшкодування є недоведеною відповідачем.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 136 829, 70 грн. у якості страхового відшкодування; 57 294, 93 грн. у якості урахування індексу інфляції; 3 995, 40 грн. у якості 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язання, а також судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким просить задовольнити його позовні вимоги.

Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, зазначає, що правомірність відмови у виплаті страхового відшкодування відповідачем не доведена, до листа відповідача про відмову у виплаті не представлено жодних доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що договору страхування припинив свою дію після звернення позивача із заявою до відповідача щодо виплати страхового відшкодування за первісною дорожньо-транспортною пригодою.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства.

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом 1 інстанції встановлено, що 10.02.2014 року між позивачем ОСОБА_2 (страхувальник) та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» (стаховиком) було укладено договір страхування №630580014.14 добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків. Предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, зазначеним в п. 1 договору, а саме автомобіль марки MAZDA 6 2.5, рік випуску - 2013, реєстраційний номер НОМЕР_1.

02.11.2014 року на перехресті вул. Богдана Хмельницького та вул. Кірова у місті Харкові мала місце дорожньо-транспортна пригода, одним із учасників якої був позивач, якому належить автомобіль MAZDA 6 2.5, рік випуску - 2013, реєстраційний номер НОМЕР_1, про що свідчить довідка №9458569 від 13.01.2015 року №Д/50, видана Управлінням Державтоінспекції ГУ МВС України в Харківській області.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 16 Закону України «Про страхування», визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлена у межах вартості майна на момент укладення договору.

Згідно із статтею 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

03.11.2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Харківського регіонального управління ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» із повідомленням про випадок, що підтверджує повідомлення про настання страхового випадку.

Листом ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» від 18.11.2014 року Вих. №4724 позивача було повідомлено про розгляд документів з приводу події, що сталася 02.11.2014 року у місті Харкові, та повідомлено про відсутність правових підстав для виплати страхового випадку за збиток, який був завданий автомобілю MAZDA 6 2.5, рік випуску - 2013, реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок події 02.11.2014 року, так як договір страхування припинив свою дію.

Розділом 2 договору страхування №630580014.14 добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків передбачено, що договір страхування припиняє свою дію з моменту першого письмового заявленого страхового випадку. Страховим випадком не визнається будь-яка подія, яка настала в період між першим страховим випадком по п. 2 договору страхування і виплатою страхового відшкодування страхувальнику, якщо в цей договір страхування не внесені відповідні зміни.

Так судом першої інстанції встановлено, що 05.08.2014 року на а/д Кременчуг-Полтава за участю автомобіля MAZDA, д/н НОМЕР_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Про даний страховий випадок позивачем було повідомлено страховика, що підтверджується повідомленням про страховий випадок від 06.08.2014 року (а. с. 98-99).

В суді апеляційної інстанції позивач підтвердив, що звертався із письмовою заявою до відповідача про виплату страхового відшкодування за випадком, що стався 05.08.2014 року, однак йому було відмовлено.

Листом ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» від 03.10.2014 року Вих. №4059 позивача було повідомлено про розгляд документів з приводу події, що сталася 05.08.2014 року та на підставі пункту 12.1.4 договору страхування, пункту 15.1.5 Правил добровільного страхування наземного транспорту (автокаско), статті 26 Закону України «Про страхування» та статті 991 Цивільного кодексу України відмовлено у виплаті страхового відшкодування в повному обсязі.

Випадок 05.08.2014 року позивач не вважає дорожньо-транспортною пригодою та страховим випадком, вказує, що він, рухаючись на автомобілі, лише потрапив колесом у яму, в наслідок чого автомобіль зазнав ушкодження.

Між тим, згідно Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Отже подія 05.08.2014 року про яку йдеться - є дорожньо-транспортною пригодою.

Із змісту листа ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» від 03.10.2014 року Вих. №4059 та з пояснень представника відповідача вбачається, що подія 05.08.2014 року є дорожньо-транспортною пригодою та страховим випадком, однак у виплаті страхового відшкодування позивачу було відмовлено, оскільки він покинув місце події, з*їхав з місця ДТП, несвоєчасно повідомив про страховий випадок.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (статті 627 Цивільного кодексу України).

Отже, сторони погодились, що з моменту першого письмового заявленого страхового випадку договір страхування припиняє свою дію.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачем вже було заявлено про страховий випадок 05.08.2014 року, то відповідно розділу 2 договору страхування, він припинив свою дію, тому у відповідача не виникає правових підстав для виплати страхового відшкодування за збитки, які були завдані автомобілю MAZDA, д/н НОМЕР_1, внаслідок ДТП, що сталося 02.11.2014 року.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 висновків суду не спростовують.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - А.В. Котелевець

С.С. Кругова