Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2017 Справа №607/2041/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого - судді Братасюка В.М.

- за участю секретаря Чичкевич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням- квартирою АДРЕСА_3. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником даної квартири. Відповідач по справі з 2010 року не проживає в квартирі, його речі та майно відсутні, він не бере участі в утриманні квартири та не вносить плату за комунальні послуги.

Позивач у судове засідання не з'явилася, однак представник позивача ОСОБА_3 подала заяву, в якій просить розглядати дану справу без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 43,3 кв. м, в т.ч. житловою - 27,0 кв. м., що підтверджується дублікатом договору дарування квартири, посвідченим 23 листопада 1992 року Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою, зареєстрованим в реєстрі за № 3-6957, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованим 31 січня 2017 року Державним реєстратором Тернопільської міської ради.

З відповідачем ОСОБА_2 позивач 22 вересня 1990 року зареєструвала шлюб, який розірвано 27 жовтня 2009 року у відділі РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 616, свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1

23 січня 1995 року у вище згаданій квартирі був зареєстрований відповідач ОСОБА_4, що підтверджується довідкою ДП «З» ЖЕК 13 ЖБК від 10 лютого 2017 року № 108.

Із 2010 року відповідач ОСОБА_2 не проживає даній в

квартирі, що підтверджується актом ДП «З» ЖЕК 13 ЖБК від 06 лютого 2017 року.

Оплату за комунальні послуги та інші послуги відповідач не вносить.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили факт відсутності відповідача у належній позивачу квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

У відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_3.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 59, 60, 212-215, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, ст.405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_3.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку лише у разі залишення судом, який його ухвалив, без задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк