Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, Головного управління Національної поліції у м. Києві про повернення безпідставно набутого майна,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зобов'язання Дніпровське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві повернути йому кошти в сумі 6685,00 доларів США, 1915,00 євро, 43500,00 російських рублів та 64543,00 гривні.

Позовні вимоги мотивує тим, що на початку грудня 2015 року до нього звернувся ОСОБА_4 та попросив позичити йому кошти для придбання автомобіля, на що він погодився. Зустріч з ОСОБА_4 та передача коштів мала відбутися приблизно в середині грудня, оскільки саме на цей період планувалося укладання угоди. Проте, через термінові справи в обумовлений з ОСОБА_4 час він мав виїхати з м. Києва.

При цьому він звернувся до своєї знайомої ОСОБА_5 та попросив її зустрітися і передати кошти ОСОБА_4

10 грудня 2015 року між ним та ОСОБА_5 був укладений договір відповідального зберігання грошових коштів, згідно якого останній він надав на відповідальне зберігання грошові кошти у розмірі 6685 доларів США, 1915 євро, 43500 російських рублів та 64543 гривні, які передавалися за актом приймання-передачі.

Йому відомо, що зустріч мала відбутися біля пункту обміну валют по АДРЕСА_1, оскільки в ньому був пристрій для перевірки оригінальності купюр.

В обумовлену дату ОСОБА_4 з'явився до обмінного пункту, однак виявилось, що він закритий, а ОСОБА_5 зникла.

У квітні 2016 року ОСОБА_5 вийшла на зв'язок та повідомила, що 17.12.2015 р. вона приїхала до пункту обміну валют, де побачила свою знайому ОСОБА_6, яка була її сусідкою. Між ними зав'язалася розмова та ОСОБА_6 запросила її до свого робочого місця у кабінку касира. В ході розмови ОСОБА_6 попросила ОСОБА_5 посидіти у кабінці доки вона сходить в туалет, на що ОСОБА_5 погодилася і залишилася на місці касира у пункті обміну валют.

Через декілька хвилин після того, як ОСОБА_6 вийшла, до пункту обміну валют увірвалися чоловіки у комуфляжі, які відібрали у ОСОБА_5 мобільний телефон та сумочку з якої витрусили на стіл все. що в ній знаходилось. У сумочці перебував пакет з грошима, які він дав ОСОБА_5 для передачі ОСОБА_4

Побачивши валюту, чоловіки у комуфляжі почали викликати поліцію та звинувачувати ОСОБА_5 у тому, що вона працює касиром у пункті обміну валют. На пояснення ОСОБА_5 чоловіки не реагували, забрати свої речі їй не надали можливості.

По приїзду працівників поліції ОСОБА_5 стало погано та їй викликали швидку допомогу, подальші події вона пам'ятає погано.

Тоді працівниками поліції було описано та вилучено всі кошти, які містилися у пункті обміну валют, в тому числі і ті, які він дав ОСОБА_5 на відповідальне зберігання.

18.05.2016 р. він звернувся до Дніпровського районного управління ГУ НП у м. Києві із заявою про повернення грошових коштів, на яку відповідач повідомив про те, що вилучені грошові кошти з обмінного пункту, розташованого по АДРЕСА_1 передані на зберігання до УФЗБО ГУНП у м. Києві, як безхазяйна річ.

Позивач зазначає, що належні йому кошти були безпідставно набуті Дніпровським районним управлінням ГУ НП у м. Києві, а отже підлягають поверненню.

За клопотанням представника позивача ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2016 р. залучено у якості співвідповідача Головне управління Національної поліції у м. Києві (а.с. 53).

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_8 підтримали заявлені вимоги з обставин викладених у позові.

Представники відповідача Головного управління Національної поліції у м. Києві Кухаревська Н.О. та Руленко Ю.В. заперечували проти позову з підстав викладених у письмових запереченнях (а.с. 81-82), посилаючись на необґрунтованість і недоведеність вимог, а також їх заявлення до неналежного відповідача, оскільки Дніпровське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, яке до того ж не є юридичною особою, не являється стороною договору, грошові кошти у позивача не вилучались, складні схеми передачі грошей не доводять їх належність ОСОБА_1 На момент проведення слідчих дій не було надано документів щодо правомірності функціонування пункту обміну валют, наявності ліцензії на здійснення валютно-касових операцій та законності походження наявних там коштів. Під час опису грошей ніхто не повідомляв хто є їх власником, тому гроші біли вилучені, як безхазяйні.

