Справа № 588/939/17
№ провадження 2-о/588/88/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2017 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Тростянецький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту народження дитини,

У С Т А Н О В И В:

Заявник у липні 2017 року звернулася до суду з указаною заявою у якій зазначає, що влітку 2012 року її донька поїхала відпочивати до м. Ялта, в подальшому уклала шлюб і стала там постійно проживати. 06 липня 2017 року в м. Ялта її донька народила другу дитину дівчинку ОСОБА_5, що підтверджується копією медичного свідоцтва про народження дитини від 07.07.2017 року.

На теперішній час заявнику необхідно отримати свідоцтво про народження онуки за законами України. З метою отримання даного свідоцтва заявник звернулась до установи реєстрації актів цивільного стану та надала необхідні документи. Оглянувши документи працівники установи відмовили видати заявнику необхідний документ на дитину мотивуючи це тим, що її онука народився на території Автономної Республіки Крим, яка на теперішній час не підконтрольна Україні, факт народження дитини відбувся на непідконтрольній території України.

Для підтвердження факту народження дитини заявником було надано копію медичного свідоцтва про народження онуки серії 35 № 022615 від 07.07.2017 року, який виданий на території не підконтрольній Україні. Місце народження дитини є тимчасово окупованою територією України.Встановлення факту народження дитини заявнику необхідно для визнання останньою громадянкою України.

Посилаючись на указані обставини, заявник просить суд установити факт, що06 липня 2017 року в м. Ялта народилась ОСОБА_5, батьками якої є: батько - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заявник ОСОБА_6 подала заяву до суду, в якій просила справу розглянути без її участі, вимоги заяви підтримала, просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області у судове засідання не зявився, відділом подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність його представника, проти задоволення заяви не заперечує (а.с. 21).

Заінтересовані особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, у яких заяву ОСОБА_6 підтримали, просили розгляд справи провести без їх участі (а.с. 27,32).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Судом установлено, що заявник є матірю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної республіки Крим ОСОБА_3, громадянин України, та ОСОБА_7, громадянка України, зареєстрували шлюб 10.11.2012 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів вчинено актовий запис № 689, остання після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Трещалова» (а.с. 13).

Згідно медичного свідоцтва про народження серії 35 № 022615 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, народила дитину жіночої статі 06.07.2017 року (а.с. 14).

Тростянецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області заявнику 20.07.2017 року було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження з підстав ненадання нею документу закладу охорони здоровя або медичної консультації комісії, що підтверджує факт народження дитини (а.с.16).

Відповідно до частини 1 статті 144 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з пунктом 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

На окупованій території України в місті Ялта відділом записів актів громадянського стану 11.07.2017 року складено актовий запис про народження № 666 про те, що 06.07.2017 народилася ОСОБА_5, батьками якої є ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 15).

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вищевказаний документ є недійсним і не створює правових наслідків.

На звернення заявника щодо державної реєстрації народження ОСОБА_5 ВолодимирівниТростянецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 20.07.2017 року було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження з підстав не надання нею документу закладу охорони здоровя або медичної консультації комісії, що підтверджує факт народження дитини (а.с.16).

Підставою для державної реєстрації народження є, з поміж іншого, медичне свідоцтво про народження (форма №103/0), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545, що видається закладами охорони здоровя незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.

Відповідне медичне свідоцтво про народження (форма №103/0), видане закладом охорони здоровя у заявниці відсутнє.

Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.01.2013 року № 9.

При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Таким чином, відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану України не має можливості, без судового рішення, зареєструвати народження дитини ОСОБА_5 відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 року.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Статтею 257-1 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до практики ЄСПЛ, Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій територій, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Це стосується реєстрації смертей, народжень, шлюбів.

Отже, у цьому випадку підлягає застосуванню принцип («Намібійські винятки»), сформульований в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18 грудня 1996, параграф 45, «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23 лютого 2016), який полягає в можливості оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливості збору доказів народження особи на окупованій території є істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації права цієї народженої особи на громадянство.

Відповідно до стаття 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» надано розяснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Ураховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, зокрема медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника щодо встановлення факту народження ОСОБА_4 дитини жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_3, місце народження м.Ялта, Автономна Республіка Крим, Україна.

Таким чином заява ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 209, 214-215, 256 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_6 про встановлення факту народження дитини задовольнити.

Установити факт народження ОСОБА_5, батьком якої є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, матірю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, датою народження є 06 липня 2017 року, місцем народження є місто Ялта, Автономна Республіка Крим, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.В.Щербаченко