АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 643/3296/16-ц Головуючий І інстанції - Майстренко О.М.
Провадження №22-ц/790/419/17 Головуючий ІІ інстанції - Кісь П.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Хорошевського О.М.

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, 3-тя особа: ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні квартирою, виселення та вселення, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2016 року ОСОБА_5 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 , у якому просив зобов'язати ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1, усунути йому перешкоди в користуванні вказаною квартирою, зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою, виселити відповідачів з спірної квартири, вселити позивача до вказаної квартири, стягнути судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що згідно договору купівлі-продажу від 26.02.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І., реєстраційний № 259, позивачу ОСОБА_5 належить квартира АДРЕСА_1. Вказана квартира придбана позивачем відповідно Закону України «Про іпотеку», а саме, 07.12.2012 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 укладено договір позики грошових коштів в сумі 369 000 грн., що в еквіваленті становило 45 000 доларів США, які ОСОБА_11 зобов'язався повернути до 06.06.2013 року, згідно договору позики від 07.12.2012 року посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Юдиною О.С., реєстровий № 2830.

В забезпечення виконання вказаного зобов'язання, ОСОБА_6, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 передали ОСОБА_10 в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, відповідно договору іпотеки від 07.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Юдиною О.С., реєстровий № 2832. Фактично у вказаній квартирі зареєстровані, проживають та мешкають відповідачі по справі. Не звільняючи вказану квартиру на письмову вимогу позивача, відповідачі по справі фактично перешкоджають у користуванні власністю позивачу. У зв'язку із втратою усіх прав, у тому числі права власності, колишніх власників, зайняття ними приміщення вважається самоправним, а тому існують всі підстави для їх виселення, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2016 рокупозовні вимоги ОСОБА_5 задоволені.

Суд вирішив: усунути ОСОБА_5 перешкоди у користуванні житловим приміщенням у квартирі № АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 не чинити перешкоди ОСОБА_5 у користуванні житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1

Виселити та зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_1

Зобов'язати відповідачів передати ОСОБА_5 ключі від квартири та вселити ОСОБА_5 у квартиру АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що відповідачі у справі самовільно зайняли житлове приміщення. Суд на вказані обставини уваги не звернув, що призвело до ухвалення судом помилкового та незаконного рішення

Крім того, відповідач вказує на те, що норма ч.2 ст.109 ЖК УPCP встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Отже, особам, які виселяються з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Аналогічну правову позицію зазначив і Верховний Суд України в постанові від 18 березня 2015 року №6-39пс15.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

За змістом ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для усунення власнику перешкод в користуванні та розпорядженні спірною квартирою шляхом виселення відповідачів та зняття їх з реєстрації місця проживання.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, судом встановлено, що 07.12.2012 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 було укладено договір займу грошових коштів в сумі 369000 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ становило - 45000 доларів США, які ОСОБА_11 зобов'язався повернути до 06.06.2013 року, відповідно договору, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Юдиною О.С., реєстровий № 2830.

У забезпечення виконання зобов'язання, ОСОБА_6, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 передали ОСОБА_10 в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, відповідно договору іпотеки від 07.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Юдиною О.С., реєстровий № 2832.

Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек України.

Згідно договору купівлі-продажу від 26.02.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І., реєстраційний № 259, укладеного ОСОБА_10, відповідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку» від імені ОСОБА_6, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та ОСОБА_5, останньому належить на праві власності квартира № АДРЕСА_1

Як вбачається з довідки КП «Жилкомсервіс» від 22.02.2016 року за № 3175/2/07-05 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_6, які також мешкають у вказаній квартирі.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України власник має право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном та не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Також має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися належною йому власністю на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, то власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України.

Вказана норма передбачає усунення порушень права власності будь-яким способом, у тому числі, й шляхом виселення.

Матеріали справи свідчать про те, що 21.03.2017 року позивачем, в особі його представника, на адресу відповідачів надсилалося повідомлення з пропозицією звільнити житлове приміщення у добровільному порядку (а.с. 8).

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судовим розглядом встановлено, що у добровільному порядку відповідачі не виселилися зі спірної квартири, тобто позивачу як власнику дійсно діями відповідачів вчиняються перешкоди в користуванні власністю і він має право вимагати виселення відповідачів із спірної квартири та їх зняття з реєстраційного обліку.

Згідно з п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 може бути здійснено на підставі рішення суду про їх виселення.

Вимога про зняття відповідачів з реєстрації в спірному житловому приміщенні не притаманна за своїм змістом для захисту порушеного права в цивільному судочинстві, рішення в цій частині має декларативний характер, оскільки орган, що здійснює реєстраційні дії до участі у справі не залучений, а відповідачі не мають повноваження на здійснення реєстраційних дій, хоча добровільне виконання ними певної частини цієї процедури лише сприятиме ефективному захисту порушених прав власника квартири.

Крім того, питання зняття відповідачів з реєстраційного обліку є похідним від вирішення головної вимоги, тобто про виселення, а тому ці порушення норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи і не є, з огляду на приписи ч.2 ст.308 та ч.3 ст.309 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції, який головне питання у спорі вирішив у відповідності із законом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а посилання на вимоги ст.ст.39,40 Закону України «Про іпотеку», ст.109 ЖК України, постанову Верховного Суду України від 18 березня 2015 року № 6-39пс15, є безпідставними, оскільки до спірних правовідносин ці норми закону не застосовуються. Так, правовідносини, які існували між відповідачами та колишнім власником квартири, що виникли на підставі іпотечного договору припинили свою дію з часу укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 (п.3.1, п. 3.2 цього договору від 26.02.2016 року), посвідченого у встановленому законом порядку, недійсність якого у передбаченому законом порядку не визнано, тобто який є чинним на час розгляду справи.

Інші доводи скарги висновків суду не спростовують.

В межах доводів апеляційної скарги підстав для скасування правильного по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань не встановлено.

За таких обставин апеляційний суд, відповідно до ст. 308 ЦПК України, відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

О.М. Хорошевський