Справа № 428/6469/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, в якій просив стягнути з відповідача на його користь нараховану, але невиплачену заробітну плату в сумі 10013,10 грн.

В обґрунтування позову позивач вказав, що 21 жовтня 1996 року він працевлаштувався на підприємство відповідача, а 16 березня 2017 року був звільнений за власним бажанням. Відповідач має перед позивачем заборгованість з виплати нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в сумі 10013,10 грн., яку в добровільному порядку відмовляється виплачувати. Ухвалою суду від 06.06.2017 року йому було відмовлено у видачі судового наказу.

Позивач в судовому засіданні присутній не був, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні присутній не був, надав заяву про розгляд справи без його участі. Також надав довідку про розмір заборгованості перед позивачем.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно із копією трудової книжки серії БТ-ІІ № 4957347, виданої на імя ОСОБА_1 від 30 травня 1991 року, ОСОБА_1 був звільнений 16 березня 2017 року з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до копії ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 червня 2017 року, відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Розяснено ОСОБА_1 його право на звернення в суд з тих же обставин на загальних підставах в порядку позовного провадження.

З копії розрахункового листа за березень 2017 року вбачається, що заборгованість Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» перед ОСОБА_1 складає 10013,10 грн. Аналогічний розмір заборгованості з виплати заработної плати перед позивачем вказаний у довідці ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання Азот» від 08.08.2017 року № 2265.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує, що спірним у цій справі є право позивача на виплату йому нарахованої, але не виплаченої заробітної в розмірі 10013,10 грн.

Згідно із ч. 7 ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із абзацом 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до положень ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Нормативно-правовим актом, який визначає економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати є Закон України «Про оплату праці».

В ст. ст. 21, 22 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Частиною 1 ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Аналогічна за змістом норма зазначена в ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці».

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд враховує, що позов задоволено у повному обсязі і позивач був звільнений від сплати судового збору за подачу позову до суду, а отже з відповідача в дохід держави слід стягнути суму судового збору в розмірі 640 грн., тобто в розмірі мінімальної ставки судового збору за подання фізичною особою позову майнового характеру.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання цього рішення в частині виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 294, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» () на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, заборгованість із виплати заробітної плати в сумі 10013 (десять тисяч тринадцять) грн. 10 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» в дохід держави суму судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині виплати заробітної плати за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Б. Баронін