16 серпня 2017 року Волноваський районний суд Донецької області
у складі: головуючого - судді Мохова Є.І.,
при секретарі Бридня О.Л,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Волноваської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, яка не досягла 16 річного віку, без згоди батька,
04.08.2017 року позивачка звернулась до суду із названим позовом, посилаючись на те, що з березня 2013 року по серпень 2013 року вона перебувала у зареєстрованих шлюбних стосунках з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу народився син ОСОБА_3. 29.06.2017 року звернулась до Волноваського районного суду з позовною заявою про розірвання шлюбу.
На теперішній час відповідач проживає в м. Донецьк, яке тимчасово непідконтрольне українській владі, отримати від нього нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дитини на тимчасово окуповану територію, Автономну республіку Крим, Турцію, Єгипет а також до Російської Федерації, щоб відвідати родичів, не має можливості, тому просила надати їй дозвіл на виїзд дитини за межі України та на тимчасово непідконтрольну Україні територію без згоди та супроводу батька до досягнення дитиною 16-річного віку, до ІНФОРМАЦІЯ_8.
Позивачка у судове засідання не з'явилась, у своїй позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності, на позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений по час та місце слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224, 226 ЦПК України .
Третя особа орган опіки та піклування Волноваської міської ради у судове засідання не з"явились, про причини неявки суд не повідомили.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до змісту статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 09.03.2013 року, що підтверджується свідотцтвом про реєстрацю шлюбу, актовий запис № 68.
З копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
На теперішній час ОСОБА_1 зі своїм сином ОСОБА_3 є внутрішньо переміщеними особами та проживають в м.Волноваха Донецької області.
У відповідності до пункту 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року за №254-УІІІ, Верховна Рада України постановила: визнати тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.
Згідно пункту 5.1.1 в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-рiчного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 27 сiчня 1995 року № 57.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно до статті 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.
Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо в'їзду неповнолітньої дитини на тимчасово окуповану територію, а лише встановлено певний порядок її в'їзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Суд приймає до уваги положення Сімейного Кодексу України, відповідно до якого батьки несуть повну відповідальність за життя та здоров'я своєї дитини. До того ж, саме позивачка, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини і на самозахист своєї дитини.
Беручи до уваги те, що відповідач не може надати згоду на виїзд його сина разом із матір'ю за межі України та в район проведення антитерористичної операції на неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області та враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документу для виїзду за кордон та надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу батька необхідно задовольнити.
Керуючись статтями 7, 150, 155 Сімейного Кодексу України, статтею 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України», статті 9 Конвенції про права дитини, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215, 224-226 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Волноваської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, яка не досягла 16 річного віку, без згоди батька - задовольнити.
Дозволити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженці міста Донецьк Донецької області, вивезти за межі України, до Російської Федерації, Автономної республіки Крим, Турції, Єгипту та на в'їзд/виїзд до району проведення антитерористичної операції на неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Донецьк Будьонівського району, Донецької області, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця Російської Федерації, с. Лапшанга, Варнавинського району Горьковської області, та дозволити їй оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Донецьк Будьонівського району Донецької області, за межі України до досягнення ним 16-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8.
Заочне рішення може бути переглянуте Волноваським районним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення подається до Апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оригінал рішення зберігається в цивільній справі № 221/4019/17, провадження № 2/221/1063/2017 в архіві Волноваського районного суду Донецької області.

Суддя Волноваського

районного суду Є.І.Мохов