Дата документу 12.05.2017 Справа № 554/1054/16-ц
Справа № 554/1054/16
Номер провадження 2/554/2/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2017 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі :

головуючого - судді - Січиокно Т.О.

за участю: секретаря - Ромахової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: державний нотаріус Другої державної нотаріальної контори Лугова Лідія Петрівна про визнання заповіту недійсним,-

у с т а н о в и в:

у лютому 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним вище позовом та просить суд визнати недійсним заповіт від 23.10.2007 року, складений ОСОБА_5, яким остання заповіла все належне їй майно ОСОБА_6 та який посвідчений державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Луговою Л.П.

Позов позивачем обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її тітка ОСОБА_5. За життя останній на праві власності належала квартира АДРЕСА_1. 23.10.2007 рокуОСОБА_5 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно ОСОБА_6 та який був посвідчений державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Луговою Л.П.

Даний заповіт вона вважає недійсним, оскільки соціальний робітник Територіального центрі соціального обслуговування управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтава раді ОСОБА_6, зловживаючи своїми повноваженнями, ввійшла у довіру до ОСОБА_7 і 23.10.2007 року остання під впливом обману склала заповіт, яким належну тій квартиру заповіла їй.

В подальшому ОСОБА_6 приховала факт смерті спадкодавиці, здійснила самостійно її поховання, не повідомивши про це кровних родичів, до яких належить і вона. За життя ОСОБА_5, не повідомляла їй про свої наміри скласти заповіт на іншу особу, хронічно хворіла. Її мати ОСОБА_8 була двоюрідною сестрою ОСОБА_5, а тому являлася єдиним спадкоємцем, однак та ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла і право на спадкування перейшло до неї.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року відповідач ОСОБА_6 померла.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є її діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які ухвалою Октябрського районного суду м.Полтава від 06.12.2016 року залучені до участі у даній справі як правонаступники відповідача.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав викладених у ньому, наполягала на його задоволенні.

Представник співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_9 заперечила проти задоволення позову та вказала, що ОСОБА_5 на власний розсуд розпорядилася належним їй майном, заповівши квартиру своїй близькій подрузі ОСОБА_6, з якою у тієї склалися теплі відносини. Доводи позивача щодо заволодіння майном під впливом обману є безпідставними.

Державний нотаріус Другої державної нотаріальної контори Лугова Л.П. у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку:

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Полтава померла ОСОБА_5, що підтверджено даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 10.12.2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ. (а.с.125).

26.07.1996 року ОСОБА_5 складено заповіт на користь ОСОБА_10, яким останній та заповіла належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2, який посвідчено державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В..

Даний заповіт скасований новим заповітом від 23.10.2007 року, а саме ОСОБА_5 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме: все майно, яке на день її смерті буде належати їй за законом, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла повністю ОСОБА_6.(а.с.209).

23.10.2007 року даний заповіт посвідчено державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори Луговою Л.П.

В даному заповіті зазначено, що на прохання ОСОБА_5 даний заповіт складено з її слів нотаріусом за допомогою комп'ютерної техніки, прочитано нею, заповідачем, вголос, відповідає її дійсним намірам, підписано нею власноручно в двох примірниках, один з яких залишився на зберіганні в Другій полтавській державній нотаріальній конторі, а другий видано їй, як заповідачу.

У період часу із 11.06.2002 року ОСОБА_5 обслуговувалася Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг). Соціальним робітником ОСОБА_6 обслуговувалася із 11.06.2002 року по 28.02.2006 року, наступні періоди обслуговувалася іншими працівниками. Про складання заповіту на ім'я останньої Центру стало відомо після смерті ОСОБА_5, що підтверджено даними, отриманими згідно листа від 04.02.2015 року за № 13-921 Управління праці та соціального захисту населення. (а.с.9).

Із листа від 27.02.2015 року за № А-182/09, Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації слідує, що соціальні послуги відділення соціальної допомоги надавалися ОСОБА_5 наступними працівниками:

-З 11.06.2002 року по 28.02.2006 року соціальним робітником ОСОБА_6;

-З 01.03.2006 року по 02.06.2013 року соціальним робітником ОСОБА_12;

-З 03.06.2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року соціальним робітником ОСОБА_13

Соціальні послуги ОСОБА_5 надавалися на безоплатній основі, як такій, що не здатна до самообслуговування і не має рідних, які б могли забезпечити її догляд. (п. 6 переліку соціальних послуг, умов та порядок їх надання структурними підрозділами територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1417 від 29.12.200року (зі змінами).

16.01.2015 року ОСОБА_6 звільнена за власним бажанням з посади соціального робітника відділення соціальної допомоги вдома Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) управління праці та соціального захисту населення виконкому Октябрської районної у м.Полтава раді. (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м.Полтава померла ОСОБА_6, що підтверджено даними свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_2 виданого 07.03.2016 року Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ та складено актовий запис № 228. (а.с. 49).

Департаментом соціального захисту населення полтавської облдержадміністрації повідомлено, що службові перевірки стосовно неправомірних дій ОСОБА_6 за скаргами ОСОБА_1 не проводилися. (а.с.114).

23.01.2015 року Другою полтавською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 19/2015 після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Полтава. (а.с.123).

В матеріалах даної спадкової справи наявна заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 від 28.05.2015 року (а.с.123 зв.ст.), а також заява ОСОБА_6 про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 від 23.01.2015 року. (а.с.124 зв.ст.).

На а.с.132 наявна відповідь з Головного управління НП у Полтавській області, згідно якої за фактом звернення ОСОБА_1 від 19.08.2016 року Полтавським ВП ГУНП у Полтавській області проведено перевірку, в ході якої ознак кримінального правопорушення не виявлено.

За змістом ст.202 ЦК України, заповіт належить до односторонніх правочинів і на нього поширюються положення глави 16 ЦК України "Правочини", в тому числі й щодо наслідків недодержання сторонами вимог закону при вчиненні правочинів.

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути

вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 1257 ЦК України визначено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За результатами розгляду справи суд приходить до висновку, що позивач не надала належних та допустимих доказів, що заповіт, був складений ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 під впливом обману.

Так, судом встановлено, що із 11.06.2002 року по час смерті ОСОБА_5 обслуговувалася Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг). Соціальним робітником ОСОБА_6 обслуговувалася із 11.06.2002 року по 28.02.2006 року, наступні періоди обслуговувалася іншими робітниками.

З цього слідує, що ОСОБА_5 склала заповіт на користь ОСОБА_6 23.10.2007 року, тобто в той час коли остання вже не надавала соціальні послуги.

Окрім цього, у судовому засідання допитані як свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15, які показали, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за життя склалися дружні та доброзичливі відносини. ОСОБА_5 була одинокою людиною, потребувала сторонньої допомоги і ОСОБА_6 часто спілкувалася з нею, відвідувала її та допомагала по - господарству.

Свідок ОСОБА_12 показала суду, що працювала соціальним робітником та соціальні послуги ОСОБА_5 надавала із 01.03.2006 року по 02.06.2013 рік. ОСОБА_6 на той час вже соціальним робітником у ОСОБА_5 не була, однак продовжувала підтримувати з нею дружні відносини. Про наявність заповіту вона обізнана не була, ОСОБА_5 ніколи не висловлювала невдоволення та скарги з приводу дій ОСОБА_6

Окрім цього, суд приймає до уваги, що позивач неодноразово зверталася до правоохоронних органів із заявами з вимогою провести перевірки відносно правомірності дій ОСОБА_6 при наданні соціальних послуг ОСОБА_5 За результатами розгляду даних заяв не здобуто будь - яких об'єктивних даних, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_6 ознак кримінальних правопорушень.

Таким чином, судом встановлено, що за життя ОСОБА_5 23.10.20017 року добровільно зробила розпорядження щодо подальшої правової долі належного їй майна після своєї смерті, про що склала відповідний заповіт, який було посвідчено нотаріально.

В судовому засіданні не встановлено будь - яких даних, які б вказували на те, що при складанні заповіту заповідач діяла під впливом обману, її волевиявлення не було вільним. Окрім цього, у судовому засіданні позивач не обґрунтувала суду в чому взагалі міг виражатися обман по відношенню до ОСОБА_5

Таким чином, суд вважає, що доводи позивача в частині введення в оману ОСОБА_5 ґрунтуються виключно на припущеннях, не підтверджені належними доказами та спростовані матеріалами справи.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати стягненню із відповідачів на користь позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: державний нотаріус Другої державної нотаріальної контори Лугова Лідія Петрівна про визнання заповіту недійсним - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особою, яка не була присутньою під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя: Т.О. Січиокно

Повен текст рішення виготовлено суддею 17.05.2017 року.