АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/4027/17 Головуючий І інстанції: Бондарєва І.В.
Справа № 645/1630/16-ц Доповідач: Хорошевський О.М.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Бровченка І.О.,

Кружиліної О.А.

за участю секретаря - Сватенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, треті особи: ОСОБА_4, Департамент реєстрації Харківської міської ради, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування зазначала, що на підставі договору купівлі-продажу від 20.05.2003 року їй на праві власності належить трикімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1. Вказана квартира придбана нею за кошти, отримані від продажу належної їй квартири АДРЕСА_2, яку вона продала у цей же день, 20.05.2003 року.

В спірній квартирі, крім позивача, зареєстровані син ОСОБА_4, донька ОСОБА_5 і відповідач ОСОБА_2 У серпні 2013 року відповідач добровільно залишив квартиру, забрав усі особисті речі; житлово-комунальні послуги та витрати на утримання квартири не сплачує. З цих підстав просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі за вказаною вище адресою.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 березня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3.

В апеляційні скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та не повне з'ясування обставин справи, які суд вважав встановленими.

Посилається на те, що спірна квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, яка була куплена за спільні кошти подружжя.

Зазначає, що пояснення свідків, стосовно того, що позивач не чинила перешкоди відповідачу для проживання не відповідають дійсності: ОСОБА_3 постійно влаштовувала скандали, виганяла з квартири, змінила замки у квартирі. За таких обставин проживання відповідача у спірній квартирі стало неможливим і він був змушений переїхати в інше місце. Іншого житла, крім зазначеної квартири у нього немає.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду, доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_4.

ОСОБА_2 є колишнім чоловіком позивача, не є членом сім'ї ОСОБА_3, не проживає у спірній квартирі, зберігаючи реєстрацію в ній без згоди та проти волі власника, а тому згідно приписів ст. 405 ЦК України підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням у цій квартирі.

Однак такий висновок не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

З матеріалів справи вбачається, що на ім'я ОСОБА_3 20.05.2003 року придбано АДРЕСА_5 (а.с. 6).

Посилаючись на те, що зазначена квартири придбана хоча і у шлюбі але за рахунок коштів отриманих позивачем від продажу майна, що належало їй до шлюбу, ОСОБА_3 вважала, що спірна квартира знаходиться у її особистій власності.

Однак з пояснень, наданих ОСОБА_3, суду апеляційної інстанції вбачається, що квартира АДРЕСА_6 продано нею 20.05.2003 року за 9490,00 грн., а АДРЕСА_5 придбана за 12338,00 грн. Різницю у вартості квартир склали сумісні кошти подружжя.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 має частку у праві власності на спірну квартиру, яка не визначена.

Статтею 405 ЦК України врегульовані відносини, що виникають між власником житла та членом його сім'ї, що не має права власності на це майно.

Законодавством України не передбачена можливість визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням співвласника квартири з тих підстав, що він не користується фактично цим житловим приміщенням.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, а норми матеріального права застосовані неправильно, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 березня 2017скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - І.О. Бровченко

О.А. Кружиліна