АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 654/21/17-ц Головуючий в І інстанції: Данилевський М.А.
Номер провадження: №22-ц/791/1484/17 Доповідач: Майданік В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Майданіка В.В.

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.

секретар Цулукіані І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину ОСОБА_5 у зв'язку із навчанням дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

05 січня 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, просила стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання їхньої повнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для працездатної особи , щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною 23 років.

Позов обґрунтований тим, що у 2016 році ОСОБА_5 вступила до Херсонського державного університету, на даний час навчається на 1 курсі денної форми навчання факультету природознавства, здоров'я людини і туризму за спеціальністю фізична реабілітація, на бюджетній формі фінансування. Батько дитини допомоги не надає, хоча отримує дохід від вирощування сільськогосподарської продукції, виконує роботи за договорами цивільно-правового характеру, дочка потребує матеріальної допомоги, самій позивачці важко утримувати дитину, через те, що є інвалідом ІІІ групи

Оскаржуваним рішенням від 17 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнено аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_5 у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи стягнення з 05.01.2017 року, і до досягнення ОСОБА_5 23-х років за умови продовження нею навчання. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діючий в інтересах ОСОБА_3, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, вказав, що суд не прийняв до уваги, що на земельну ділянку 0,83 га, яка виділена відповідачу як усім в селі, не оформлено право власності, у зв'язку із чим відповідач не може її використовувати або здати в оренду. Також зазначили, що суд не врахував, що відповідачу потрібно утримувати будинок, сплачувати податок на землю та комунальні послуги, а також виплачувати аліменти на неповнолітню дитину, у зв'язку із чим він не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається таке.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 12.10.1998р. під час якого ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася їхня дочка ОСОБА_5.

Постановою Голопристанського місцевого суду Херсонської області від 19.10.2001р. стягнено із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 29.10.1999 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.3).

Згідно довідки-розрахунку, складеної Голопристанським міськрайонним відділом державної виконавчої служби, заборгованість за відповідачем по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. станом на 12.04.2017 року складає 22325,61грн. (а.с.48-49).

Відповідно до рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 10.05.2017 року в іншій цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів позов був частково задоволений, з відповідача на користь позивача була стягнута неустойка за прострочення сплати аліментів в сумі 8169,28грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог було відмовлено (а.с.38-39).

Із довідки №93/06-131 від 09.09.2016р., виданої проректором з навчальної та виховної роботи та в.о.декана факультету, а також із угоди про підготовку фахівців з вищою освітою №577467 від 15.08.2016р. вбачається, що ОСОБА_5 навчається у Херсонському державному університеті на 1 курсі денної форми навчання факультету природознавства, здоров'я людини і туризму за спеціальністю фізична реабілітація, на бюджетній формі фінансування; отримує стипендію в розмірі 825грн. (а.с.7, 8).

При апеляційному розгляді справи позивачка зазначила, що наразі ОСОБА_5 отримує стипендію у розмірі близько 1000грн.

Згідно довідки про склад сім'ї №779 від 10.10.2016р., виданої Долматівською радою Голопристанського району, в будинку по вул.Зоряна,34 Голопристанського району Херсонської області проживають ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (дочка), ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 (онука), ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.6).

Із останнього запису трудової книжки ОСОБА_3 вбачається, що наказом № 15-к від 31.10.2012р. він звільнений з роботи у ФГ "Охріменко" згідно п.1 ст.36 КЗпП України (за згодою сторін), де працював підсобним робітником з 12.10.2012р. (а.с.29-33).

Із Інформаційної довідки з різних Державних реєстрів вбачається, що за відповідачем жодне майно не зареєстроване (а.с.71-73).

Крім повнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. у відповідача є неповнолітня дочка - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.50).

Матір'ю вказаної неповнолітньої дочки є ОСОБА_9.

Отже, офіційно ОСОБА_3 з 31.10.2012р. ніде не працює та має неповнолітню дочку.

Із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та медичної довідки облшкірвендиспансера вбачається, що відповідач хворіє хворобою псоріаз, прогресуючий, гостра форма, псоріатичний артрит із болями, наявні загострення, перебував на лікуванні з 27 квітня по 18 травня 2017 року; проведено лікування (а.с.28, 51).

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2, позивачка ОСОБА_4 є пенсіонером по інвалідності ІІІ групи (загальне захворювання) (а.с.37).

Відповідно до довідки № 28/02-12 від 13.06.2017р., виданої в.о.сільского голови, відповідач ОСОБА_3 проживає АДРЕСА_1, є членом особистого селянського господарства та має у користування 0,83га сільськогосподарської землі; сільська рада не володіє інформацією стосовно наявності у володінні відповідача сільськогосподарської техніки (а.с.46).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем факту непрацездатності, з того, що наявність хвороби шкіри не може свідчити про його неможливість працювати та надавати дитині матеріальну допомогу.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки до нього суд дійшов, не з'ясувавши належним чином обставини справи та неправильно застосувавши норми матеріального права, що згідно з п.п.1 та 4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Згідно ст.199 СК України: якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч.1); право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч.2); право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3).

Відповідно до ст.200 СК України: суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу (ч.1); при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.2).

Згідно з ч.1 ст.182 вказаного Кодексу (в редакції закону від 17.05.2017р, що набрав чинності 08.07.2017р, тобто до ухвалення оскаржуваного рішення), при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 вказаної статті зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, законодавство встановлює суттєву відмінність між обов'язком батьків утримувати неповнолітню або повнолітню дитину, ця відмінність полягає у тому, що у випадку з повнолітньою дитиною віком до 23-х років, яка навчається, батьки зобов'язані утримувати їх за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

При апеляційному розгляді справи відповідач зазначив, і це підтверджується вказаними вище медичними документами, що він хворіє хворобою псоріаз, псоріатичний артрит, гостра форма, наявні загострення, болі, лікування вимагає значних коштів, яких в нього не вистачає, оскільки він не може в селі, де проживає, влаштуватися на роботу через її відсутність. Відповідач вказував, що в період працевлаштування аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2., яка була неповнолітньою, сплачувалися, а в інші періоди він не міг їх сплачувати, тому і виникла заборгованість. Зазначив, що в нього немає нерухомого майна та жодних транспортних засобів, проживає в батьківському будинку, працює із сім'єю на городі і таким чином живе.

Також при апеляційному розгляді справи позивачка підтвердила, що вона офіційно зареєстрована приватним підприємцем, має автомобіль "Фольксваген", проте, зазначила, доходів не має. Також вказала, що при вступу дочки до вищого навчального закладу вона не узгоджувала з відповідачем це питання, а також питання майбутнього утримання дитини. Її вказана дочка зареєстрована з нею в селі Долматівка Голопристанського району, але фактично навчається і проживає в м.Херсоні.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не може надавати матеріальну допомогуна свою повнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2., яка навчається. З приводу цього позивачкою не надано належних доказів, які підтверджували спроможність відповідача надавати вказану допомогу. Більш того, хвороба відповідача та необхідність лікування, наявність іншої сім'ї та іншої неповнолітньої дитини, наявність заборгованості по аліментах на утримання дочки ОСОБА_10, яка ще була неповнолітньою, відсутність будь-якого нерухомого майна та автотранспорта, відсутність постійної роботи і робота його тільки на городі свідчать про відсутність у нього будь-якої можливості надавати вказану допомогу.

Колегія судді також враховує і те, що, як зазначила сама позивачка, при вступу дочки до вищого навчального закладу вона не узгоджувала з відповідачем це питання, а також питання майбутнього утримання дитини.

Суд же першої інстанції на це уваги не звернув і, незважаючи на встановлені обставини, прийшов до неправильного висновку про часткове задоволення позову.

Крім того, слід звернути увагу й на те, що за змістом ст.3 ЦПК України та ст.199 СК України батько, мати має право звернутися з таким позовом, однак такий позов міг бути поданий в інтересах повнолітньої дитини, яка повинна бути позивачем у справі, а з врахуванням того, що дитина є дієздатною, то аліменти повинні бути стягнуті на її, а не інших осіб, користь, в тому числі, коли такі особи наділені правом звернення до суду з позовом в інтересах інших осіб.

У цій же справі повнолітня дочка сторін ОСОБА_5 фактично живе окремо від матері, навчається в м.Херсоні у вищому навчальному закладі, на денній формі навчання бюджетної форми фінансування, отримує стипендію в розмірі 1000грн., однак вона не є позивачем, позов пред'явлено не нею і не в її інтересах.

З огляду на наведене колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції як незаконне і необґрунтоване підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 липня 2017 року скасувати й ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину ОСОБА_5 у зв'язку із навчанням дитини - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська