АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 640/5211/17 Головуючий суддя І інстанції Нев`ядомський Д. В.
Провадження № 22-ц/790/4359/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші справи позовного провадження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2017 року м. Харків.
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Яцини В.Б.,

Суддів: Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Державної казначейської служби України у Харківській області Ізмайлова Віктора Олеговича на рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м.Харкова, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди спричиненої незаконними діями,
в с т а н о в и л а:
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила суд стягнути на її користь з державного бюджету України через Державну казначейську службу України моральну шкоду в розмірі 81000 грн.00 коп., спричинену незаконними діями відповідача у результаті навмисно допущених у відношенні неї протиправних дій.
В обґрунтування свого позову позивач вказала, що 09.12.2016 року постановою Дзержинського районного суду № 638/17112/16-а було визнано протиправними дії інспектора УПС МВС України та скасовано постанову АР №107858 ВІД 22.10.2016 року про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП. Постанова набула чинності 23.01.2017 року. Відповідач, зловживаючи своїм посадовим становищем, завідомо навмисно сфальсифікував щодо позивача постанову від 22.10.2016 р. за ч.1 ст. 122 КУпАП, чим заподіяв позивачу тривалі і глибокі моральні страждання, про що був складений відповідний розрахунок.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.
Представник Державної казначейської служби України в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позовні вимоги є безпідставними.
Представник третьої особи - Управління патрульної поліції у м. Харкові вказав, що позивачем моральні страждання жодним чином не доведені, інспектор патрульної поліції Настенко Є.В діяла в межах своїх повноважень і не порушувала норм процесуального прав, тому такі дії не могли привести для моральних страждань позивачки, просив відмовити в позові в повному обсязі.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30 травня 2017 року позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями - задоволено частково та стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 моральну шкоду в розмірі 1000 гривень (однієї тисячі гривень).У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Харкова та у решті позовних вимог ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник Державної казначейської служби головний спеціаліст юридичного відділу Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області Ізмайлов В.О. в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. При цьому посилався на те, що рішення ухвалено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

При цьому послався на п.п.4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", із яких виплаває обов`язок суду при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясовувати наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, а судом першої інстанції не було наведено відповідних мотивів стосовно встановлення доказів на підтвердження завданої позивачу шкоди.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення представника позивача, відповідно до ст. 305 ЦПК України за відсутності інших учасників судового засідання дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги у передбачених ст. 303 ЦПК України межах, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що:
1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

2. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Судовим розглядом встановлено, що 22.10.2016 року відносно ОСОБА_1 був складений адміністративний протокол за ч.1 ст. 122 КУпАП АР №107858 інспектором 4 батальону УПС МВС України м. Харкова Настенко Є.В та накладений штраф в розмірі 255 гривень.
Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.12.2016 року за № 638/17112/16-а визнано протиправною та скасовано постанову АР №107858 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП провадження закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, вищевказана постанова набула чинності 23.01.2017 року.

Представником позивача наданий розрахунок моральної шкоди на суму 81000 грн.00 коп., копії медичного обстеження, зроблені після 22.10.2016 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції з посиланням на ст. 1174 ЦК України виходив з того, що в результаті неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності, що є неправомірними діями органу державної влади - посадовою особою поліції, позивачу були спричинені душевні страждання, які відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України полягають відшкодуванню, з урахуванням їх ступеню, лише у доведеному розмірі 1000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, який відповідно до ст.ст. 213, 215 ЦК України та роз`яснень, які містяться у п.п.3, 4, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" належним чином вмотивовані встановленими обставинами справи та посиланням на норми матеріального права. При цьому суд відповідно до принципів, справедливість, добросовісність та розумність, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 3, ст. 23 ЦК України врахував характер та обсяг страждань (фізичних, психічних, душевних), яких зазнала позивач, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення), стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органу місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Положеннями ст. 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

За ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Зі змісту вказаних норм видно, що умовою застосування судом цивільно-правової відповідальності за ст. 1174, ч. 6 ст. 1176 ЦК України - є встановлення факту неправомірності рішення, дії чи бездіяльності службової або посадової особи зазначених органів.

Відповідно до правової позиції, яка при встановленні аналогічних обставин викладена Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Оскільки у справі, яка переглядається, з`ясовано, що підставою для відшкодування шкоди є встановлене чинною постановою суду порушення законного порядку притягнення органом поліції відповідача до адміністративної відповідності, то суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого і законного висновку, який відповідає вказаній постанові Верховного Суду України, що у даному випадку застосовуються не спеціальні, передбачені у статті 1176 ЦК України, а визначені у статті 1174 ЦК України загальні підстави цивільно-правової відповідності за завдану фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень. Доводи скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

У зв`язку з чим колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано на підставі вищезазначених доказів зроблений висновок про те, що ОСОБА_1 були спричинені моральні страждання, які полягали у незаконному притягненні її до адміністративної відповідальності, і цей факт спричинив їй моральні страждання, що підтверджується самим встановленим постановою суду фактом незаконного притягнення її до адміністративної відповідальності,та відповідно до вказаних норм матеріального права правильно визначений розмір відшкодування моральної шкоди

При цьому відповідно до ст. 1174 ЦК України та п.п. 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого Постановою КМ України від 03.08.2011 року № 845, Державне казначейство України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України виплачує присуджену судом суму відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань, то відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу представника Державної казначейської служби України у Харківській області Ізмайлова Віктора Олеговича відхилити.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 травня 2017 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Головуючий суддя
Судді колегії