Справа № 296/6529/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" липня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

при секретарі Галіцькій А.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Житомирської області про відшкодування моральної шкоди завданої органами досудового розслідування, прокуратури і суду,

встановив:

02.08.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів попереднього слідства. В обґрунтування позову вказав, що 5 серпня 2013 року слідчим слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_2 його було незаконно затримано в порядку статті 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 30.09.2013 його затримання визнано незаконним.

Посилаючись на те, що він на протязі двох днів з 05 по 07 серпня 2013 року був позбавлений волі, факт затримання набув широкого розголосу серед населення на рівні чуток та в засобах масової інформації, оскільки з 2002 по 2006 роки він обіймав посаду міського голови м. Житомира і був публічною людиною, позивач просив стягнути з держави Україна заподіяну моральну шкоду в сумі 10 000 гривень, яка полягала в переживаннях та моральних стражданнях викликаних незаконним затриманням та позбавленням волі, порушення нормальних життєвих завязків, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з викладених у ньому підстав.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, надіслав заперечення, в якому просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, посилаючись на те, що Державна казначейська служба України ніколи не вступала в правові відносини з відповідачем ОСОБА_3 обласною прокуратурою та позивачем.

Представник прокуратури Житомирської області заперечував проти позову, посилаючись на те, що кримінальна справа, по якій затримувався позивач на час розгляду позову в суді не розглянута.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд частково задовольняє позов виходячи з наступного.

Судом встановлено, що слідчим відділом прокуратури Житомирської області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000129 від 09.07.2013 по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч.2 ст.364-1 КК України.

5 серпня 2013 року слідчим слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_2 було затримано позивача ОСОБА_1 в порядку статті 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України (а. с. 26-30).

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 07.08.2013 було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (а. с. 31-32).

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 30 вересня 2013 року було визнано затримання старшим слідчим прокуратури Житомирської області ОСОБА_2 05.08.2013 ОСОБА_1 по підозрі у вчиненні злочину необґрунтованими і незаконним (а. с. 33-34).

Спірні правовідносини регулюються ст.1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», Конституцією України.

Статтею 3 Конституції України встановлено «Людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Право і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.»

Відповідно до статті 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного затримання, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури або суду, виникає в разі постановлення судом виправдувального вироку, скасування незаконного вироку суду, закриття кримінальної справи органом попереднього слідства, а також у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Пунктом 7 даної статті встановлено, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Статтею 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» не передбачено такого випадку, при якому настає право на відшкодування зазначеної шкоди, як незаконне затримання. Разом з тим, пунктом 1-1 статті 2 встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках, в тому числі, встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів.

Таким чином, аналізуючи у сукупності зазначені норми чинного законодавства, приймаючи до уваги той факт, що Цивільним кодексом України передбаченого право на відшкодування шкоди, завданої незаконним затриманням, а Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» встановлено, що право на таке відшкодування виникає у випадках встановлення в «іншому рішенні суду» факту проведення «інших процесуальних дій що обмежують чи порушують права та свободи громадян», суд дійшов до висновку про наявність сукупності правових підстав для відшкодування шкоди ОСОБА_1, що була заподіяна його незаконним затриманням.

Визначаючи розмір відшкодування суд враховує, що позивач дві доби був позбавлений можливості реалізовувати свої конституційні прав на свободу та особисту недоторканість та на свободу пересування, чим беззаперечно йому була заподіяна моральна шкода. У суду не виникає сумнівів щодо заподіяння моральної шкоди внаслідок його незаконного затримання, викликано також необхідністю докладати додаткових зусиль для організації свого життя, відстоювання своїх прав на справедливу сатисфакцію тощо.

Судом не приймається до уваги інші посилання позивача на обставини, що свідчать про заподіяння йому моральної шкоди, як то поширення інформації про його затримання серед населення на рівні чуток та в засобах масової інформації, хвороба та ін., оскільки ним та його представником, всупереч вимог статті 60 ЦПК України, не подано відповідних доказів.

Визначаючи розмір відшкодування, суд враховує наведені обставини, характер та тривалість страждань, ступінь їх доведеності в суді та стягує з Державного бюджету України на його користь 2 000 гривень. Вказаний розмір відшкодування буде відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 27, 28 Конституції України, ст.1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 2 000 (дві тисячі) гривень на відшкодування моральної шкоди, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський