У Х В А Л А

14 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Романюка Я.М.,

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2016 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Котовський міськрайонний суд Одеської області рішенням від

23 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ТОВ «Компанія «Приват-плюс» відмовив.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 7 вересня 2016 року касаційну ТОВ «Компанія «Приват-плюс» відхилив, ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2016 року залишив без змін.

13 червня 2017 року до Верховного Суду України звернулося ТОВ «Компанія «Приват-плюс» із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2016 року.

Усуваючи недоліки ТОВ «Компанія «Приват-плюс» зазначило, що просить переглянути зазначену ухвалу суду касаційної інстанції з визначеної пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах

На обґрунтування вимог заявник надав ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня

2015 року та 17 травня 2017 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі − ЦПК України) Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявниця, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ «Компанія «Приват-плюс» суд першої інстанції, з яким погодились суди апеляційної й касаційної інстанцій, дійшов висновку, що укладений між сторонами договір є нікчемним, що виключає стягнення коштів за таким договором. При цьому суди встановили, що діяльність позивача є функціонуванням «пірамідальної схеми», оскільки наявні головні ознаки: здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; відсутність продажу або споживання товару.

Наданою для порівняння ухвалою від 17 червня 2015 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ залишив без змін рішення апеляційного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання договору щодо консультаційних послуг недійсним, з підстав пропуску позовної давності. Рішення апеляційного суду в частин визнання недійсним договору щодо надання послуг, спрямованих на придбання товару та стягнення коштів, скасував та передав справу в цій частині на новий розгляд відповідно до статті 338 ЦПК України, посилаючись на те, що статі 18 та 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають різні взаємовиключні підстави визнання угод недійсними та відповідно предмет доказування у таких справах є відмінним.

Ухвалою від 17 травня 2017 року суд касаційної інстанції залишив без змін рішення, якими відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання договору недійсним з посиланням на те, що доводи позивача про несправедливість умов договору, наявність в діях ТОВ «Авто Просто» ознак нечесної підприємницької практики та ознак «пірамідальної схеми», а також введення позивача в оману не знайшли свого підтвердження.

У судових рішеннях, наданих заявником для порівняння, та в судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ТОВ «Компанія «Приват-плюс» обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк