ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.08.2017 Справа №607/4600/17
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Сташків Н.М.,
за участі секретаря судового засідання Киренької Г.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
Позивач ОСОБА_1 05 квітня 2017 року пред'явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення в її користь аліментів на утримання їх малолітніх дітей сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народилося двоє дітей. Діти проживають із нею. Оскільки відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати своїх дітей, просила стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень на кожну дитину, щомісячно.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 подала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу у їхній відсутності. Не заперечила проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою нею письмовою заявою не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:
Сторони позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 25 листопада 2006 року зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №2311 відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.
Від даного шлюбу в подружжя є двоє дітей син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1?ИД №050137 від 19 червня 2007 року, актовий запис №1260 відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1?ИД №121229 від 08 вересня 2010 року, актовий запис №2040 відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.
Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги, відповідач не піклується життям дітей та їхнім вихованням, не забезпечує нормальні матеріальні умови життя та їх навчання. Їх спільні діти постійно та важко хворіють, що підтверджується наявними у справі виписками з історії хвороби сина та дочки. В звязку з скрутним матеріальним становищем позивачу самостійно важко утримувати неповнолітніх дітей, враховуючи те, що значні витрати йдуть на проживання, харчування, навчання, лікування та оздоровлення дітей.
Наведені обставини підтверджуються наданими позивачем письмовими доказами.
Так, відповідно до виписки з історії хвороби №1059-с у період з 12 червня 2017 року по 23 червня 2017 року ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні з приводу діагнозу: функціональний розлад жовчного міхура за гіпотонічним типом, інфекційно-алергічна лімфаденопатія, вторинна кардіопатія, синдром вкороченого інтервалу Р-О, порушення постави, харчова алергія, дисбіоз слухових носоглотки. Після виписки зі стаціонару їй рекомендовано продовження медикаментозного лікування, лікування у відділі реабілітації, повторне стаціонарне лікування через 6 місяців, санаторно-курортне лікування.
Згідно з випискою з історії хвороби №1060-с у період з 12 червня 2017 року по 23 червня 2017 року ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні з приводу діагнозу: функціональний розлад жовчного міхура за гіпотонічним типом, додаткова хорда в лівому шлуночку, сколіотична постава, дисбіоз слухових носоротоглотки. Після виписки зі стаціонару йому рекомендовано продовження медикаментозного лікування, лікування у відділі реабілітації, повторне стаціонарне лікування через 6 місяців, санаторно-курортне лікування.
Упродовж 2016 року діти хворіли неодноразово, що підтверджується виписками і сторії хвороби №1048-с, 1151-с, 1049-с, річним епікризом за 2016 рік, реабілітаційними картами оздоровлення №1322, випискою засідання ЛКК №372/04, копіями медичних карток.
Неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із позивачем ОСОБА_1, що підтверджується довідкою №1-11 від 03 лютого 2017 року, виданою Приватним підприємством «Східний масив».
Судом не встановлено жодних доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітніх дітей.
Таким чином, ОСОБА_2 не виконує обов'язку з утримання дітей, а тому наявні передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Як установлено на підставі досліджених у справі письмових доказів, у дітей наявні проблеми із здоровям та вони потребують постійного лікування та оздоровлення.
З урахуванням зазначених вище вимог закону, беручи до уваги, що існують підстави для визначення розміру аліментів відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі, оскільки судом не здобуто доказів того, що відповідач офіційно працевлаштований, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення шляхом стягнення в її користь аліментів із відповідача ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень, щомісячно, на кожну дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ними повноліття, відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України. Також згідно з ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів підлягатиме індексації відповідно до закону.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітніх дітей в межах суми платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання.
На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 180 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223, 224, 226, 228, 232, 233, 294, ст. 296, 367 ЦПК України, суд,
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_6 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень, на кожну дитину, щомісячно, з подальшою індексацією розміру аліментів, починаючи з 05 квітня 2017 року до досягнення ними повноліття.
Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за умови подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддяОСОБА_6