Справа №652/209/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 серпня 2017 року Високопільський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді - Дригваль В.М.,
за участю секретаря - Гапич В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Високопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості, -
Представник позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «Приватбанк», за довіреністю ОСОБА_4 (а.с.33), наполягає на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві та надав клопотання про розгляд справи у відсутності представника (а.с.37).
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання надав заяву (а.с.46-47), про застосування строків позовної давності, зазначивши, що останній платіж ним було здійснено 18 березня 2014 року, починаючи з квітня 2014 року будь-яке погашення кредитної заборгованості ним не здійснювалося, в той час, як позивач звернувся до суду в кінці квітня 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Просить суд, відмовити у задоволенні позовних вимог в звязку з пропуском строків позовної давності.
Разом з тим, відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, двічі, 10.07.2017 року та 15.08.2017 року, будучи повідомленим, відповідно до ст.74 ЦПК України, судовими повістками та Ухвалою про відкриття провадження у справі та про призначення справи до судового розгляду. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надано. За таких обставин суд вважає причину неявки в судове засідання відповідача не поважною та за можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.224 ЦПК України, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено:
- Із копії заяви позичальника №б/н від 12.04.2011 року (а.с.6) вбачається, що позивач надав ОСОБА_3 кредит в розмірі 2000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо встановлення кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
- Із копії паспорту громадянина України (а.с.32) вбачається, що ОСОБА_3 народився 26.12.1977 року в селищі Високопілля Херсонської області, зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою Високопільської селищної ради Високопільського району Херсонської області (а.с.41).
- Із копії довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с.52 на звороті) вбачається, що 18.04.2011 року ОСОБА_3 видано кредитну картку з терміном дії до 07/15.
Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.527 ЦК України, ч.1. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. ч.2. Кожна із сторін у зобовязанні має право вимагати доказів того, що обовязок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непредявлення такої вимоги.
Відповідно до ст.530 ЦК України, ч.1. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. ч.2. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобовязання.
Згідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання.
Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Таким чином, дослідивши в судовому засіданні, матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, але частково, з наступних підстав.
Так, відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись при цьому на пропуск позивачем строку позовної давності, так як останній платіж позивачем було здійснено 18 березня 2014 року, починаючи з квітня 2014 року будь-яке погашення кредитної заборгованості ним не здійснювалося, в той час, як позивач звернувся до суду в кінці квітня 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності.
З таким твердженням відповідача, суд не може погодитися, виходячи з наступного.
Як встановлено в судовому засіданні, позивач надав відповідачу кредитну картку з строком дії до 07/15 тобто до останнього дня місяця, по 31.07.2015 року, включно. Так, відповідно до п.2.1.1.2.11 Умов та правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (с.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.
Такий висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, викладені у постановах від 19.03.2014 року по справі №6-14цс14 та від 18.06.2014 року у справі №6-61цс14, що у відповідності до ст.360-7 ЦПК України, є обовязковими для всіх судів України.
Згідно розрахунку заборгованості, зясовано, що відповідачем останній раз внесено кошти на погашення кредиту 18.03.2014 року, строк дії картки сплив 31.07.2015 року, а позивач звернувся до суду з даним позовом 26.04.2017 року, тобто без порушення строку загальної позовної давності, яка у відповідності до ст.257 ЦК України встановлюється у три роки.
Крім того, позивач, у наданих поясненнях зазначає, що відповідно до умов договору, а саме п.1.1.7.31, строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років, що фактично не суперечить нормам закону, адже згідно ч.1 ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Але з цим, суд погодитися не може, виходячи із такого.
Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Виходячи з вищевикладеного, Умови договору, пунктом 1.1.7.31якого установлено позовну давність тривалістю в пятдесят років, не можливо вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки такі Умови не містять підпису позичальника; а також не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Крім того, у заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності не зазначено.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові від 11 березня 2015 року у справі №6-16цс15, що у відповідності до ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.
Разом з тим, суд приймає до уваги заяву відповідача про застосування строків позовної давності в частині стягнення (пені, штрафу), як таку, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України, передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України, дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.
При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 29.10.2014 року у справі №6-169цс14.
Отже, як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач має заборгованість за штрафом (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн. та штраф (процентна складова) в розмірі 595,10 грн. Останній платіж з погашення кредиту відповідачем проведено 18.03.2014 року, строк дії картки закінчився 31.07.2015 року, а позивач звернувся до суду з даним позовом 26.04.2017 року, тобто з пропуском строку спеціальної позовної давності, яка становить один рік. У звязку з чим, дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем заявлено вимогу про застосування строків позовної давності, яку суд погоджує в частині застосування строків спеціальної давності.
Крім того, згідно ст.88 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, в межах задоволених позовних вимог, які становлять 1465,19 гривень із сплаченої позивачем суми судового збору 1600 грн. при подачі позовної заяви, що підтверджується платіжним документом (а.с.1).
На підставі викладеного, ст.ст. 526, 527, 530, 625, 629, 252-255, 256, 258, 261, 266, 267, 1050 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В іншій частині розміру позовних вимог позивачу відмовити.
На рішення позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення, через Високопільський районний суд Херсонської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя В.М. Дригваль