АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/3506/17 Головуючий І інстанції Крівцов Д.А.
Справа № 643/6454/16-ц Доповідач Хорошевський О.М.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді Хорошевського О.М.,

суддів: Кіся П.В.,

ОСОБА_1

за участю секретаря: Сватенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення пені за несвоєчасне повернення банківського вкладу, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» пеню за несвоєчасне повернення банківського вкладу в розмірі 1012303,38 грн.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивач посилався на те, що 9.01.2014 року між ОСОБА_4 та відповідачем було укладено договір № SAMDNWFD900, відповідно до умов якого ОСОБА_4 внесла на депозитний рахунок 263300,00 грн. строком на 3 місяці, до 29.04.2014 року, під 17 % річних. 30.07.2014 року між ОСОБА_4 (первісним кредитором) та позивачем ОСОБА_5 (новий кредитор) було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до п. 1.1 якого первісний кредитор передав новому кредиторові право вимоги, що належать первісному кредиторові за договором депозиту № SAMDNWFD900 від 29.01.2014 року, укладеним між первісним кредитором та відповідачем. 30.07.2014 року відповідача було повідомлено листом про укладення договору та необхідність сплати суми депозиту разом з нарахованими відсотками на користь нового кредитора. Таким чином, право вимоги щодо виконання відповідачем умов Договору депозиту № SAMDNWFD900 від 29.01.2014 року перейшло до позивача, якому в тому числі належить право судового захисту своїх прав як нового кредитора. Враховуючи те, що відповідач безпідставно відмовлявся повернути грошові кошти, розміщені на депозитних рахунках, єдиним способом захисту порушеного права було звернення до суду. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.02.2015 року позов ОСОБА_5 було задоволено та стягнуто з відповідача суму вкладу та відсотки за період з 30.01.2014 року по 29.04.2014 року. Рішення суду залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій. 25.04.2015 року ОСОБА_5 уклала шлюб, внаслідок чого змінила прізвище на ОСОБА_2. В результаті примусового виконання рішення суду грошові кошти були стягнуті з відповідача та перераховано на рахунок позивача лише на початку жовтня 2015 року. Внаслідок протиправної поведінки банку, в період з моменту настання строку виконання зобовязання, коли банк повинен був повернути грошові кошти, до моменту їх фактичного стягнення, позивач була позбавлена можливості користуватися власними грошовими коштами. Щодо підстави для стягнення пені за несвоєчасне повернення суми банківського вкладу, то позивач зазначив, що договір банківського вкладу, укладений між ОСОБА_4 та відповідачем, є також договором про надання фінансових послуг, на який поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.02.2015 року встановлено факт розірвання Договору банківського вкладу та настання строку повернення банківського вкладу. У разі невиконання зобовязання з повернення банківського вкладу кредитор, як споживач фінансової послуги, має право вимагати повернення не лише суми вкладу, але й пені в розмірі 3 % вкладу за кожен день прострочення повернення такого вкладу. Сума пені, нарахованої за несвоєчасне повернення суми вкладу, за період з 01.06.2015 року по 01.10.2015 року, складає 1012303,38 грн..

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 січня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 1012303,38 грн. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в загальному розмірі 6890,00 грн.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно зясовані обставини, що мають значення для справи .

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що був позбавлений можливості надати свої докази та заперечення по суті спору. Крім того, позивачем не було надано розрахунку заборгованості. Також, зазначив, що затримка у виплаті депозиту зявилась у звязку з тим, що відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК Крим та м. Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність відповідно до п.5 Постанови НБУ № 260.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені в суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що представником відповідача всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України не надано суду доказів такого фінансового стану відповідача, який унеможливлює або ускладнює сплату ним неустойки у вказаному вище розмірі. Таким чином, крім посилання на значний розмір неустойки, відповідачем не зазначено на наявності будь-яких інших обставин, які унеможливлюють або ускладнюють сплату неустойки в розмірі, встановленому законом, та, відповідно, не надано доказів на підтвердження наявності вказаних інших обставин.

Однак повністю з таким рішенням погодитись не можна.

Матеріалами справи встановлено, що 29.01.2014 року між ОСОБА_4 (вкладник) та ПАТ КБ «ПриватБанк» (Банк) укладено Договір № SAMDNWFD900 (вклад «Стандарт»), відповідно до умов якого ОСОБА_4 внесла на депозитний рахунок 263300,00 грн. строком на 3 місяці, до 29.04.2014 року, під 17 % річних.

30.07.2014 року між ОСОБА_4 (первісний кредитор) та позивачем ОСОБА_5 (новий кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до п.п. 1.1 якого первісний кредитор передає новому кредиторові, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором № SAMDNWFD900 від 29.01.2014 року, укладеним між Первісним кредитором та ПАТ КБ «Приватбанк».

Пунктом 1.2 Договору відступлення передбачено, що за цим Договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимоги до Боржника за договором № SAMDNWFD900 від 29.01.2014 року в розмірі 274336,96 грн., що складається з 263300,00 грн. вкладу та 11036,96 грн. нарахованих відсотків за вкладом.

30.07.2014 року позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення, яким позивач повідомив відповідача про те, що ОСОБА_4 відступила їй право вимоги за Договором № SAMDNWFD900 від 29.01.2014 року. Зазначене повідомлення було отримано відповідачем 04.09.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.02.2015 року позов ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 263300,00 грн. вкладу та 11036,96 грн. нарахованих відсотків за вкладом, а всього 274336,96 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18.03.2015 року, апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» відхилено. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 10.02.2015 року залишено без змін.

25.04.2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було зареєстровано Московським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 482. Після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_6.

Як вбачається з Виписки за картковим рахунком клієнта ОСОБА_2 за період з 01.10.2015 року по 24.11.2015 року, 07.10.2015 року на рахунок позивача відповідачем було перераховано 274336,96 грн., тобто фактично повернуто вклад у розмірі 263300,00 грн. та проценти в розмірі 11036,96 грн.

Встановивши обставини у справі і визначивши відповідні їм правовідносини суд правильно керувався при вирішенні спору нормами Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» і Законом України «Про захист прав споживачів».

Встановивши, що договором № SAMDNWFD900 від 29.01.2014 року, укладеним з ОСОБА_4 не було передбачено розмір неустойки у разі неналежного виконання банком умов цього договору суд застосував правила ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

При цьому судом не було взято до уваги, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Доводи представника відповідача ґрунтуються на загальновідомих фактах. Початком тимчасової окупації АР Крим статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», визначено 20.02.2014 року.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.02.2015 року встановлено, що сума вкладу ОСОБА_4 складала 263300,00 грн.

Саме цю суму можна вважати збитками отриманими позивачем в результаті несвоєчасного виконання зобовязань банком.

З урахуванням приписів ч. 3 ст. 551 ЦК України судова колегія вважає, що розмір пені може бути зменшено до 263300,00 грн.

Таким чином, не можна вважати цілком обґрунтованим висновок суду стосовно того, що у ПАТ КБ «ПриватБанк» не було достатніх підстав та доказів щодо неможливості вчасного виконання зобовязання.

Оскільки судом першої інстанції було неповно зясовано обставини, що мають значення для справи оскаржуване рішення підлягає зміні з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 січня 2017 року змінити.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 263300,00 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 2633,00 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді П.В. Кісь

ОСОБА_1