УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Завгородньої І.М., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго» про розірвання договору оренди землі, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 19 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати договір оренди земельної ділянки, площею 4,0 га, в адміністративних межах Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області, реєстраційний № 331, укладений 02 березня 2005 з товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго» (далі - ТОВ «Енерго») та стягнути з відповідача на його користь збитки у сумі 34 542 грн 46 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що відповідач, як орендар, тривалий час порушує його права, як орендодавця, що полягає у тому, що визначена у договорі оренди оцінка землі не відповідає нормативній грошовій оцінці ані на час укладення договору, ані в ході його виконання. Протягом часу, щорічна грошова оцінка землі змінювалася та зростала, але відповідач орендної плати не змінював, з урахуванням того, що така плата є відсотком від вартості землі, і таке порушення триває з 2005 року по 2016 рік.

Посилаючись на те, що у період дії договору оренди він неодноразово звертався до відповідача з пропозиціями та листами щодо внесення змін до договору оренди, але відповідач їх відхилив, та зазначаючи, що внаслідок зниження нормативної грошової оцінки земельної ділянки йому спричинено збитки через недоплату орендної плати, ОСОБА_4 просив задовольнити позов.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 листопада 2016 позов задоволено частково.

Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 4,0 га в адміністративних межах Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області, реєстраційний № 331, укладений 02 березня 2005 між ОСОБА_4 та ТОВ «Енерго».

Стягнуто з ТОВ «Енерго» на користь ОСОБА_4 збитки у сумі

34 542 грн 46 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 19 січня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Енерго» задоволено, рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ТОВ «Енерго» на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що має місце систематична несплата орендної плати відповідачем, яка полягає в незастосуванні нормативного грошової оцінки вартості орендованої земельної ділянки, в невнесенні змін до розміру ставки орендної плати та недотриманні умов виплати орендної плати, що є підставою для розірвання договору оренди землі та відшкодування збитків і моральної шкоди.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, керувався вимогами Закону України «Про оренду землі» та виходив з того, що орендар належним чином виконує чинні умови спірного договору та сплачує позивачу орендну плату, визначену п. 2.3.1 договору оренди (а. с. 47-56), у зв'язку із чим відсутні правові підстави вважати наявною систематичну несплату орендної плати, що б у свою чергу стало підставою для розірвання договору оренди.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 19 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

М.Є. Червинська