АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/5553/15-ц
Провадження № 22-ц/792/720/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

з участю: ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11 травня 2016 року цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення коштів за договором позики, трьох відсотків річних та процентів.

Заслухавши доповідь судді, представника позивача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_6 зазначала, що 27.04.2007 р. вона надала ОСОБА_5 в позику гроші в сумі 5000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути вказану позику на першу вимогу, що підтверджується розпискою відповідача від 27.04.2007 р.

25.11.2014 р. та 30.12.2014 р. нею пред'явлені ОСОБА_5 вимоги про повернення позики, проте відповідач ніяких дій спрямованих на повернення позики не вчинив.

Тому ОСОБА_6 просила суд стягнути з ОСОБА_5 грошову суму еквівалентну 5000 доларів США по курсу НБУ на день ухвалення судового рішення та судові витрати по справі.

В заяві про збільшення позовних вимог ОСОБА_6 зазначила, що оскільки відповідач з 31.12.2014 р. прострочив виконання свого зобов'язання, вона має право на стягнення трьох процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України, а також процентів за користування позикою в порядку ст. 1048 ЦК України.

У зв'язку з цим, ОСОБА_6 просила суд стягнути з ОСОБА_5 5000 доларів США станом на 03.03.2016 р. по курсу НБУ 4726 грн 60 коп. 3% річних та 60439 грн 64 коп. процентів за користування позикою.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11 травня 2017 позов задоволений частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 борг в сумі 5000 доларів США, що еквівалентно станом на 11.05.2016 р. 125950 грн, три відсотки річних в сумі 4440,99 грн, проценти в порядку ст. 1048 ЦК України в сумі 36 683,87 грн та судові витрати у сумі 1167,5 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження незаконності рішення суду зазначається, що розписки не писав і договору позики не укладав, вимоги ОСОБА_6 від 25 листопада та 30 грудня 2016 р. про повернення боргу не отримував. Крім того, в рішенні суду безпідставно вказано, що його повідомлено про час і місце судового засідання.

В засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнав, рішення суду вважає законним та обґрунтованим.

Позивач ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку. В надісланій письмовій заяві ОСОБА_5 просив справу слухати у його відсутності.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 квітня 2007 року відповідач ОСОБА_5 позичив у ОСОБА_6 кошти в сумі 5000 доларів США, які мав повернути на першу вимогу позикодавця, що підтверджується письмовою розпискою від 27.04.2014 р.

25 листопада 2014 р. та 30 грудня 2014 р. позивач ОСОБА_6 направила позичальнику вимоги про повернення коштів.

Оскільки відповідач ОСОБА_5 за умовами договору позичених коштів не повернув, тому він зобов'язаний повернути ОСОБА_6 позичені кошти в сумі 5000 доларів США по курсу НБУ станом на 11.05.2016 р. в сумі 125 950 грн.

Крім того, оскільки боржник прострочив виконання грошового зобов'язання, він має сплатити кредитору 3% річних від простроченої суми, що за період з 31.12.2014 р. по 03.03.2016 р. становить 4440,99 грн, а також проценти за користування позикою в сумі 36683 грн 87 коп.

Такі висновки суду є правильними, вони узгоджуються з наявними у справі доказами та відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від для пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, оскільки пред'явлену вимогу позивача про повернення боргу ОСОБА_5 не виконав, суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_6 і стягнув на її користь борг сумі 5000 доларів США по курсу НБУ станом на 11.05.2016 р. в сумі 125 950 грн., 3% річних від простроченої суми, а також проценти за користування позикою.

Норми матеріального права застосовані судом правильно, порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено. Тому наявні підстави для відхилення апеляційної скарги на підставі ст. 308 ЦПК України.

На підтвердження незаконності рішення суду в апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначається, що розписки він не писав і договору позики не укладав.

Проте такі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Під час розгляду справи ОСОБА_5, як того вимагають ст. ст. 10,60 ЦПК України, не довів, що гроші в борг у ОСОБА_6 не брав. Долучена до матеріалів справи розписка підтверджує факт отримання від ОСОБА_6 5000 доларів США.

В апеляційній скарзі також вказується, що вимоги ОСОБА_6 від 25 листопада та 30 грудня 2016 р. про повернення боргу відповідач не отримував.

Проте з матеріалів справи видно, що вимоги ОСОБА_6 про повернення боргу від 25 листопада та 30 грудня 2016 р. направлялися ОСОБА_5 цінними листами за місцем його проживання, але поверталися, оскільки ним не отримувалися (а.с.7-10, 16). Тому суд не мав підстав вважати, що такі вимоги ОСОБА_5 не направлялися.

Не можна погодитися і з доводами апеляційної скарги в тій частині, що відповідача не було повідомлено про час та місце судового засідання.

В матеріалах справи є заява ОСОБА_5 від 10 травня 2016 р. в якій він просить суд розгляд справи 11.05.2016 р. проводити без його участі.

Інші підстави в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий підпис Пастощук М.М.

Судді підпис Спірідонова Т.В.

підпис Янчук Т.О.

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції - Салоїд Н.М.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 27