Номер провадження: 22-ц/785/4572/17
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства страхова компанія «Скайд» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4, діючого в інтересах ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 березня 2017 року ,-

встановила:

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і з врахуванням уточнень в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 12.11.2015р. на вул. Миколаївська дорога в м. Одесі з вини водія ОСОБА_3, який керував транспортним засобом марки Хюндай, р/н НОМЕР_1, відбулася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої було пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль марки Део-Ланос, р/н НОМЕР_2. За договором добровільного страхування, який був укладений між ним та ПАТ НАСК «Оранта», остання здійснила на його користь виплату страхової суми в розмірі 6888,70грн. З метою врегулювання виниклого спору ОСОБА_3 сплатив йому в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 3000,00 грн. З метою відновлювання пошкодженого транспортного засобу він сплатив ПП «ОСОБА_5.» 16685,00грн. на запчастини та ремонтні роботи. Різниця між страховою виплатою та фактичним розміром завданої шкоди на даний час складає 6796,30грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Позивач ОСОБА_2 додатково посилався на те,що внаслідок ДТП він зазнав моральних страждань. Так, він тривалий час не мав можливості користуватися власним автомобілем, та був вимушений докладати додаткових зусиль для відновлення свого звичайного устрою життя.

Позивач, остаточно просив стягнути майнову шкоду у розмірі 6796,30 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 гривень., стягнути судові витрати у розмірі 1378,00 грн., стягнути витратити на правову допомогу (а.с.115).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 пред'явлені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_4 пред'явлені позовні вимоги не визнав.

Рішення ухвалено у відсутність відповідача ОСОБА_3

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06 березня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2 у відшкодування завданої матеріальної шкоди 6 796,30 гривень, моральної шкоди 2000,00 гривень, судових витрат в розмірі 4378,00 гривень.

В апеляційній скарзі, представник ОСОБА_4, діючий в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_7 частково виплативши йому матеріальну шкоду у сумі 2342, 761 гривень, в іншій частині позову - відмовити.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_4, діючого в інтересах ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов ,суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом першої інстанції встановлено,що 12.11.2015р. близько о 21.10г., з вини відповідача ОСОБА_3 сталося дорожньо-транспортна пригода , який керуючи транспортним засобом марки Хюндай, р/н НОМЕР_1 на вул. Миколаївська дорога в м. Одесі рухаючись по реверсній смузі при вимкненому світлофорі не надав дорогу авто, який повертав ліворуч на зелене світло світлофору, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 Транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 15.01.2016 року ОСОБА_3 був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КпАП України та накладений штраф у розмірі 340 грн.(а.с.102).

На час скоєння ОСОБА_3 ДТП, згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АІ/5519215), транспортний засіб марки Хюндай, р/н НОМЕР_1 був застрахований в ПАТ «СК «Скайд». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого), зазначеним вище страховим договором встановлено в розмірі 50000 гривень, з визначенням франшизи у розмірі 1000,00 гривень (а.с.77).

В свою чергу автомобіль позивача ОСОБА_2 - Део-Ланос, р/н НОМЕР_2 за договором добровільного страхування №100-37 від 11.02.2015р. був застрахований в ПАТ НАСК «Оранта», яка здійснила виплату суми страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 в розмірі 6888,70 грн.

Пригода ,яка сталася 12.11.2015 р. визнана ПАТ НАСК «Оранта» страховим випадком (а.с.99).

Відповідно до дослідження № ВН9860СТ-28.12/15 від 28.12.2015р. , яке було проведено на замовлення ПАТ НАСК «Оранта» , матеріальна шкода, завдана транспортному засобу ОСОБА_2 склала 9958,82грн. з урахуванням фізичного зносу складників КТЗ, при цьому відновлюваний ремонт склав 12231,41грн. (а.с.104-110).

Відповідач ОСОБА_3 в рахунок часткового відшкодування витрат на ремонт пошкодженого з його вини автомобіля НОМЕР_2 в добровільному порядку сплатив на користь ОСОБА_2 3000,00 грн. , про що сторони не заперечують.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на відновлення пошкодженого автомобіля було витрачено 16685,00грн., що підтверджується заказом-нарядами виписаних ПП «ОСОБА_8.» №311015/10 від 14.11.2015р. на суму 1420,00 грн., №241115/11 від 14.11.2015р. на суму 13140,00грн., № 301115/11 від 30.11.2015р. на суму 1610,00грн., № 021215/12 від 02.12.2015р. на суму 515,00 грн. За вказаними нарядами здійснювалися ремонтні роботи пошкодженого авто НОМЕР_2, та замінювалися пошкоджені деталі на нові в обсязі робіт, визначених протоколом огляду транспортного засобу від 16.11.2015р.(а.с.24-27).

Суд першої інстанції вірно встановив що різниця між сумою страхового відшкодування, частковою оплатою відшкодування шкоди відповідачем та фактичним розміром понесених позивачем збитками складає 6796,30грн.,яка відповідно до ст. 1192 ЦК України підлягає стягненню з винної особи відповідача ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичної особі неправомірними, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Суд першої інстанції вірно, виходячи з моральних страждань перенесених ОСОБА_2, які виразилися в порушені звичайного устрою його життя, прикладення додаткових зусиль щодо відновлення транспортного засобу належного йому на праві власності, з врахуванням принципу виваженості, розумності та справедливості, визначив розмір моральної шкоди у 2000 грн., з якою позивач погодився .

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того,що матеріали справи не містять доказів спричинення позивачу моральної шкоди не заслуговують на увагу , оскільки суд першої інстанції в мотивувальній частині повно ,вірно ,обґрунтовано навів правове обґрунтування щодо стягнення моральної шкоди.

Розглядаючи спір ,який виник між сторонами у справі ,суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права,які підлягають застосуванню,повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку ,правильно встановив обставини справи ,а результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення ,яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо невірного визначення судом першої інстанції розміру майнової шкоди ,оскільки судом першої інстанції ,відповідно до ст. 1192 ЦК України вірно стягнута різниця між реальними витратами позивача на ремонт пошкодженого автомобіля та отриманним від страхової компанії страхового відшкодування та майнової допомоги у розмірі 3000 грн.,яку в добровільному порядку спатив на користь позивача ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того,що матеріали справи не містять розрахунку витрат на правову допомогу не заслуговують на увагу , оскільки судом першої інстанції вірно визначений розмір витрат на правову допомогу відповідно до вимог Закону України «Про гранічний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» .

Інших доводів ,які спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в апеляційній скарзі не наведено.

За таких обставин, відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_4, діючого в інтересах ОСОБА_3 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, п.1 ч.1 ст.307, 315,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, діючого в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 березня 2017 року залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова