У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Словянські шпалери Корюківської фабрики технічних паперів» про визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулуза касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 29 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 16 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «Слов'янські шпалери Корюківської фабрики технічних паперів» з вказаним позовом, посилаючись на те, що наказом № 11 від 22 січня 2016 року її звільнено з посади комірника складу готової продукції у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Зазначала, що роботодавцем порушено передбачений законом порядок звільнення, оскільки не враховано її переважне право на залишення на роботі, їй не було запропоновано іншу роботу на тому самому підприємстві і до профспілки з поданням про надання згоди на звільнення звернулася неповноважна особа.

ОСОБА_1 просила поновити її на роботі в ПАТ «Слов'янські шпалери Корюківської фабрики технічних паперів» на попередній посаді - комірника складу готової продукції; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та допустити негайне виконання рішення.

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 29 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 16 травня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 29 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 16 травня 2016 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, виходив із того що, при звільненні ОСОБА_1 з підстав, передбачених п. 1ст. 40 КЗпП України, роботодавцем дотримано порядок звільнення, встановлений ст. ст. 40, 42, 43, 49-2 КЗпП України.

З такими висновками судів попередніх інстанцій погоджується і колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судами встановлено, що з 5 серпня 2004 року ОСОБА_1 працювала на різних посадах у ПАТ «Слов'янські шпалери Корюківської фабрики технічних паперів», у тому числі комірником складу готової продукції.

Наказом від 5 листопада 2011 року затверджені зміни до штатного розпису, а саме за період з 5 листопада 2015 року по 23 січня 2016 року із штатного розпису передбачено вивести 11 посад комірників складу готової продукції.

Наказом генерального директора ПАТ «Слов'янські шпалери Корюківської фабрики технічних паперів» № 133 від 17 листопада 2015 року «Про скорочення чисельності (штату)» прийнято рішення скоротити з 21 січня 2016 року робочі місця та штатні одиниці у структурних підрозділах підприємства, зокрема, на складі готової продукції - 10 одиниць комірників.

Наказом від 19 листопада 2015 року № 194 ОСОБА_1 попереджено про розірвання трудового договору з 21 січня 2016 року у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, з яким вона ознайомлена 19 листопада 2015 року, що не заперечує позивач.

Рішенням профспілкового комітету первинної профспілкової організації ПАТ «Слов'янські шпалери Корюківської фабрики технічних паперів» від 20 січня 2016 року № 8 надано згоду на звільнення ОСОБА_1 з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України - у зв'язку зі скороченням чисельності та штатних одиниць - з 22 січня 2016 року.

Наказом ПАТ «Слов'янські шпалери Корюківської фабрики технічних паперів» № 11 від 22 січня 2016 року ОСОБА_1 звільнена з 22 січня 2016 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Суд при розгляді справи про визнання звільнення позивача неправомірним встановив, що дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці шляхом скорочення штату працівників, власником додержано норми законодавства, що регулюють вивільнення працівників, про що у справі є відповідні докази. Власник не мав можливості перевести позивача з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, так як вакантних посад, які б могли бути їй запропоновані, не було. Судами також встановлено, що ОСОБА_1 переважним правом на залишення на роботі не користувалася та була попереджена за 2 місяці про наступне вивільнення, яке погоджено з органом профспілки, утвореної на підприємстві.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що її було безпідставно звільнено з 22 січня 2016 року, оскільки зміни до штатного розпису набули чинності 23 січня 2016 року, проте такі доводи є безпідставними та ґрунтуються на невірному сприйнятті відповідних положень КЗпП України, адже за процедурою застосування ч. 1. ст. 40 КЗпП України, ст. ст. 43, 492 КЗпП України визначальним фактом є завчасне, за два місяці, попередження працівників про наступне вивільнення у разі реорганізації підприємства.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 58-60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а наведені у касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків судів не спростовують. За таких обставин рішення першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 29 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 16 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: Ю.Г.Іваненко О.М.Ситнік