У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, до ОСОБА_6 про вселення у квартиру, зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні квартирою, надання дублікату ключів від вхідних дверей, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року законний представник ОСОБА_4. - ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що малолітній ОСОБА_4. є сином відповідача і зареєстрований у квартирі № АДРЕСА_1 з 09 квітня 2010 року. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 січня 2015 року відмовлено у виселенні із вказаної квартири малолітнього ОСОБА_4. Вказувала, що ОСОБА_4. проживав у спірній квартирі від дня свого народження до червня 2015 року. Влітку 2015 року він поїхав відпочивати на літні канікули до своєї баби у Рожнятівський район Івано-Франківської області, де пробув до серпня 2015 року. Повернувшись до м. Івано-Франківська вони дізналися, що відповідач змінив замки на вхідних дверях і на стук у двері не відчиняв.

З даного приводу представник малолітнього ОСОБА_4. - ОСОБА_5 зверталася до служби у справах дітей виконкому Івано-Франківської міської ради, до Івано-Франківського міського відділу УДМС та управління адміністративних послуг виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, проте, на день звернення до суду дитина не може потрапити до помешкання.

У результаті незаконних дій відповідача малолітню дитину позбавлено права на законне користування житлом, у якому він народився, зареєстрований і постійно проживав, а саме квартирою АДРЕСА_1, з усіма умовами і зручностями для його життя, навчання у дитсадку, розвитку і лікування.

Просила зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користуванні сином квартирою шляхом вселення малолітнього ОСОБА_4. у квартиру АДРЕСА_1 та надання дублікату ключів від вхідних дверей.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 21 березня 2017 року, позов задоволено.

Вселено малолітнього ОСОБА_4. у квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язано ОСОБА_6 не чинити перешкод малолітньому сину ОСОБА_4. у користуванні квартирою. Зобов'язано ОСОБА_6 надати дублікат ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 законному представнику ОСОБА_4. - ОСОБА_5 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що малолітній ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а. с. 9).

На праві власності відповідачу належить квартира АДРЕСА_1.

Малолітній ОСОБА_4. зареєстрований у вказаній квартирі з 09 квітня 2010 року як член сім'ї власника квартири (а. с. 37).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 січня 2015 року у позові ОСОБА_6 про виселення ОСОБА_5 та малолітнього ОСОБА_4. з квартири АДРЕСА_1 відмовлено (а. с. 11).

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 14 травня 2015 року рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 січня 2015 року у частині відмови у задоволенні позовної вимоги до ОСОБА_5 про виселення скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення, яким ОСОБА_5 виселено з квартири АДРЕСА_1 у зв'язку із закінченням строку укладеного з нею договору найму. У частині відмови у позовні ОСОБА_6 про виселення малолітнього ОСОБА_4. з квартири рішення суду першої інстанції залишено без змін (а. с. 14, 15).

Також встановлено, що після виселення ОСОБА_5 із квартири АДРЕСА_1, з 22 травня 2015 року вона зареєстрована як наймач за адресою: квартира АДРЕСА_2 (а. с. 10, 18).

Вказана квартира також належить на праві власності відповідачу (а. с. 29, 30).

На підставі заяви відповідача Івано-Франківським міським відділом управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області було прийнято рішення про зняття малолітнього ОСОБА_4. з реєстрації за адресою: квартира АДРЕСА_1 та про його реєстрацію з 02 червня 2015 року за адресою: квартира АДРЕСА_2 (а. с. 19, 22, 23).

Рішенням Івано-Франківського міського відділу управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області від 31 жовтня 2015 року скасовано реєстрацію місця проживання малолітнього ОСОБА_4. за адресою: квартира № АДРЕСА_2, і поновлено реєстрацію місця його проживання за адресою: квартира АДРЕСА_1 (а. с. 36−38).

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2016 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення Івано-Франківського міського відділу управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області від 31 жовтня 2015 року відмовлено (а. с. 59, 60, 140−142).

Висновком Івано-Франківського ВП ГУНП України від 03 березня 2016 року № 1487 підтверджено факт, що відповідач змінив замки у вхідних дверях у квартирі АДРЕСА_1 (а. с. 58).

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом нарівні з власником, якщо при їх вселені не було іншої угоди про порядок користування цим житлом.

Враховуючи те, що малолітній ОСОБА_4. зареєстрований у спірній квартирі як член сім'ї власника квартири, тому він має право на користування цією квартирою нарівні з її власником, оскільки іншої угоди про порядок користування цим житлом укладено не було.

Факт законності проживання малолітнього ОСОБА_4. у квартирі АДРЕСА_1, що належить на праві власності його батькові, та користування нею підтверджений судовими рішеннями.

Посилання ОСОБА_6 на неналежність позивача, яким не може бути малолітня дитина не знайшло свого підтвердження, оскільки позовну заяву подано матір'ю ОСОБА_4. - ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 39 ЦПК України.

Таким чином, суди обґрунтовано задовольнили позов. Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Іваненко Ю.Г. Ступак О.В.