АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.

Києва в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Музичко С.Г., Рейнарт І.М.

при секретарі Горак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року,

встановила:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням подальших заяв про збільшення позовних вимог просила суд стягнути з Державного підприємства «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» ( далі - ДП «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління») на її користь суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.04.2015 року по 29.05.2017 року у розмірі 126 560 гривень.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що працювала в ДП «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» на посаді головного бухгалтера в період з 29 серпня 2012 року по 31 березня 2015 року.

Згідно посвідчення №9, виданого 30.05.2014 р., на підставі рішення Комісії по трудовим спорам ДП «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» №9 від 29.05.2014 р., з ДП «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» на її користь стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 96 642,04 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 07 квітня 2016 року з ДП «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» на її користь стягнуто заборгованість по заробітній платі за період з 01 червня 2014 року по 31 березня 2015 р. в сумі 76 858 грн. 19 коп. У задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 квітня 2015 року по 06 квітня 2016 року у розмірі 117 700 грн. відмовлено.

Оскільки відповідач не виконав свого обов'язку щодо виплати заробітної плати до цього часу, просила позов задовольнити.

При визначенні суми середнього заробітку просила врахувати середньоденний заробіток згідно довідки №35 від 06.05.2015 р. - 316 грн. 40 коп. та 400 календарних днів затримки ( 400 х 316,40 грн. = 126 560 грн.).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 08 квітня 2016 року по 29 травня 2017 року в сумі 89 224,80 грн.

Стягнуто з ДП «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» на користь держави судовий збір в розмірі 892,25 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить змінити вказане рішення в частині визначення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, який стягується з відповідача в період з 08 квітня 2016 року по 29 травня 2017 року. Просить стягнути з відповідача на свою користь суму середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 08 квітня 2016 року по 29 травня 2017 року у розмірі 126 560 грн.

Свої доводи обґрунтовує тим, що суд помилково при розрахунку використав суму середньоденного заробітку, яка була вирахувана із застосуванням кількості календарних днів, замість робочих, що суперечить вимогам Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник ДП «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» - Рансевич Р.І. просив апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення осіб, що беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення поданої апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач відповідно до наказу № 99-к від 29 серпня 2012 року була прийнята на посаду головного бухгалтера ДП «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» з випробувальним терміном 90 календарних днів (а.с.38).

Наказом № 33-к від 31 березня 2015 року позивача звільнено з роботи за згодою сторін.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року встановлено, що у день звільнення з позивачем не було здійснено виплату всіх належних їй сум. З ДП «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість по заробітній платі за період з 01 червня 2014 року по 31 березня 2015 року в сумі 76 858,19 грн. У задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 квітня 2015 року по 06 квітня 2016 року відмовлено (а.с.47-50).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08 квітня 2015 року по 29 травня 2017 року, суд першої інстанції виходив з того, що неплатоспроможність боржника не є обставиною, що звільняє боржника від обов'язку провести компенсаційні виплати за порушення права позивача на оплату праці.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Так, відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При визначенні суми середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції виходив з наданої відповідачем довідки від 06 травня 2015 р. №35, відповідно до якої за період з вересня 2014 року по лютий 2015 р. заробітна плата позивача становила 57 269,07 грн., середньоденна заробітна плата - 316 грн. 40 коп. Період, за який розраховується середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати, з 08 квітня 2016 року по 29 травня 2017 року, становить 282 робочих днів (а.с.10).

Висновок суду першої інстанції в частині розрахунку суми компенсації колегія суддів вважає помилковим з огляду на таке.

Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати ( далі - Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року.

При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку, якщо іншого непередбачено чинним законодавством (правова позиція Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-2807цс16).

Так, відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року.

Як вбачається з світлокопії довідки про середню заробітну плату ( для розрахунку виплат на випадок безробіття) від 06.05.2015 р., яку взято до уваги судом першої інстанції, середньоденна заробітна плата позивача в розмірі 316 грн. 40 коп. була обрахована шляхом ділення заробітної плати за 6 місяців на кількість календарних днів у розрахунковому періоді, що суперечить змісту зазначених вище норм права та практиці їх застосування (а.с.10).

З наведених підстав оскаржуване судове рішення без змін залишатись не може.

Судом встановлено, що у березні 2015 року позивач працювала неповний місяць, а тому при обчисленні середньої заробітної плати колегія суддів бере до уваги виплати, що були здійсненні за 2 календарні місяці роботи, що перебували події звільнення.

Як вбачається з наданих в судовому засіданні представником відповідача розрахунково-платіжних відомостей, за січень 2015 року позивачу нараховано до виплат 7650 грн. ( тарифна ставка, посадовий оклад), кількість відпрацьованих робочих днів - 21; за лютий 2015 р. - 5000 грн. ( тарифна ставка, посадовий оклад), 5000 грн. - премія, кількість відпрацьованих днів -20.

Середньоденна заробітна плата позивача становить 308,54 грн., виходячи з такого розрахунку: 41 роб. день : (7650 грн. +5000 грн.).

Сума середнього заробітку за час розрахунку при звільненні за оспорюваний період: 308,54 грн. х 283 дні = 87 316,82 грн.

При цьому колегія суддів не враховує при обчисленні середньої заробітної плати премію за лютий 2015 р. в сумі 5000 грн. з таких підстав.

Як пояснила позивач в судовому засіданні, вказану премію вона нарахувала відповідно до її доповідної від 03 березня 2015 р. за успішну здачу річного звіту в розмірі одного місячного окладу.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 р. встановлено, що вказана премія була нарахована позивачем незаконно, підстави для її стягнення відсутні (а.с.49).

Враховуючи викладене, ухвалене по справі судове рішення підлягає зміні шляхом зменшення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 89 224, 80 грн. до 87 316,82 грн., а суму судового збору, що підлягає стягненню в дохід держави, з 892, 25 грн. до 873,17 грн.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317 ЦПК України колегія суддів

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року змінити.

Зменшити суму, що підлягає стягненню з Державного підприємства «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» на користь ОСОБА_1 за період з 08 квітня 2016 року по 29 травня 2017 року, з 89 224, 80 грн. до 87 316,82 грн., а суму судового збору, що підлягає стягненню в дохід держави, з 892, 25 грн. до 873,17 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №755/17855/16-ц

Апеляційне провадження №22-ц/796/7827/2017 Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.