АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4199/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_4 про вселення та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_4 про вселення та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном.

В обґрунтування позову зазначає, що їй належить 4/6 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, який вона успадкувала після матері ОСОБА_5

В домоволодінні вона проживала все життя, там же зареєстрована.

У 2004 році її син ОСОБА_6 зареєстрував шлюб з ОСОБА_1, після чого відповідачка почала проживати в спірному будинку з трьома дітьми.

У зв'язку з тим, що між її сином та невісткою виникали сварки на підґрунті неприязних стосунків між собою, ОСОБА_1 змусила її з сином 17 квітня 2014 року покинути будинок та знімати житло.

Після чого вона вже не змогла повернутися додому, так як ОСОБА_1 змінила замок на вхідних дверях будинку та вхідних дверях забору.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 01 липня 2015 року зобов'язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні належною їй на праві приватної власності частиною будинку.

В процесі виконавчих дій вона намагалася вселитися до свого домоволодіння та ним користуватися. Незважаючи на її зусилля та державного виконавця, вселитися до будинку вона не має можливості, оскільки ОСОБА_1 перешкоджає їй вселитися до будинку та користуватися ним, вчиняє сварки.

У зв'язку з неможливістю виконати рішення суду, постановою державного виконавця від 25 грудня 2015 року провадження закінчено.

На теперішній час вона позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися своїм майном, іншого житла вона не має, є людиною похилого віку.

Просить вселити її в житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_1 не чинити їй перешкод у користуванні житловим будинком.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги не визнали. Зазначали, що за адресою: АДРЕСА_1 побудований новий житловий будинок, який є об'єктом самочинного будівництва. Даний будинок вона побудувала за час проживання з сином позивачки, остання не має ніякого відношення до новоствореного нерухомого майна.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Вселено ОСОБА_3 в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у частині вселення ОСОБА_3 до будинку; в частині розгляду позовних вимог про зобов'язання не чинити перешкод у користуванні будинком - закрити провадження по справі.

Відповідно до свідоцтва про право власності позивачці належить на праві власності 4/6 частини будинку під літерою А-1 площею 39,5 кв. м. з надвірними будівлями. Проте відповідно до технічного паспорту від 16 липня 2015 р. площа будинку, в який просить вселитися ОСОБА_3 , складає 130,9 кв. м., з яких житлова площа - 73,00 кв. м., у тому числі самовільно прибудована частина складає 59,5 кв.м.

Вимога позивачки щодо зобов'язання її не чинити перешкод у користуванні будинком вже розглядалася судом, і з цього приводу ухвалено рішення, яке набрало законної сили.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 квітня 2007 року ОСОБА_3 належить 4/6 частин житлового будинку АДРЕСА_1; право власності зареєстровано 21 травня 2007 року в КП «Харківське МБТІ».

Інша частина будинку зареєстрована за ОСОБА_7

В будинку ОСОБА_3 зареєстрована.

Відповідно до вимог ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що позивачка дійсно не проживає в спірному будинку. Відповідачка в суді апеляційної інстанції підтвердила своє категоричне заперечення проти вселення позивачки.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо вселення позивачки до будинку з забороною відповідачці чинити перешкоди ОСОБА_3.у вселенні та проживанні.

Заперечення відповідачки, що позивачка є власницею частини будинку, якого немає, оскільки вона повністю знесла стару частину будинку, окрім частки співвласника, та побудувала нову частину, яку в експлуатацію не здано , є самовільною і в цьому будинку позивачці нічого не належить -безпідставне і судовою колегією не приймається.

Як пояснила в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 стара частина будинку не зносилася; було зроблено добудову до існуючої частини, це приміщення 1-4,1-3, 1-2.

Крім того,як зазначають сторони, рішенням Харківської міської ради від 24 лютого 2016 року дозволено ОСОБА_3 та ОСОБА_7 збереження самочинно побудованої прибудови до житлового будинку.

Будь-яких даних, що ОСОБА_1 належить на праві власності якась частина в цьому будинку не надано.

За таких обставин рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права; підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 березня 2017 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: