"27" липня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.,
за участі секретаря Гноілек М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому за уточненими вимогами просить: зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, номер запису про обтяження 7946511, дата державної реєстрації 03.10.2012, накладений на підставі постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП№34355398 від 03.10.2012, винесеної ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві; виключити відомості про обтяження 7946511, дата державної реєстрації 03.10.2012 р. з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно; зняти арешт квартири АДРЕСА_2 номер запису про обтяження 7946449, дата державної реєстрації 26.12.2011р., накладений на підставі постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП№18258004 від 29.03.2010, винесеної ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві та виключити відомості про обтяження 7946449, дата державної реєстрації 26.12.2011 р. з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 2, а.с. 37-39).
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником ? частини квартири АДРЕСА_1.
Право власності було набуте ним згідно Свідоцтва про право власності, виданого на підставі постанови ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві від 27.11.2014р. у виконавчому провадженні №39256062 про передачу стягувану ОСОБА_1 майна боржника ОСОБА_2
Згідно з відомостями з Реєстру щодо вказаної квартири зареєстровані обмеження на підставі постанови ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 03.10.2012р. в межах ВП№34355398 та на підставі постанови ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві в межах ВП№18258004.
Накладені арешти обмежують його право власності на майно.
В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі та представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по справі і представників третіх осіб та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4 ст. 41 Конституції України).
Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За нормою ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Судом встановлено, що 29.03.2010 р. постановою державного виконавця Відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві на підставі виконавчого листа № 2-2502 від 19.02.2010 р. Дніпровського районного суду м. Києва накладено арешт на майно ОСОБА_2 в межах ВП № 18258004 (т. 1, а.с. 5-6).
21.08.2015р. постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві в межах ВП №39256062 звільнено з під арешту майно на яке було накладено арешт ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві 27.11.2014 №39256062 (номер запису обтяження 7844353) (т. 1, а.с. 483).
Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 13.12.2016 р. на квартиру АДРЕСА_5, власником ? якої є ОСОБА_1, накладено арешти:
-від 26.12.2011р. на підставі постанови про арешт майна і боржника та оголошення заборон на його відчуження, ВП 18258004 виданого 29.03.2010 р., на підставі постанови ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві (номер запису 7946449) (т. 1, а.с. 6-8).
Відповідно до свідоцтва від 04.12.2014 р. виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 4115, ОСОБА_1 належить на праві власності ? частка квартири АДРЕСА_6, що раніше належала ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 6-8).
Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 59 «Про виконавче провадження»).
Оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню у частині зняття арешту з ? частини квартири АДРЕСА_7, накладеного в межах ВП 18258004 виданого 29.03.2010 р., на підставі постанови ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, оскільки позивач набув право власності на дане майно, проте до теперішнього часу наявний арешт, заборона на відчуження на розшук за записом обтяження № 7946449, накладеного постановою державного виконавця, що обмежує право позивача у вільному розпорядженні належним йому майном - зазначеною частиною квартири.
Державним виконавцем 16.10.2012 року відповідно п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв'язку з фактичним виконанням (т. 2, а.с. 30).
Отже, з урахуванням зазначеного, запис обтяження за номером 7946511, що є предметом спору, внесений на виконання ухвали суду з метою забезпечення позову.
Зі змісту ст. 154 ЦПК України слідує, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу, на підставі відповідної заяви особи, що бере участь у справі, у тому числі й щодо якої вжито заходів забезпечення позову без її повідомлення.
Виходячи з наведеного, позов підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. 4, 10, 11, 60, 84, 88, 169, 208, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна задовольнити частково.
Зняти арешт з ? частини квартири АДРЕСА_1 номер запису про обтяження 7946449, дата державної реєстрації 26.12.2011р., накладений на підставі постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП № 18258004 від 29.03.2010, винесеної ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, власником якої є ОСОБА_1.
Виключити відомості про обтяження за № 7946449, дата державної реєстрації 26.12.2011 р. з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно - на ? частини квартири АДРЕСА_2, власником якої є ОСОБА_1.
У іншій частині заявлених вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя