Справа №359/3124/17
Провадження №2/359/1561/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю відповідача ОСОБА_2,

за участю представника відповідача ОСОБА_3,

розглядаючи в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стяг-нення боргу за договором позики,

встановив:

В квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 306906 гривень 9 копійок.

В ході розгляду цивільної справи сторони подали заяву про визнання мирової угоди, за умовами якої розмір боргу ОСОБА_2 становить 179187 гривень, які еквівалентні 7000 доларів США за курсом: 1 долару США дорівнює 25 гривень 59 копійок; відповідач зобо-в'язується повернути цей борг до 1 жовтня 2018 року; у випадку підвищення курсу долара на 10% розмір боргу перераховується з урахуванням коефіцієнту підвищення курсу; у ви-падку неповернення боргу до 1 жовтня 2018 року ОСОБА_2 зобов'язується сплатити позивачу штраф в розмірі 10% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від своєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу; за домовленістю сторін дата повернення боргу може бути відстрочена на строк, що не перевищує 30 днів з 1 жовтня 2018 року; ухвала суду про визнання мирової угоди є виконавчим документом згідно з п.2 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» та може бути направлена до виконавчої служби для при-мусового виконання.

Відповідно до ч.5 ст.175 ЦПК України якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

З прохальної частини позову (а.с.4) вбачається, що борг ОСОБА_2 за договором позики становить 306906 гривень 9 копійок та складається з трьох компонентів: боргу по поверненню позики в розмірі 161820 гривень, боргу по сплаті процентів за користування нею з урахуванням індексу інфляції за час прострочення в розмірі 132291 гривні 23 копі-йок та боргу по сплаті трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 12794 гри-вень 86 копійок. Однак в мировій угоди розмір боргу за договором позики зменшений майже вдвічі до 179187 гривень та зовсім не зазначено, з яких компонентів він складаєть-ся. Ця обставина перешкоджає суду встановити: чи зменшились розміри кожної складової боргу за договором позики, чи ОСОБА_4 взагалі відмовився від стягнення з відпо-відача частини складових цього боргу. В такому випадку позивачу належить подавати заяву про часткову відмову від позову, а не визнання мирової угоди. Крім того, в мировій угоді навіть не викладений механізм перерахунку боргу за договором позики з урахуван-ням коефіцієнту підвищення курсу долара США: чи шляхом укладення додаткового дого-вору, чи автоматично з урахуванням курсу долара США на час вчинення платежу тощо. Аналіз цих обставин красномовно свідчить про те, що предмет мирової угоди в достатній мірі не обумовлений. Це потягне виникнення додаткових цивільних спорів в процесі її виконання.

Крім того, ст.17 Закон України «Про виконавче провадження» встановлює осіб, які не можуть бути представниками у виконавчому провадженні, та не визначає перелік вико-навчих документів. Ця обставина свідчить про те, що посилання в мировій угоді на вка-зану норму закону є помилковим. Крім того, як вбачається з п.2 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчими документами є ухвали суду в цивільних справах виключно у випадках, передбачених законом. Однак ні ст.175 ЦК України, ні інші акти цивільного законодавства не передбачають, що ухвала суду про визнання мирової угоди є виконавчим документом. Аналіз цих обставин свідчить про те, що умови мирової угоди суперечать чинному законодавству.

З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання мирової угоди, укладеної 16 серпня 2017 року між ОСОБА_4 та відповідачем, відсутні.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.208, ч.4 ст.209, ст.210 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання мирової угоди відмовити.

Ухвала суду є остаточною та не підлягає апеляційному оскарженню.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець