Справа № 466/1502/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» липня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Кавацюка В.І.

при секретарі Луців К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Державний архів Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

у с т а н о в и в:

02 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, просить встановити факт приналежності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, архівної довідки №Л-22513 від 28 листопада 2016 року, виданої державним архівом Львівської області на ім»я ОСОБА_3.

Як на підставу своїх вимог заявник зазначила, що вона, ОСОБА_1, є внучкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який разом із своїми батьками у 1946 році був примусово переселений у Львівську область із с. Заслав Саноцького повіту (Польща), у зв'язку з Угодою від 09.09.1944 року між УРСР та Польщею.

20 січня 2015 року ОСОБА_2 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 379889 від 20.01.2015 року.

Наведені вище обставини про те, ОСОБА_2 являється її дідом по лінії матері, стверджуються, зокрема свідоцтвом про народження моєї матері ОСОБА_4, яке видане 14.08.1963 року, де зазначено, що вона являється дочкою ОСОБА_2.

Зі свідоцтва про укладення шлюбу від 10.10.1982 року вбачається, що її, заявниці, матір змінила прізвище із «Кривдик» на «Сарахманевич» ОСОБА_5. Натомість, свідоцтвом про народження, виданого від 18.08.1984 року, стверджується те, що вона являється її дочкою.

Те, що вона змінила прізвище із «Сарахманевич» на «Лемішка» у зв'язку з укладенням нею шлюбу стверджується свідоцтвом про одруження від 18.10.2003 року.

28 листопада 2016 року вона, ОСОБА_1, отримала від заінтересованої особи - Архівну довідку за № Л-22513, видану Державним архівом Львівської області.

Із зазначеної довідки вбачається те, що її дід ОСОБА_2 там помилково зазначений як ОСОБА_3.

Наведена розбіжність, а також те, що дана довідка належить її діду ОСОБА_2 стверджується рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 06 серпня 2001 року, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зокрема, вказаним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Його рідний батько ОСОБА_6 помер в 1941 році і мати її, заявниці, діда вийшла заміж за ОСОБА_7 в 1945 році. Тому, в її діда по батькові помилково було вказано «Іванович» замість «Андрійович». Відтак, судом встановлено, що ОСОБА_8, на ім'я якого видана довідка державним архівом Львівської області і ОСОБА_2 є однією і тією ж особою. Також, вказаним рішенням суду встановлено факт, що довідка Державного архіву Львівської області від 26.04.2001 року, видана на ім'я ОСОБА_8 належить ОСОБА_2.

За таких обставин, вважає, що факт приналежності довідки Державного архіву Львівської області за № Л-22513 від 28 листопада 2016 року, виданої на ім'я ОСОБА_3, належить її дідові ОСОБА_2, оскільки, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є однією і тією ж особою.

В зв'язку з тим, що у виданій їй архівній довідці неправильно записано ім'я та по батькові її дідуся ОСОБА_2, вона, як член сім'ї переселенця, не може скористатися своїм правом на репатріацію в Польщу, а відтак вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В судове засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_9 не з»явились та від представника заявника надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу у їх відсутності, заяву підтримує повністю.

Представник зацікавленої особи - державного архіву Львівської області в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив.

У відповідності до ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

При розгляді справи в суді встановлено, що ОСОБА_1, є внучкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який разом із своїми батьками у 1946 році був примусово переселений у Львівську область із с. Заслав Саноцького повіту (Польща), у зв'язку з Угодою від 09.09.1944 року між УРСР та Польщею.

20 січня 2015 року ОСОБА_2 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 379889 від 20.01.2015 року.

Наведені вище обставини, про те, ОСОБА_2 являється дідом заявниці ОСОБА_1 по лінії матері, стверджуються, зокрема свідоцтвом про народження її матері ОСОБА_4, яке видане 4.08.1963 року, де зазначено, що вона являється дочкою ОСОБА_2.

Зі свідоцтва про укладення шлюбу від 10.10.1982 року вбачається, що матір ОСОБА_1 змінила прізвище із «Кривдик» на «Сарахманевич» ОСОБА_5. Натомість, свідоцтвом про народження, виданого 18.08.1984 року, зазначено, що ОСОБА_1 являється її дочкою.

Те, що заявниця змінила прізвище із «Сарахманевич» на «Лемішка» у зв'язку з укладенням нею шлюбу стверджується свідоцтвом про одруження від 18.10.2003 року.

28 листопада 2016 року ОСОБА_1, отримала від заінтересованої особи - Архівну довідку за № Л-22513, видану Державним архівом Львівської області.

Із зазначеної довідки вбачається, що її дід ОСОБА_2 там помилково зазначений як ОСОБА_3.

Наведена розбіжність, а також те, що дана довідка належить її діду ОСОБА_2 стверджується рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 06 серпня 2001 року, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зокрема, вказаним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Його рідний батько ОСОБА_6 помер в 1941 році і мати мого діда вийшла заміж за ОСОБА_7 в 1945 році. Тому, в діда ОСОБА_1 по батькові помилково було вказано «Іванович» замість «Андрійович». Відтак, судом встановлено, що ОСОБА_8, на ім'я якого видана довідка державним архівом Львівської області і ОСОБА_2 є однією і тією ж особою. Також, вказаним рішенням суду встановлено факт, що довідка Державного архіву Львівської області від 26.04.2001 року, видана на ім'я ОСОБА_8 належить ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, в т.ч. і факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За таких обставин, суд вважає, що факт приналежності довідки державного архіву Львівської області за № Л-22513 від 28 листопада 2016 року, виданої на ім'я ОСОБА_3, належить дідові заявниці - ОСОБА_2, оскільки, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є однією і тією ж особою.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає заяву підставною та її слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 197, 209, 212, 213, 214, 215, 256, 257, 258 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву задовольнити.

Встановити факт приналежності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, архівної довідки № Л-22513 від 28 листопада 2016 року, виданої державним архівом Львівської області на ім»я ОСОБА_3.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_10