Справа №483/1116/17
Провадження №2/483/535/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

15 серпня 2017 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Куцарова В.І.,

за участю секретаря Басової Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Очакові Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Універсальна біржа "Південь", про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

У С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 11 серпня 2001 року придбала у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_4. Вказаний договір був укладений в Універсальній біржі "Південь" і зареєстрований за № 2809 від 11 серпня 2001 року. Згідно вказаного договору, його подальше нотаріальне посвідчення не передбачалось. Умови договору були повністю виконані сторонами, а 12 вересня 2001 року був зареєстрований у Очаківському бюро технічної інвентаризації. З того часу позивачка зареєстрована та постійно проживає у вказаній квартирі. На теперішній час виникла необхідність розпорядитися квартирою, однак нотаріусом відмовлено у посвідченні будь-яких правочинів щодо цієї квартири, оскільки договори купівлі-продажу земельних ділянок, єдиних майнових комплексів, житлових будинків (квартир) або іншого нерухомого майна підлягають нотаріальному посвідченню. На даний час нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу є неможливим, оскільки місце проживання відповідачів невідоме.

Посилаючись на викладене, позивачка просила визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним.

У судове засідання позивачка не з'явилася, від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримала.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені через засоби масової інформації.

Представник третьої особи - Універсальної біржі "Південь", у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного.

11 серпня 2001 року між ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу № 2809 нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, загальною площею 37,6 кв.м. (а.с.6).

Згідно копії Реєстраційного посвідчення Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації, квартира АДРЕСА_2, зареєстрована за ОСОБА_1 на праві приватної власності по договору № 2809 купівлі-продажу від 11 серпня 2001 року, посвідчений Універсальною біржею "Південь".

Однак, вказаний договір, в порушення ст. 227 ЦК України 1963 року, діючої на час укладення договору, яка передбачає його обов'язкове нотаріальне посвідчення, посвідчено Універсальною біржею "Південь".

Та обставина, що позивачка зареєструвала за собою право власності на придбану квартиру в Миколаївській філії ММБТІ, на теперішній час унеможливлює нотаріальне посвідчення даного договору.

Згідно ч. 1 ст. 47 ЦК України (1963 р.) угода, укладена з порушенням вимог про її обов'язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною.

Згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України (1963р.), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Як вбачається з зазначеного вище договору сторони, під час укладення угоди, дійшли згоди про всі істотні умови цього договору та виконали всі зобов'язання одна перед однією за договором, а саме - продавці передали у власність позивачів нерухоме майно, а останні його прийняли та сплатили ціну цього майна, обумовлену договором.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про товарну біржу" від 10.12.1991 № 1956-XII (що застосовувався до даних правовідносин на момент укладення договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Згідно ст. 48 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін'юсту від 14 червня 1994 р. № 18/5 та зареєстрованої в Мін'юсті 7 липня 1994 р. за № 152/361, яка діяла на час спірних правовідносин, правовстановлюючим документом на будинок міг бути договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі.

Зазначена норма закону протирічила діючій на той час ст. 227 ЦК (в редакції 1963р.), згідно якій договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений та підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання цього права.

Як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", при розгляді справ про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Зважаючи на вивчені обставини справи суд вважає, що мало місце суперечність законодавства на той час, та враховуючи, що підстав нікчемності правочину судом не виявлено, права та інтереси сторін укладений правочин не порушував, а навпаки, позивачі після набуття прав на нерухоме майно, в повному обсязі не можуть користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, що є підставою для визнання угоди дійсною.

Таким чином вимога позивачки про визнання угоди дійсною є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивачки.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Універсальна біржа "Південь", про визнання договору купівлі-продажу дійсним, - задовольнити.

Визнати дійсним договір № 2809 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, укладений 11 серпня 2001 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та посвідчений Універсальною біржею "Південь".

Судові витрати віднести за рахунок позивачки.

Рішення є заочним та може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання ним копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Згідно загального порядку оскарження, рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя