Справа № 158/946/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Пономарьова О.М.
Провадження № 22-ц/773/959/17 Категорія: 81 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Федонюк С.Ю., Русинчука М.М.,

з участю секретаря - Губарик К.А.,

заявника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо невиконання рішення суду за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 березня 2017 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо невиконання рішення суду відмовлено.

В апеляційній скарзі стягувач ОСОБА_1, покликаючись на незаконність і необгрунтованість ухвали суду просить ухвалу суду скасувати.

Заслухавши особу, яка бере участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 травня 2014 року в справі №1528/946/14ц постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 21450 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди. На виконання вказаного рішення суду стягувачеві 17.06.2014 року було видано виконавчий лист., який надійшов до виконавчої служби 23.12.2015 року разом із заявою ОСОБА_1 про прийняття до примусового виконання. Ухвалою Ківерцівуського районного суду Волинської області від 03.07.2014 року виправлено описку в рішенні Ківерцівського районного суду від 19.05.2014 року і зазначено вважати правильним прізвище боржника ОСОБА_3. Постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.12.2015 року цього ж числа надіслано боржникові ОСОБА_3 та стягувачу ОСОБА_1.

З матеріалів виконавчого провадження судом також встановлено, що згідно з повідомленням Луцького ВРЕР УДАЇ України у Волинській області від 16.02.2016, від 09.04.2016, від 06.12.2016 за ОСОБА_3 транспортні засоби не зареєстровано.

Відповідно до листа Державної інспекції сільського господарства у Волинській області за вих. №01-3/1575 від 13.12.16р. встановлено, що за ОСОБА_3 трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні, причіпні та напівпричіпні машини в ДІСГ у Волинській області не зареєстровано.

З листа відділу Держгеокадастру у Ківерцівському районі за вих.№7-308-0.3-1759/2-16 від 24.11.16 року встановлено відсутність інформації про реєстрацію права власності на земельні ділянки за ОСОБА_3 на території Ківерцівського району.

Згідно повідомлення Державної податкової служби України від 29.12.2015 року, 29.03.2016 року, 15.09.2016 року, 07.11.2016 року відсутні відомості щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) боржником та інформація щодо місця роботи ОСОБА_3

Відповідно до відомостей Пенсійного фонду України від 12.01.2016 року, 28.03.2016 року, 09.09.2016 року, 03.02.2017 року, 07.02.2017 року та 16.02.2017 року ОСОБА_3 в органах Пенсійного фонду України, як одержувач пенсії не перебуває, інформація про останнє місце роботи відсутня.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек НОМЕР_1 від 01.12.2016, НОМЕР_2 від 03.02.2017 року, № НОМЕР_3 від 24.02.2017 року відомості щодо реєстрації права власності на нерухоме майно на ім'я ОСОБА_3 та майно, що перебуває в Іпотеці, відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частинами 1, 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 23.12.2015 року подав заяву до державної виконавчої служби Ківерцівського районного управління юстиції про прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 1 в справі № 1528/946/14-ц. Старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ківерцівського районного управління юстиції 23.12.2015 року відкрито виконавче провадження з виконання даного виконавчого листа. Державним виконавцем було вжито необхідних заходів щодо своєчасного та повного виконання рішення суду. Зокрема, державним виконавцем перевірялось наявність коштів та майна боржника, яких не виявилось; вносилось подання до суду про примусовий привід боржника; здійснено виїзд по місцю проживання та реєстрації боржника для перевірки її майнового стану. Ухвалою Ківерцівського районного суду від 26 листопада 2014 року задоволено подання державного виконавця про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань, покладених на неї виконавчими документами без вилучення паспортного документу.

В порядку ст. 382 КК України, ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем подано подання до Ківерцівського ВП ГУНП України у Волинській області про притягнення до кримінальної відповідальності боржника ОСОБА_3 за невиконання рішення суду.

06.03.2017 року державний виконавець Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби Косинська Н.В. винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», якою передбачено повернення виконавчого документа стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

На підставі наведеного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що державний виконавець в ході примусового виконання рішення Ківерцівського районного суду від 19 травня 2014 року в справі №1528/946/14ц про стягненн з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 21450 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди, діяла відповідно до закону та в межах своїх повноважень, не порушуючи право стягувача і скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо невиконання рішення суду є безпідставною, у зв'язку з чим обґрунтовано відмовив в задоволенні скарги.

Разом з тим стягувач не позбавлений можливості захистити своє право, пред'явивши виконавчий документ до виконання повторно у строки визначені постановою про повернення виконавчого документа.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу в даній справі, правильно встановив обставини справи, дослідив докази у справі, надав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав задоволення скароги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 березня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді