У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2017 Справа №607/8338/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Сливка Л.М., розглянувши позовну заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі банк ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі банк ОСОБА_1 05 липня 2017 року подала до суду позовну заяву до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №07/37 від 18 липня 2007 року в розмірі 2223503,11 гривень.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 липня 2017 року вказану позовну заяву залишено без руху з підстав невідповідності її вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачем не сплачено суму судового збору за подання вказаної позовної заяви до суду, не долучено заяву про відстрочку сплати судового збору, яка значиться в додатках позову, а також не конкретизовано мотивувальну частину позовної заяви та не чітко викладені обставин на обґрунтування своїх вимог. Зокрема, в позовній заяві позивачем вказано, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2010 року стягнуто із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ ВіЕйБі банк заборгованість за кредитним договором №014/07 від 10 серпня 2007 року у розмірі 1131131 гривень, однак, станом на 14 липня 2016 року загальна сума заборгованості становить 5157881,60 гривень, таким чином, різниця нестягненої суми заборгованості складає 2223503,11 гривень. При цьому, в мотивувальній частині позову не наведено обґрунтування розрахунку заборгованості, у звязку із чим, незрозумілим є розмір заборгованості, який просить стягнути позивач. Крім цього, в мотивувальній частині позову не викладено обставин щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором. Також, мотивувальна частина позовної заяви суперечить її прохальній частині, зокрема у мотивувальній частині позову позивач покликається на те, що заборгованість відповідачів виникла за кредитним договором №014/07 від 10 серпня 2007 року, копія якого долучена до матеріалів позовної заяви, однак, у прохальній частині позову просить стягнути заборгованість за кредитним договором №07/37 від 18 липня 2007 року.

Відповідно до вимог ст. 121 ЦПК України позивачу надано пятиденний термін з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

Як вбачається із поверненого рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 17 липня 2017 року позивачем отримано копію ухвали судді про залишення позовної заяви без руху, що стверджується проставленим підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

24 липня 2017 року від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі банк ОСОБА_1 надійшла до суду заява на усунення недоліків зазначених в ухвалі судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2017 року, яка передана судді Сливка Л. М. 25 липня 2017 року, про що свідчить її підпис у відповідному журналі передачі судових справ та матеріалів судді.

У поданій заяві на усунення недоліків Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі банк ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви до суду, покликаючись на важке фінансове становище, вказуючи, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 року № 733 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_4" до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 року № 733 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі", відповідно до якого, з 21.11.2014 року було розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_4" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Відповідно до рішення виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015 року № 63, було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "ВіЕйБі" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_1. Рішенням № 213 від 22.06.2016 року виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повноваження на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_1 продовжено на два роки строком до 19.03.2018 року. Враховуючи викладене, представник позивача просить звільнити її від сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви до суду, та зазначає, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку до 01 вересня 2015 року відносилась до пільгових категорій та була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюються Законом України Про судовий збір.

Положеннями статті 8 Закону України Про судовий збір встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, звільнити сторону від сплати судових витрат, враховуючи її майновий стан. Крім цього, звільнення судом сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку з цим, обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у нього коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору чи відстрочення такої сплати.

Таким чином, обов'язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах Осман проти Сполученого королівства від 28.10.1998 року та Креуз проти Польщі від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У звязку з наведеним, відмова заявнику у задоволенні необґрунтованої заяви про звільнення від сплати судового збору, як це передбачено законом не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Саме по собі проведення процедури ліквідації банку не може бути достатньою підставою підтвердження існування обставин, передбачених ст. 8 зазначеного Закону, за яких особа звільняється від сплати судового збору.

З огляду на зазначене суддя приходить до висновку, що заявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Таким чином, недоліки позовної заяви позивачем не усунуті, зокрема, не надано викладеної у новій редакції позовної заяви із конкретизованою мотивувальною частиною, не приведено у відповідність мотивувальну частину позовної заяви її прохальній частині та не сплачено суму судового збору за подання позовної заяви до суду, про що зазначалося в ухвалі судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 липня 2017 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, враховуючи те, що вимоги зазначені в ухвалі судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 липня 2017 року не виконані та недоліки позовної заяви не усунуті, суддя приходить до переконання, що позовна заява Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі банк ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає поверненню позивачу.

На підставі наведеного, керуючись ст.121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі банк ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором вважати неподаною та повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддяОСОБА_5