АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4562/17 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 638/3747/16-ц Подус Г.С.
Категорія: договірні Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: Швецової Л.А.,

Суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

За участі секретаря: Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 травня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі продажу.

В обгрунтування позовних вимог вказував, що 3 лютого 2016 року позивач зробив замовлення комп'ютерних комплектуючих на загальну суму 47638,00 грн. у належному ФОП ОСОБА_2 магазині «STS Computers». Під час здійснення замовлення його повідомили про необхідність 100% предоплати товару, після чого протягом 2 днів позивач мав отримати сплачені ним товари. Того ж дня, ним була передана зазначена сума грошових коштів, що підтверджується касовим чеком про попередню оплату №2138 від 03 лютого 2016 року, завіреним печаткою та підписом ФОП ОСОБА_2 25.02.2016 року позивач направив на адресу реєстрації відповідача письмову претензію, відповідь на яку так і не отримав. Тому просив суд стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором купівлі продажу від 03.02.2016 року у сумі 47638,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 травня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі продажу - задоволено.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором купівлі продажу від 03.02.2016 року у сумі 47638,00 грн.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у сумі 2560,00 грн.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції Фізична особа-підприємць ОСОБА_2 звернувся на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначив, що згідно договору, що був укладений між сторонами, відповідач не брав на себе обов'язку щодо доставки товару та місцем виконання зобов'язання є місце зберігання товару, тобто магазин відповідача.

08.02.2016 року позивач прийшов до магазину з метою отримання належного йому товару, проте, з його слів забув вдома чек про попередню оплату, тому просив передати йому товар без чека. У зв'язку з тим, що відповідач мав партнерські відносини з позивачем на протязі близько 5 років, то він погодився надати частину товару на загальну суму 21003,00 грн. без пред'явлення чека, з умовою, що іншу частину товару, товарний чек № 86213 та гарантійний талон № 86213, він надасть лише після пред'явлення позивачем касового чека про попередню оплату.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості у розмірі 47638 грн. та витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не були виконанні взяті на себе зобов'язання за договором.

З таким рішенням суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 03 лютого 2016 року ОСОБА_3 зробив замовлення комп'ютерних комплектуючих на загальну суму 47638,00 грн. у належному ФОП ОСОБА_2 магазині «STS Computers».

Відповідно до касового чеку №2138 від 03 лютого 2016 року позивач здійснив 100% предоплату в сумі 47638,00 грн.

25.02.2016 року ОСОБА_3 було направлено лист вимогу ФОП ОСОБА_2 про те, що він просить негайно надати йому сплачені ним товари або повернути сплачені ним грошові кошти.

Відповідь на лист вимогу так і не була отримана, внаслідок чого позивач і звернувся до суду за захистом свої порушених прав.

Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 3,4, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч. 1 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтвержені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших активів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Відповідно до п. 7, ч. 1, ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими розрахунковими документами.

Судова колегія приходить до висновку, що між сторонами дійсно укладений договір купівлі-продажу товарів з 100 % предоплатою, що підтверджується касовим чеком від 03.02.2016 року.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційної інстанції на той факт, що умови договору ним були частково виконанні на суму 21003 грн., оскільки був складений товарний чек № 86213 від 08.02.2016 року та гарантійний талон № 86213 від 08.02.2016 року, судова колегія вважає безпідставними, оскільки в порушення вимог Податкового Кодексу України, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Наказу Міністерства Фінансів № 13 від 21.01.2016 року «Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів, порядку надання звітності, пов'язаної із використанням обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок)", форми № ЗВР- 1 звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), відповідачем не надано доказів на підтвердження проведення операції складського обліку та оформлення товарного чеку у відповідності до вимог законодавства, які б свідчили, про отримання позивачем товару на суму 21003 грн.

Що стосується оформлення гарантійного талону № 86213 від 08.02.2016 року, судова колегія також приходить до висновку, що відповідачем не дотримані вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 506 від 11 квітня 2002 року «Про затвердження Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів», оскільки вказаний гарантійний талон не містить підпису позивача, що свідчить про невиконання ФОП «ОСОБА_2.» умов договору про продаж комплектуючих.

Твердження представника відповідача в апеляційній скарзі на ту обставину, що факт передачі позивачу товару на суму 21003 грн. підтверджується постановою про притягнення ФОП «ОСОБА_2.» до адміністративної відповідальності за ст. 155 КУпАП, судова колегія вважає безпідставним, так як вказане свідчить про порушення відповідачем положень про фінансову дісципліну.

Судова колегія вважає доведеною суму, стягнену з відповідача на відшкодування витрат на правову допомогу, та обраховану відповідно до вимог Закону України «Про граничний розмір витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», так як представник позивача приймав участь у судових засіданнях 14.04.2016, 31.05.2016, 26.12.2016, 30.01.2017, 13.03.2017, 24.04.2017 та 25.05.2017 року та матеріали справи містять докази на підтвердження понесених витрат.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: