Справа № 734/509/17 Провадження № 22-ц/795/1331/2017 Суддя у I інстанції Соловей В. В.
Категорія: цивільна Доповідач-суддя Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

17 серпня 2017 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Бечка Є.М., Лакізи Г.П.,

з участю секретаря судового засідання Халимон Т.Ю.,

ОСОБА_2, його представників ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без шлюбу та зміну черговості одержання права на спадкування,

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без шлюбу та зміну черговості одержання права на спадкування відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просила скасувати рішення суду та постановити нове рішення про задовлення позовних вимог, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, з огляду на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на численні докази проживання однією сім'єю її та ОСОБА_6, наявні у справі. Зазначала, що починаючи з 2005 року вони почали проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов'язані спільним побутом. ОСОБА_6 постійно хворів, перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги, як у побуті, так і в моральному аспекті. До останнього дня його життя була поруч та надавала йому необхідну допомогу.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без зміни, мотивуючи вказану позицію його законністю та обґрунтованістю. Вважає, що заявлені вимоги позивачем є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, викладені в ній обставини є надуманими.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявними у справі доказами безспірно не підтверджено факт спільного проживання та ведення спільного господарства, існування спільного побуту та взаємних прав і обов'язків між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 безперервно починаючи з 2005 року по день смерті останнього, по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону, який регулює спірні правовідносини і з ним погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є проживання осіб однією сім'єю зі спадкодавцем.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), слід враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 26.08.2016 року Козелецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с. 49).

Згідно копії паспорту ОСОБА_5, остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8 зворот).

Відповідно до копії довідки Київської морської школи Товариства Сприяння Обороні України № 3 від 21.02.2017 року, судом було встановлено, що починаючи з 01.11.2013 року ОСОБА_5 працює в Київській морській школі з на посаді робітника службових приміщень (а.с.9).

Доведення в суді першої інстанції фактів спілкування ОСОБА_5 з ОСОБА_6, допомоги йому по господарству, наявність в матеріалах справи спільних фотокарток, зроблених під час відповідних подій, а не в сімейному колі, отримання ОСОБА_5 пенсії за дорученням ОСОБА_6 у певний період часу, подання довідок з лікарні, копії посвідчення ОСОБА_6, як інваліда I групи, не є достатніми доказами на підтвердження факту проживання зазначених осіб однією сім'єю, ведення спільного господарства, існування спільного побуту та взаємних прав і обов'язків між позивачем та ОСОБА_6 не менше як протягом п'яти років. Крім того, доводи позовної заяви спростовуються поясненнями свідків: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, згідно з якими, ОСОБА_5 допомагала померлому ОСОБА_6 по домогосподарству, однак допомогу вона здійснювала періодично, у вільний час, спільно з ОСОБА_6 не проживала та членом його сім»ї не була.

Відповідно до довідки з роботи, ОСОБА_5 з 2013 року працює в місті Києві, а тому апеляційний суд знаходить, що суд першої інстанції вірно критично оцінив подані позивачем докази та не знайшов підстав для задоволення позову в наведеній частині.

Положеннями ч. 2 ст. 1259 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Отже, зміна черговості одержання права на спадкування у судовому порядку можлива за наявності таких обставин:

- спадкодавцю надавалася матеріальна або інша допомога з боку спадкоємця;

- така допомога надавалася протягом тривалого часу;

- безпорадний стан самого спадкодавця;

- фізична особа відноситься до кола спадкоємців за законом.

У Законі міститься вичерпний перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості, що не потребує розширеного тлумачення.

Відсутність хоча б однієї із наведених обставин зумовлює застосування загального порядку черговості спадкування, визначеного у ст. 1258 ЦК України. При цьому навіть встановлення факту проживання із спадкодавцем протягом певного часу і відповідна взаємна турбота осіб, які проживають разом, не є підставою для зміни черговості спадкування, оскільки сукупність підстав для застосування ч. 2 ст. 1259 ЦК України має бути дотримана.

Зважаючи на те, що надані ОСОБА_5 докази в належній мірі не відображають наведених вище обов'язкових обставин, необхідних для застосування ч. 2 ст. 1258 ЦК України до спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні вимог в наведеній частині позову.

Зокрема, судом було встановлено та враховано те, що спадкодавець був матеріально забезпеченою особою та не потребував від позивача матеріального забезпечення, не перебував у безпорадному стані, оскільки майже до кінця свого життя самостійно забезпечував умови життя, активно проводив дозвілля, відпочинок, керував автомобілем. Побічно зазначені обставини підтверджені і позивачем в позовній заяві.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а відтак, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом 20 днів.

Голова судового засідання: Судді: