АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 688/3007/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1073/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Спірідонової Т.В.,

суддів - Купельського А.В., Янчук Т.О.

секретар - Лапко Ю.В.

з участю: представника апелянта - Люблінського О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» про визнання кредитного договору недійсним та стягнення моральної шкоди,

встановив:

В березні 2016 року ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №б/н від 16 травня 2013 року у розмірі 24318грн.82коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору від 16.05.2013 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 12000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір. ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит. Відповідач належним чином зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 14.03.2016 року заборгованість відповідача перед банком становить 24318грн.82коп., яка складається з наступного: 12036грн.83коп. - заборгованість за кредитом; 9047грн.76коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1600грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також 500грн. - штраф (фіксована частина); 1134грн.23коп. - штраф (процентна складова).

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом та після уточнення позовних вимог просив визнати недійсним кредитний договір від 16.05.2013 року та стягнути на відшкодування моральної шкоди 2000000 євро. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що кредитний договір є недійсним, оскільки він не отримував кредитні кошти та не укладав ____________________________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції - Березова І.О. Категорія: 27

Доповідач: Спірідонова Т.В.

відповідні кредитні договори.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2016 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» про стягнення заборгованості.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2017 року в позові публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» відмовлено. В задоволенні позовних вимог за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду, просить його скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції допущено порушення його процесуальних прав, а саме: не розглядались заяви, не витребовувались докази, не викликались свідки, не призначались експертизи, судом не приймались до уваги надані ним пояснення.

Апелянт ОСОБА_2 та представник ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» повідомлені належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явилися.

Представник апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_3 при вирішенні справи покладається на думку суду.

Заслухавши учасника процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підтвердження наявності між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором від 16.05.2013 року представником позивача надано копію Умов та Правил надання банківських послуг (т.1 а.с.7-9), копію анкети-заяви від 16 травня 2013 року (т.1 а.с.5) та розрахунок заборгованості станом на 14 березня 2016 року (т.1 а.с.3-4).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

За правилами ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Заперечуючи факт підписання кредитного договору, ОСОБА_2 просив суд витребувати у позивача оригінал вказаного правочину.

Статтею 64 ЦПК України передбачено, що письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд має право вимагати подання оригіналу.

Оригінали письмових доказів, як зазначено у статті 138 ЦПК України, до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу.

Листом від 05.11.2016 року за №20.1.0.0.0/7-20161018/1745 ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» повідомив, що на вимогу суду надати оригінали договору про приєднання до умов та правил банківських послуг від 16.05.2013 року, укладеного з відповідачем ОСОБА_2, для огляду в судове засідання не має можливості, оскільки даний кредитний договір загублено в архівах банку (т.1 а.с.172).

Всупереч вимогам ст.60 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження укладення кредитного договору з ОСОБА_2 та видачі йому кредитної картки, а також відсутні докази того, що виконання умов договору здійснювалося позичальником.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р. №9 передбачено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК України тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Оцінивши наявні у справі докази суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про те, що представником позивача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження укладення кредитного договору між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_2, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості по кредиту та визнання кредитного договору недійсним.

Рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується та апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України.

Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відносно нього працівниками ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» вчинено неправомірні рішення, дії чи бездіяльність, внаслідок чого йому завдано моральну шкоду.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди, обґрунтовано виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що рішеннями, діями чи бездіяльністю ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК порушено права ОСОБА_2, у зв'язку з чим йому спричинено моральну шкоду.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення його процесуальних прав, оскільки заяви ОСОБА_2 про витребування доказів, забезпечення позову, виклик свідків, призначення експертизи вирішено судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 не пред'являв позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди на користь інших осіб, з їх приводу сторони не подавали докази та не давали пояснення, а тому вказані вимоги не можуть бути предметом апеляційного перегляду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/ Т.В.Спірідонова

Судді: /підпис/ А.В.Купельський

/підпис/ Т.О.Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова