У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в особі Рівненського відділення про стягнення коштів, визнання припиненим зобов'язання за договором застави транспортного засобу за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 11 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, ПАТ «Фідобанк», в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь частину коштів за кредитним договором від 14 грудня 2007 року в розмірі 3 206 доларів США, сплачених ним в рахунок зобов'язань подружжя, які він виконав за період з 1 травня 2012 року по 1 травня 2015 року; визнати зобов'язання за договором застави транспортного засобу від 14 грудня 2007 року, укладеним між ним та ВАТ «Ерсте Банк», припиненими; зобов'язати ПАТ «Фідобанк» вчинити дії з виведення із застави транспортного засобу - легкового автомобіля «Mitsubishi Outlander XL 2.4 CVT», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що 20 листопада 2007 року у період шлюбу із ОСОБА_2 ними спільно придбано легковий автомобіль - «Mitsubishi Outlander XL 2.4 CVT (S62)», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Автомобіль належить їм на праві спільної часткової власності з виділенням Ѕ частини кожному на підставі рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 19 червня 2013 року.

Автомобіль придбаний за рахунок одержаних у кредит грошових коштів у сумі 41 219 доларів США за кредитним договором, укладеним 14 грудня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та позивачем.

Після розлучення ОСОБА_1 самостійно виконав кредитні зобов'язання на загальну суму 6 411 доларів США, тому просив стягнути із ОСОБА_2 на його користь частину коштів в розмірі 3 206 доларів США.

Крім того, з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором від 14 грудня 2007 року між ним та ВАТ «Ерсте Банк» (правонаступник - ПАТ «Фідобанк») 14 грудня 2007 року укладено договір застави, предметом якого є вказаний автомобіль. Кредитна заборгованість була повністю погашена, однак банком не знято заборони на відчуження транспортного засобу. Неодноразові звернення позивача до банку з вимогою вжити заходів щодо виконання своїх обов'язків за договором застави, залишалися без уваги, що і стало підставою для звернення до суду з вимогою про зняття заборони на відчуження транспортного засобу.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29 вересня 2015 року позов задоволено.

Стягнено із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму грошових коштів, сплачених у рахунок зобов'язань подружжя, за період з 1 травня 2012 року по 1 травня 2015 року, за кредитним договором від 14 грудня 2007 року в розмірі 3 206 доларів США.

Визнано зобов'язання за договором застави транспортного засобу, укладеним 14 грудня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В., припиненими.

Зобов'язано ПАТ «Фідобанк» в особі Рівненського відділення № 2 ПАТ «Фідобанк» здійснити дії у строк та у порядку, передбаченому чинним законодавством на момент їх вчинення, з виведення із застави транспортного засобу - легкового автомобіля «Mitsubishi Outlander XL 2.4 CVT (S62)», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Стягнено із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 971, 56 грн витрат з оплати судового збору.

Стягнено з ПАТ «Фідобанк» на користь ОСОБА_1 971,56 грн витрат з оплати судового збору.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 27 грудня 2015 року рішення міського суду в частині стягнення коштів у сумі 3 206 доларів США скасовано з ухваленням у цій частині нового рішення, яким стягнено із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти сплачені у погашення зобов'язань подружжя за кредитним договором у сумі 27 369,50 грн.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 червня 2016 року, постановленою за наслідками розгляду касаційної скарги позивача і представника відповідача, рішення апеляційного суду в частині стягнення із ОСОБА_2 вказаних коштів скасовано з направленням справи у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду в частині задоволення позову про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок зобов'язань подружжя коштів, сплачених за кредитним договором від 14 грудня 2007 року, і направити справу у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 перебував у шлюбі із ОСОБА_2 з 2 вересня 2000 року по 24 квітня 2012 року.

За договором купівлі-продажу від 20 листопада 2007 року сторонами придбано легковий автомобіль «Mitsubishi Outlander XL 2.4 CVT (S62)», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 19 червня 2013 року за ОСОБА_2 визнано право власності на Ѕ частину вказаного легкового автомобіля, на її користь стягнено компенсацію частини його вартості.

Також встановлено, що вказаний автомобіль придбаний за рахунок одержаних у кредит грошових коштів у сумі 41 219 доларів США за кредитним договором, укладеним 14 грудня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_1

Після розлучення ОСОБА_1 за період з 1 червня 2012 року по 4 серпня 2014 року на виконання умов кредитного договору від 14 грудня 2007 року сплатив банку грошові кошти на погашення кредитного зобов'язання у розмірі 6 411 доларів США і ОСОБА_2 зазначений факт не заперечує.

Стягуючи із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину коштів, сплачених останнім за кредитними зобов'язаннями після розірвання шлюбу, суд першої інстанції, з яким після повторного перегляду погодився і апеляційний суд, вірно виходив з того, що боргові кредитні зобов'язання несуть як чоловік (позивач), так і дружина (відповідач), а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір (позивач). При цьому, такі висновки міського суду ґрунтуються на положеннях ст. ст. 541, 544 ЦК України, ч. 4 ст. 64 СК України.

Апеляційний суд врахував, що за положеннями ч. 3 ст. 533 ЦК України, роз'яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 12 постанови № 5 від 30 березня 2012 року, а також за умовами п. п. 1.1, 3.6 кредитного договору від 14 грудня 2007 року та довідки ПАТ «Фідобанк» від 26 березня 2015 року кредит на придбання вказаного автомобіля видавався у доларах США (41 219 доларів США) та погашення кредитної заборгованості у період з 1 червня 2012 року по 4 серпня 2014 року відбулося також в доларах США, а саме в сумі 6 411 доларів США; отже суд правильно стягнув частину заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки саме вона надавалась за договором.

Такі правові висновки узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, висловленими у постановах від 16 вересня 2015 року, справа (№ 6-190цс15), та від 10 лютого 2016 року, (справа 6-1680цс15).

Крім того, згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Рішеннями Дубровицького районного суду від 19 червня 2013 року та Рівненського міського суду від 30 квітня 2015 року, які набрали законної сили, безумовно встановлено, що автомобіль придбано в інтересах сім'ї за кошти одержані за кредитним договором, а право на нього в однаковій мірі мали обидві сторони.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується є висновками судів попередніх інстанцій про те, що при поділі майна подружжя, яке було набуте в інтересах сім'ї одним з подружжя, повинні враховуватися не лише їхні права, але й обов'язки. Оскільки обидві сторони мали право на автомобіль «Mitsubishi Outlander ХL 2.4 CVT (S62)» із розрахунку по 1/2 частині кожному і поділили його, тому їхні права кореспондуються з обов'язками, зокрема, і зі сплати кредитних коштів на користь банку поза межами шлюбних відносин.

Повно і правильно з'ясувавши обставини справи та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 3 206 доларів США, що становить 1/2 частину сплачених ним кредитних коштів у рахунок кредитним зобов'язань подружжя за період з 1 травня 2012 року по 1 травня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а наведені у касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність зазначених висновків судів не спростовують. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга відхиленню.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити .

Ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 11 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: Ю.Г.Іваненко О.М.Ситнік