Справа № 136/214/17 Провадження № 22-ц/772/1956/2017Головуючий в суді першої інстанції Стадник С. І.
Категорія 47Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., апелянта, позивач ОСОБА_2, його пред-ставника, адвоката Головенька В.П., розглянувши у відкритому судовому засі-данні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Липовецької районної державної адміністрації Він-

ницької області про визнання незаконними розпоряджень голови Липовецької

районної державної адміністрації Вінницької області, державних актів про пра-

во власності на землю,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Липо-вецького районного суду Вінницької області від 12 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

З 1993 року ОСОБА_2 є членом садово-городнього товариства масиву «Турбівський», що розташований на території Приборівської сільської ради Ли-повецького району Вінницької області. Рішенням загальних зборів товариства йому було виділено в користування земельну ділянку НОМЕР_1 пло-щею 0,29 га, на якій він побудував цегляний будинок, посадив садові дерева, веде присадибне господарство, регулярно сплачуючи членські внески та зе-мельний податок. Під час підготовки у 2016 році документів для приватизації земельної ділянки позивачу стало відомо, що розпорядженням голови Липо-вецької райдержадміністрації від 17 листопада 2009 року № 337 відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 погоджено надання у власність та на-дано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо скла-дання документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки пло-щею 0,12 га та 0,06 га, що знаходяться на земельній ділянці, якою користується ОСОБА_2 02 квітня 2010 року розпорядженням голови Липовецької райдерж-адміністрації № 98 затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності ОСОБА_5 на вка-зані земельні ділянки, вирішено видати їм державні акти на право власності на ці ділянки. Ці державні акти видані та зареєстровані в установленому порядку. Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_2 просив суд визнати розпоря-дження голови Липовецької райдержадміністрації від 17 листопада 2009 року № 337, від 02 квітня 2010 року № 98 в частинах надання дозволів на виготов-лення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, затвердження технічної доку-ментації із землеустрою стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5, пого-дження надання їм у власність спірних земельних ділянок, визнати недійсними видані відповідачам державні акти на ці земельні ділянки ( а. с. 2-3 ).

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 12 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено ( а. с. 144-148 ).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у справі, позивач ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення скасувати, ухва-лити нове рішення про задоволення позову ( а. с. 157-158 ). Апелянт вважає оскаржуване рішення таким, що не відповідає вимогам закону і підлягає безу-мовному скасуванню. На думку апелянта суд першої інстанції формально підій-шов до питання встановлення фактичних обставин справи, не сприяв всебіч-ному, повному їх з'ясуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі ОСОБА_2 та його представника Головенька В.П., дослідивши матеріали справи, про-аналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і об-ґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна задоволенню не підлягає.

Відповідно до норм статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути за-конним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рі-шення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими дока-зами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обгрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведе-ність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Суд встановив, що 20 травня 2010 року на підставі розпорядження голови Липовецької районної державної адміністрації від 02 квітня 2010 року № 98 ОСОБА_7 видано державний акт серії ЯК № 828952 на право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану на території Приборівської сільської ра-ди Липовецького району Вінницької області - садова ділянка АДРЕСА_1. ОСОБА_5 виданий держав-ний акт серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер НОМЕР_4, розташовану на терито-рії АДРЕСА_1 Дані дві зе-мельні ділянки у встановленому порядку у користування ОСОБА_2 не виді-лялися, тому його згода на вилучення у нього, начебто його, земельних ділянок не потребувалася, оскільки позивач не є законним користувачем цих земельних ділянок.

Керуючись нормами статей 3, 11, 15 ЦПК України, суд першої інстанції під-креслив таку засаду цивільного цивільного судочинства, як змагальність, наго-лосивши, що судовому захистові підлягає цивільне порушене, невизнане або оспорюване право, свободи, інтереси.

Відмовляючи у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області про визнання незаконними розпоряджень голови Липовецької районної державної адміні-страції Вінницької області, державних актів про право власності на землю, суд першої інстанції, зокрема, на підставі статті 129 Конституції України, прийшов до висновку, що ОСОБА_2 не підтвердив допустимими, належними доказами виділення йому в установленому порядку земельних ділянок, переданих у влас-ність відповідачам ОСОБА_5, відтак є недоведеними вимоги позивача сто-совно порушення його прав оспорюваними розпорядженнями голови Липовець-кої районної державної адміністрації Вінницької області.

З висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні від 12 червня 2017 року, слід погодитися, оскільки вони є вірними, об'єктивни-ми, такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Оскаржуючи судове рішення, ОСОБА_2 посилається на не дослідження судом правової природи розпоряджень про визнання незаконними яких заявле-ний позов. Суд, на думку апелянта, формально підійшов до питання встанов-лення фактичних обставин справи, не сприяв їх з'ясуванню, не прийняв до ува-ги, що ОСОБА_2 більше 25 років використовує земельну ділянку і позбавле-ний права на подальше її використання шляхом неправомірного надання зе-мельних ділянок іншим особам. Також апелянт посилається на допущення су-дом першої інстанції порушень норм процесуального права в частині виготов-лення і направлення стороні у справі повного тексту судового рішення, невід-повідність вимогам закону резолютивної частини рішення.

Колегія суддів апеляційного суду наголошує, що відповідно до частини тре-тьої статті 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призве-ло до неправильного вирішення справи. Таких порушень судом першої інстан-ції не допущено.

В судовому засіданні апеляційного суду представником ОСОБА_2 адво-катом Головенько В.П. заявлялося клопотання про призначення у справі судо-вої земельно-технічної експертизи для вирішення питання, чи спірні земельні ділянки, виділені у власність відповідачам ОСОБА_5, є тими, якими корис-тується позивач. У задоволенні цього клопотання сторони у справі колегією суддів відмовлено з двох підстав.

Згідно норм статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційно-му порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення су-ду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої ін-станції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в досліджен-ні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Слід підкреслити, що судом першої інстанції норми цивільного процесуаль-ного законодавства під час вирішення даної цивільної справи не порушені. Суд апеляційної інстанції в межах повноважень, визначених вказаними нормами ЦПК України, не знайшов підстав для задоволення клопотання, яке суду першої інстанції не заявлялося з невідомих причин за відсутності будь-яких перешкод для заявлення такого клопотання. Крім цього, як уже зазналося, у позивача від-сутні будь-які правовстановлюючі документи на користування спірними зе-мельними ділянками, тому судова експертиза реально неможлива без представ-лення експертові таких неіснуючих документів.

З доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 погодитися не можна, вони є недостатніми, не обгрунтованими для задоволення вимоги про скасування за-конного судового рішення від 12 червня 2017 року.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 303 ЦПК України та роз'яснень, ви-кладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апе-ляційному порядку», перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до пред-мета доказування; чи підтверджені обставини ( факти ), якими мотивовано рі-шення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповіда-ють висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно засто-совано норми матеріального й процесуального права, досліджувати докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, не-подання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Розглядом даної справи в апеляційному порядку встановлено, що оскаржу-ване ОСОБА_2 судове рішення є вмотивованим та справедливим по відно-шенню до обох сторін у справі. Апелянт не наводить у своїй скарзі належних і допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції правильно встановив правовід-носини, що склалися між сторонами у справі, не помилився у застосуванні тих норм матеріального права, що регулюють ці правовідносини; суд, як уже зазна-чалося, не порушив норм процесуального права.

Частина третя ст. 10, частини 1, 2 ст. 11 ЦПК України визначають, що кож-на сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підста-ву своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоря-джається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апе-ляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстан-ції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального пра-ва. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з од-них лише формальних міркувань.

Керуючись нормами статей 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів апеляційного суду -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 12 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом: