№201/8280/17
провадження 2-з/201/238/2017
УХВАЛА

22 серпня 2017 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (49000, Україна, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 46, кімн. 201, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (49000, Україна, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_3 (51273, Україна, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Васильківка, вул. Широка, буд. 3, РНОКПП НОМЕР_3) та товариства з обмеженою відповідальністю «ДП «Комфорт» (49000, Україна, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 46, ідентифікаційний код 35397226), третя особа: Фонд державного майна України, про визнання недійсним правочину, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09 червня 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ТОВ «ДП «Комфорт», третя особа: Фонд державного майна України, про визнання недійсним правочину, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2017 року провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання.

ОСОБА_1 03 серпня 2017 року до суду було подано заяву про забезпечення позову в якій вона просить суд заборонити вчиняти певні дії, а також накласти арешт на певне нерухоме майно, оскільки в провадженні суду перебуває зазначена справа та позивач вважає, що права власності на спірне майно набуто неправомірно, також це майно було неправомірно відчужене та вказаними діями порушуються права позивача та завдають шкоди законим правам та інтересам, крім того зазначає, що у разі припинення одного з відповідачів провадженні по справі слід буде закрити в частині позовних вимог, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що суд, за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Накладення арешту на майно є видом забезпечення позову, передбаченим ст. 152 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Перевіривши матеріали справи і заяву про забезпечення позову та оцінивши надані докази, а також враховуючи, що заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб є видом забезпечення позову, передбаченими ст. 152 ЦПК України і відповідають предмету позову та, водночас, вжиття цих заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи, з урахуванням чого суд вважає можливим задовольнити частково заяву про забезпечення позову, в звязку з чим накласти арешт на нерухоме майно: житлове приміщення № 201 будинку №46 (гуртожитку) по вулиці Набережна Перемоги, 46 у. м. Дніпро (м. Дніпропетровськ) до набрання рішенням суду законної сили, оскільки в провадженні суду перебуває зазначена справа і між сторонами виник спір з приводу: договору дарування (предметом якого є зазначене майно), що позивач просить суд визнати недійсними та з приводу права власності на вказане майно та його витребування, також як зазначає позивач у своїй заяві у відповідача наявна можливості розпорядитися спірним майном, а тому є очевидна наявність реальної загрози не виконання рішення суду, а отже зважаючи на викладене та враховуючи характер спірних правовідносини, які виникли між сторонами, вважаю, що вжиття заходів забезпечення позову є доцільним, обґрунтованим, а також існують всі підстави вважати, що вище вказане нерухоме майно може бути відчужене на користь інших осіб або вчинені будь-які інші дії щодо вказаного майна, тобто існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду так як у сторони спору (відповідача чи інших осіб) до його вирішення наявна можливість розпорядитися об'єктом прав, що йому належать, крім того слід зазначити, що вказаним не порушуються інтереси інших осіб, в звязку з чим не можуть бути взяті до уваги можливі їх заперечення щодо зазначеного, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, однак справа ще не розглянута, по справі проводяться процесуальні дії з метою повного і всебічного її розгляду і зясування обставин та ін., всі ці обставини є предметом спору по справі між сторонами, по суті позовних вимог своїх пояснень сторони ще не давали, матеріали справи ще не досліджувалися по суті, а тому суд вважає, що у даному випадку дійсно існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та іншим особам і невжиття заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову іншими способами, які зазначено у заяві, слід відмовити, оскільки у заяві не обґрунтовано необхідність застосування саме таких способів забезпечення позову, які зазначено в заяві та їх відповідність заявленим позовним вимогам, а також не зазначено, яким чином вони можуть сприяти виконанню рішення суду, а тому вказані вимоги заяви безпідставні та не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. ч. 9, 10 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 151, п. 2 ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153, 210, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно: житлове приміщення № 201 будинку №46 (гуртожитку) по вулиці Набережна Перемоги, 46 у. м. Дніпро (м. Дніпропетровськ) до набрання рішенням суду законної сили.

В задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову іншими способами, які зазначено у заяві, відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набрала законної сили 22 серпня 2017 року.

Строк предявлення ухвали до виконання три роки.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя О.А. Антонюк