Справа № 2-о/593/56/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" серпня 2017 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

присяжних Іванійчука О.Т., Федуняка І.О.

при секретарях Соколовській Н.Я., Паньків М.М.

за участі заявниці ОСОБА_3

захисників Сливінського О.В., Прийдуна В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за заявою ОСОБА_3 про визнання особи безвісно відсутнім,-

В С Т А Н О В И В :

Заявниця, вказуючи, що її колишній чоловік ОСОБА_6 у 2015 році покинув їх спільне місце проживання: АДРЕСА_1, і з цього часу вона не має про його місцезнаходження жодних відомостей, а через безвісну відсутність її колишнього чоловіка вона не отримує від нього жодної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки та не може поїхати із дочкою на санаторно-курортне лікування за межі України, звернулася до суду із заявою, якою просить визнати ОСОБА_6 безвісно відсутнім.

В судовому засіданні заявниця заявлені нею вимоги підтримала, просить їх задоволити.

Суд, розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення заявниці, свідків та дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що заява ОСОБА_3 підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності зі ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою у відповідності зі ст. ст. 246, 247 ЦПК України подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцем знаходження її майна. У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, яка пропала безвісти.

Судом встановлено, що колишній чоловік заявниці ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючи разом із заявницею та дочкою в АДРЕСА_1 в квітні 2015 року залишив заявницю з неповнолітньою дочкою і з цього часу більше двох років не подає про себе жодних відомостей.

Цей факт підтверджується показами заявниці, допитаних в судовому засіданні свідків та письмовими документами, що маються в справі.

Так, пояснення заявниці свідчать про те, що її колишній чоловік ОСОБА_6, проживаючи разом з нею та неповнолітньою дочкою в АДРЕСА_1, в квітні 2015 року залишив її з дитиною і з цього часу на протязі останніх двох років не подає про себе жодних відомостей. ОСОБА_7 робила неодноразові спроби знайти його, розпитувала у спільних знайомих про можливе його місцеперебування, однак останнім нічого невідомо, де він може знаходитись, а коли всі можливості знайти чоловіка були вичерпані, вона звернулася в Бережанський ВП ГУНПУ в Тернопільській області із заявою про його розшук, проте розшукати його не вдалося, і тому вона змушена звернутися до суду із заявою про визнання її колишнього чоловіка безвісно відсутнім.

Визнання колишнього чоловіка безвісно відсутнім їй необхідне для того, щоб поїхати із дочкою на санаторно-курортне лікування за межі України, а щоб перетнути кордон, їм необхідна згода батька, який є фактично безвісно відсутнім.

Допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що колишній чоловік заявниці ОСОБА_6 більше двох років не проживає із своєю сім»єю, їм відомо, що він на початку 2015 року залишив заявницю з дитиною і з цього часу вони його не бачили, їм невідомо, де він може знаходитися в даний час.

Так, свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_6, який приходиться їй колишнім зятем, більше двох років відсутній по місцю свого постійного проживання, а саме: в АДРЕСА_1. Він забрав свої речі і виїхав у невідомому напрямку і вже більше як два роки не дає про себе знати. Його родина немає жодних відомостей про його місце знаходження. Їй також відомо, що її колишній зять протягом цих двох років не телефонував, ні до своїх батьків, ні до своєї неповнолітньої дитини та не цікавився їх життям. ОСОБА_7 особисто спілкується з його батьками, які є її сватами, однак вони також не знають, де знаходиться їх син. Востаннє вона бачила зятя в січні 2015 року, після чого він залишив її дочку з неповнолітньою дитиною і виїхав з Бережан у невідомому напрямку, і з цього часу ніхто його більше не бачив. Весь тягар за виховання та утримання дитини ліг на плечі її дочки, яка через мізерну заробітну плату та наявність боргів вимушена була залишити роботу в Україні та поїхати до Польщі на заробітки. В даний час її, свідка, внучка проживає із батьками зятя, які опікуються нею. А так як внучка хворіє та потребує постійного профілактичного лікування та санаторно-курортного оздоровлення і її дочка -матір дитини, працюючи в Польщі, може дати дитині зазначене оздоровлення на території Польщі, однак цього зробити не може через те, що для виїзду за кордон неповнолітньої дитини потрібно згода батька, який є фактично безвісно відсутнім.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_6 разом із своєю дружиною та дочкою ОСОБА_9 проживав по сусідству з ним в АДРЕСА_1 Він підтримував з ОСОБА_6 дружні відносини та останній часто бував в нього. Йому відомо, що ОСОБА_6 хотів поїхати на роботу в Польщу. Востаннє він бачив його в квітні 2015 року, на другий день Великодніх свят, він гостював у нього, а на слідуючий день зібрався і поїхав. Потім через тиждень телефонував йому та із короткої телефонної розмови зрозумів, що він в Польщі. Після цього ОСОБА_6 жодного разу йому не дзвонив і він його більше не бачив та подальша доля ОСОБА_6 йому невідома. Йому відомо, що ОСОБА_6 розшукували його родичі та розпитували у нього все, що він знає про нього.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що ОСОБА_6 більше ніж два роки відсутній по місцю свого проживання. Він забрав свої речі і покинув своє місце проживання в АДРЕСА_1 та залишивши заявницю із неповнолітньою дочкою, виїхав з Бережан невідомо куди, і з цього часу він його більше не бачив. Де може знаходитися ОСОБА_6 йому невідомо, він йому не пише, не телефонує і не подає про себе жодних відомостей вже більше двох років. Ні він, як батько ОСОБА_11, ні його дружина, яка є матір"ю ОСОБА_6, не знають, де може бути їх син. У ОСОБА_6 ще є рідний брат, який проживає в Іспанії, однак йому також невідоме міцезнаходження брата. Далі свідок також пояснив, що заявниця сама утримує дочку та вони, як дід з бабою, також допомагають заявниці у вихованні дитини. В даний час поки заявниця перебуває на роботі в Польщі, то дитина живе разом з ними. ОСОБА_7 не заперечують проти визнання їх сина безвісно відсутнім, оскільки фактично пройшло більше двох років, а їм дійсно невідомо, де може знаходитися їх син.

Із довідки, виданої 2 серпня 2017 року Бережанським відділенням Бучацької об"єднаної державної податкової інспекції Державної фіскальної служби України видно, що згідно відомостей центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України ОСОБА_6 за період з 1 січня 2015 по 30 червня 2017 року доходів не отримував.

Крім цього, ф акт безвісної відсутності ОСОБА_6 підтверджується письмовими повідомленнями Бережанського ВП ГУНПУ в Тернопільській області за № 3350/101/01-17 від 22 травня 2017 року та № 0759/101/0117 від 24 липня 2017 року, з яких видно, що по заяві ОСОБА_3 Бережанське ВП ГУНПУ в Тернопільській області проводило розшук її колишнього чоловіка, але встановити місцезнаходження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, не представилось можливим.

Таким чином, поскільки на підставі здобутих в судовому засіданні доказів у їх сукупності факт безвісної відсутності ОСОБА_6 більше двох років за місцем його постійного проживання знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_3 є підставною і підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.14, 60, 212-215, 246-249, 292, 294 ЦПК України та ст. 43 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_3 задоволити.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя АДРЕСА_1 з 1 травня 2015 року визнати безвісно відсутнім.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області Данилів О.М.