Справа № 161/8386/17 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В.В.
Провадження № 22-ц/773/1174/17 Категорія: 81 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Стрільчука В.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання Галицька І.П.,

з участю представника заявника ОСОБА_1

головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Левчук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_3, подану в його інтересах ОСОБА_1, на дії головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Левчук Ірини Олегівни за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 липня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 подав скаргу на дії головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Левчук І.О..

Скарга обґрунтована тим, що 18.04.2016 року головним державним виконавцем Другого відділу ДВС міста Луцька Левчук І.О. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви від 14.04.2016 року за виконавчим листом №2-784/10.

Вважає дану постанову незаконною, оскільки виконавчий лист №2-784/10, на підставі якого було відкрито виконавче провадження 18.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 вартості наданих послуг за договором про надання послуг, однак з матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачем у даній справі була інша особа, а саме ОСОБА_5.

В матеріалах виконавчого провадження, які йому були надані на запит, відсутні заяви ОСОБА_4 чи ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження, що є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.04.2016 року, оскільки виконавче провадження могло бути відкрито лише за заявою стягувача.

Строк пред'явлення до виконання виконавчого листа відповідно до діючого законодавства на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 18.04.2016 року становив 1 рік з моменту вступу рішення в законну силу. Згідно виконавчого листа №2-784/10 рішення вступило в законну силу 02.07.2010 року, однак відповідно до оскаржуваної постанови на підстав неіснуючої заяви заявника, незаконно через 6 років відкрито виконавче провадження.

У зв'язку з цим просив скасувати постанову винесену 18.04.2016 року головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Левчук І.О., якою відкрито виконавче провадження за виконавчим листом у справі №2-784,10.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 липня 2017 року в задоволені скарги відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 640 гривень судового збору.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник заявника ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_3 в даній справі задовольнити.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_3, яка подана в його інтересах ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчі дії, які були вчинені головним державними виконавцем при винесені постанови про відкриття виконавчого провадження 18 квітня 2016 року, відповідали вимогам ЗУ «Про виконавче провадження».

Однак повністю з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки такі зроблені передчасно без врахування всіх обставин справи та норм процесуального права, які регулюють порядок вирішення питання про оскарження дій державного виконавця під час виконання судового рішення

Статтею 72 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.( ст.383 ЦПК України).

Встановлений законом строк звернення до суду зі скаргою на дії або бездіяльність державних виконавців є процесуальним строком.

Відповідно до ч.2 ст. 384 ЦПК України, скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно зі ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до супровідного листа Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 18.04.2016 року № 12970 та витягу з реєстру направлення рекомендованих листів, ОСОБА_3 було надіслано постанова про відкриття виконавчого провадження від 18.04.2016 року для виконання та для відома на адресу, яка була зазначена в виконавчому документі: вул. Заньковецької 70а/1 місто Луцьк.

В судовому засіданні представник заявника ствердив, що останнім місцем проживання та реєстрації ОСОБА_3 є вул. Заньковецької 70а/1 місто Луцьк.

Таким чином державним виконавцем було дотримано вимоги, визначені ст.31 ЗУ «Про виконавче провадження», щодо повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження. Закон не зобов'язує державного виконавця перевіряти та встановлювати факт отримання боржником надісланого рекомендованого листа.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Таким чином беручи до уваги наведене та з врахуванням приписів ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд, отримавши скаргу ОСОБА_3, мав роз'яснити заявнику або ж його представнику можливість заявлення та обґрунтування клопотання про поновлення строків на оскарження постанови державного виконавця та наслідки неподання такого клопотання.

Однак суд першої інстанції, вирішуючи питання по суті та постановляючи ухвалу про відмову в задоволені скарги, не з'ясував питання, чи заявником був пропущений строк на звернення до суду з даною скаргою на дії державного виконавця з приводу відкриття виконавчого провадження, якщо строк був пропущений, не з'ясував причини пропуску та не вирішив питання про поновлення такого строку, якщо причини пропуску - є поважними.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 212 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Оскільки суд першої інстанції без з'ясування питання про дотримання заявником строків звернення зі скаргою на постанову державного виконавця, передбачених ст. 384 ЦПК України, вирішив по суті подану скаргу, тобто фактично порушив порядок встановлений для вирішення такої скарги, оскаржувана ухвала не може вважатись такою, що постановлення з дотриманням норм процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слід скасувати, а питання про оскарження дій державного виконавця слід направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 липня 2017 року в даній справі скасувати.

Питання про оскарження дій головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Левчук Ірини Олегівни направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді