УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Завгородньої І.М., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який уточнив в ході розгляду справи, та остаточно просив:

- зобов'язати ОСОБА_6 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із донькою ОСОБА_7;

- визначити способи його участі як батька у вихованні доньки шляхом особистого спілкування: побачень щопонеділка з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та першу, третю суботу кожного місяця з 14 год. до 19 год., без присутності матері, за місцем навчання доньки або за місцем її проживання, перебування;

- надати необмежене спілкування з донькою засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою;

- у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення батька з донькою або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні донька проводить з батьком;

- в день побачення батька з донькою батько має право забирати доньку з дошкільного/шкільного навчального закладу особисто;

- зобов'язати ОСОБА_5 за два дні до дня зустрічі батька з донькою надавати батькові точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це батька особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що сторони є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, проте після розірвання шлюбу між сторонами дитина залишилась проживати разом з матір'ю ОСОБА_5, яка чинить йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з донькою.

У зв'язку з наведеним ОСОБА_4 просив задовольнити позов.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня

2016 позов задоволено частково.

Визначені наступні способи участі ОСОБА_4 у вихованні доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1:

- побачення: щопонеділка з 18 год. до 20 год.; перша, третя субота кожного місяця з 14 год. до 19 год. - в присутності матері ОСОБА_5

Зобов'язано ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_4 брати участь у вихованні та спілкуванні із донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судового збору.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 27 березня 2017 року про виправлення описки, апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року в частині визначення способу участі ОСОБА_4 у вихованні доньки ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1, змінено.

Визначено наступні способи участі ОСОБА_4 у вихованні доньки

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1:

- побачення: щопонеділка з 18 год. до 20 год.; перша, третя субота кожного місяця з 14 год. до 19 год. - без присутності матері ОСОБА_5;

- перші десять побачень батька ОСОБА_4 із малолітньою донькою, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, проводити в присутності матері - ОСОБА_5

Вирішено питання про розподіл судового збору.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позов та визначаючи порядок зустрічей батька з дитиною в присутності матері, суд першої інстанції виходив з того, що наявні перешкоди з боку матері дитини по відношенню до позивача, як батька, у спілкуванні з дитиною, а тому врахувавши висновок органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 23 травня 2016 року та погоджуючись із визначеним ним графіком спілкування, а також врахувавши відсутність спілкування дитини з батьком протягом останнього часу та вік дитини (5 років), суд дійшов висновку про необхідність поступового налагодження взаємовідносин дитини з батьком, не травмуючи психіку дитини, та визначив порядок спілкування батька з дитиною в присутності матері.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення способу участі ОСОБА_4 у вихованні доньки ОСОБА_7 та погоджуючись із рішенням суду першої інстанції у іншій частині, який на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, виходив із відсутності відомостей щодо негативного впливу батька на розвиток дитини, дійшовши обґрунтованого висновку про необхідність присутності матері під час перших десяти зустрічах батька з дитиною, оскільки такий спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною не зашкодить їй, а навпаки повністю відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприймати піклування кожного із батьків про її здоров'я, фізичний та духовний розвиток і дасть змогу урівноважити її психоемоційний стан.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

М.Є. Червинська