У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про повернення банківського вкладу та процентів за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», поданою представником Лопатніковою АліноюВолодимирівною, на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про повернення банківського вкладу (депозиту) та процентів на загальну суму 797 935,35 грн.

В обґрунтування позову посилався на те, що між ним та банком укладено депозитні договори, а саме вклад «Стандарт» від 3 листопада 2010 року на суму 140 000 грн строком на один рік; вклад «Депозит +» від 5 вересня 2011 року на суму 200 000 грн та вклад «Універсальний» від 25 вересня 2012 року на суму 3 000 грн у Кримських відділеннях міста Ялта.

На його заяви до відповідача про припинення вкладів та повернення коштів було отримано відмови із посиланням на тимчасову окупацію Кримського півострову та закриттям філіалів, які там знаходились.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано незаконною відмову ПАТ КБ «ПриватБанк» у поверненні ОСОБА_3 банківських вкладів (депозитів).

Зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» повернути ОСОБА_1:

за депозитним договором від 3 листопада 2010 року - вклад у розмірі 140 000 грн та проценти за депозитом за період з 3 листопада 2010 року по 3 листопада 2015 року у розмірі 114 400 грн;

за депозитним договором від 5 вересня 2011 року - вклад у розмірі 200 000 грн та проценти за депозитом за період з 5 вересня 2011 року по 5 вересня 2015 року у розмірі 96 000 грн;

за депозитним договором від 25 вересня 2012 року - вклад у розмірі 3 000 грн та проценти за депозитом за період з 25 вересня 2012 року по 25 вересня 2015 року у розмірі 1 440 грн, а всього 555 940 грн.

У іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2016 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2016 року змінено і зменшено нараховані проценти за депозитним вкладом від 3 листопада 2010 року - до 109 846,84 грн, за депозитним договором від 5 вересня 2011 року - до 90 989,89 грн, за депозитним договором від 25 вересня 2012 року - до 1 338,49 грн.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій представником Лопатніковою А.В., ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

У суді першої інстанції представник банку заперечував проти задоволення позову про повернення банківських вкладів лише з підстав їх укладення у відділеннях м. Ялта, тому позивач мав звертатися за виплатою коштів до державних або недержавних установ Російської Федерації.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що тимчасово окупована територія України - Крим є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституціїта законів України.

Оскільки договори депозиту укладені до дати початку тимчасової окупації - 3 листопада 2010 року, 5 вересня 2011 року, 25 вересня 2012 року, банк зобов'язаний виконати умови договору та повернути позивачу кошти.

Судами встановлено, що внесення сум вкладів підтверджується наданими квитанціями, які містять найменування банку, що проводить платіж, ідентифікаційні дані платника, суму, призначення платежу із зазначенням номеру договору, дату платежу, підпис касира та відомості про електронний цифровий підпис установи банку. В якості додаткового документу, що підтверджує внесення коштів на депозит, банк надав клієнту електронну ощадну книжку № НОМЕР_1, яка дозволяє отримати у банкоматах ПАТ КБ «ПриватБанк» інформацію про суму вкладу та процентів.

Вказані оригінали документів надані суду першої інстанції для огляду, у зв'язку з чим їх копії, засвідчені судом з оригіналу, відповідають встановленим вимогам і є належним доказом внесення позивачем коштів на депозит за вказаними договорами.

Суди обґрунтовано задовольнили позов, оскільки зобов'язання за договором банківських вкладів банком не виконані, внаслідок чого наявні підстави для стягнення грошових коштів за цими договорами. Позивач надав належні та допустимі докази укладення депозитних договорів та внесення грошових коштів на рахунок банківської установи для зарахування на його рахунки.

Апеляційний суд, переглядаючи справу, дійшов правильного висновку щодо зменшення розміру процентів, врахувавши уточнення позовних вимог.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 58-60, 212 ЦПК України, правильно встановили обставини справи і ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції у частині, що не змінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а наведені у касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність зазначених висновків судів не спростовують. За таких обставин рішення першої інстанції у названій частині та рішення апеляційного суду підлягають залишенню без змін.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», подану представником Лопатніковою Аліною Володимирівною відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2016 року у частині, що не змінена апеляційний судом, та рішення апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: О.М.Ситнік О.В.Ступак