Справа № 473/2549/17
РІШЕННЯ

іменем України

"17" серпня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Вуїва О.В., при секретарі Заблоцькій М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини в якому вказувала, що 02 серпня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1105.

Мають спільного малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте сімейні відносини не склалися та припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є відсутність порозуміння в сім'ї, протилежні погляди на сімейне життя. Спорів щодо місця мешкання дитини та поділу спільного майна немає. В зв'язку з цим ОСОБА_1 просила про розірвання шлюбу. Також просила визначити місце проживання малолітнього сина з нею.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, проте надіслала на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, проте надіслав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про їх взаємовідносини.

Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про можливість часткового застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки визнання позову в частині вимог про розірвання шлюбу не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

При цьому судом встановлено, що 02 серпня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1105.

Мають спільного малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені.

Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю.

Позивачка наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

За таких обставин, враховуючи відносини між подружжям, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Що стосується вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, то судом встановлено, що сторони самостійно визначили місце мешкання спільного сина разом з матір'ю.

В своєму позові позивачка вказувала, що між подружжям відсутній спір з приводу місця мешкання дитини.

Цю обставину підтвердив в своїй заяві і відповідач.

Тобто, між сторонами не існувало спору з приводу місця проживання спільного сина на момент подачі позову до суду, не існує його й на момент судового розгляду справи.

В той же час згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду лише в разі, якщо його права є порушеними, невизнаними або оспорюваними.

Водночас згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч. 1 ст. 161 СК України).

Оскільки сторони самостійно дійшли згоди щодо місця проживання їх спільної малолітньої дитини до звернення ОСОБА_1 з позовом до суду та між ними відсутній спір з цього питання, а тому відсутні підстави для судового втручання у вказані правовідносини.

За такого в цій частині позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу -- задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який зареєстровано 02 серпня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1105 - розірвати.

Після розірвання шлюбу сторонам присвоюються прізвища: позивачці - «ОСОБА_4», відповідачу - «ОСОБА_4».

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В.Вуїв