Представник відповідача Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві в судове засідання не з'явився, управлінням направлено заяву, у якій зазначено, що Дніпровське РУ ГУ МВС України в м. Києві ліквідовано як юридичну особу публічного права та утворено нову юридичну особу Головне управління Національної поліції у м. Києві; Дніпровське управління поліції не має статусу юридичної особи та є лише структурним підрозділом Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Позивач був допитаний у якості свідка, який надав пояснення, викладені у позовній заяві.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні засвідчила, що позивач попросив її передати певну суму грошей ОСОБА_4 з яким вона мала зв'язатися по телефону. Домовились про зуcтріч біля обміну валют, де працювала її знайома ОСОБА_5. Вона стояла біля каси, ОСОБА_5 вийшла в туалет. Несподівано з'явились люди зі зброєю, які їй погрожували, зламали двері, заштовхали її всередину до каси, забрали сумку і телефон. Через 30-60 хв. приїхала міліція. Деталей вона не пам'ятає, їй викликали швидку. Щось вона там підписувала, під яким прізвищем та ким тоді вона назвалась не пам'ятає. Вечором повернули їй телефон та порожню сумку.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що позивач його знайомий, інколи допомагає грошовими коштами. На його прохання ОСОБА_11 пообіцяв позичити йому близько 20 000 дол. США, які сказав, що передасть знайома ОСОБА_5 з якою він (свідок) домовився про зуcтріч на АДРЕСА_1 біля пункту обміну валют. Коли він приїхав туди обмінний пункт був закритий, почекав тридцять хвилин, ОСОБА_5 не бачив. ОСОБА_11 повідомив, що гроші йому ніхто не передав.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача та представників відповідача Головного управління Національної поліції у м. Києві, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно договору зберігання від 10.12.2015 р. укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, в порядку та на умовах, визначених цим договором згідно відповідних документів, які є невід'ємною частиною цього договору, ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_5 прийняла не відповідальне зберігання грошові кошти: 6685 доларів США, 1915 євро, 43500 російських рублів, 64543 гривень (а.с. 5).

Отримання коштів ОСОБА_5 від позивача по договору зберігання від 10.12.2015р. підтверджується атом приймання-передачі (а.с. 6).

Згідно п. 2.1.3 договору зберігання від 10.12.2015р. та п. 2 акту приймання-передачі до нього, зберігач ОСОБА_5 зобов'язувалась повернути отримане за цим актом майно ОСОБА_1 або ОСОБА_4 за першою вимогою одного з них.

За заявленими вимогами позивач просить зобов'язати Дніпровське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві повернути спірні кошти з посиланням на норму ст. 1212 ЦК України, обґрунтовуючи вимоги тим, що гроші безпідставно були вилучені у ОСОБА_5, якій він передав за вищевказаним договором зберігання від 10.12.2015 року для подальшої передачі ОСОБА_5 грошових коштів ОСОБА_4 в позику.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Висновком Дніпровського управління поліції ГУ НП у м. Києві від 29.12.2015 р. (матеріали ЖЄО №91410, а.с. 1-3) встановлено, що 17.12.2015 року до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві надійшло повідомлення по заяві ОСОБА_12 з приводу того, що о 14:00 год. 17.12.2015 року за адресою: АДРЕСА_1, касир обмінного пункту при обмінні двохсот доларів США не надала квитанцій про здійснення обмінної операції, а також не надала ніяких документів на право здійснення підприємницькою діяльністю.

На місце події було направлено слідчо-оперативну групу. При відпрацюванні даного повідомлення було встановлено, що в кіоску обмінного пункту перебуває жінка, яка здійснювала операції щодо обміну валюти, яка назвалась ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючою за адресою: АДРЕСА_1, яка не надала ніяких особистих документів засвідчуючих особу та будь яких договорів щодо працевлаштування. При опитувані повідомила, що власників пункту обміну валют вона не знає та ніколи не бачила, також було встановлено, що в даному пункті обміну валют підприємницька діяльність велася без будь-яких документів про державну реєстрацію суб'єкта господарювання та дозвільних документів на здійснення валютно-обмінних операцій та без документального оформлення проведених валютно-обмінних операцій.

При огляді місця події в присутності понятих було виявлено, вилучено та поміщено до експертних пакетів грошові кошти в сумі: 6 885 доларів США - поміщені до експертного пакету № 2242977; вилучено 58 093 гривні, 43 500 рублів та 415 євро - поміщені до експертного пакету № 2242971; вилучено 1 500 євро, 1 250 гривень - поміщено до експертного пакету № 2242976.

Скласти протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст. 162 КУпАП відносно ОСОБА_13 в зв'язку з неможливістю засвідчення її паспортних даних та самовільного залишення нею місця події не надалося можливим.

В ході виконання матеріалу встановити власників вилучених грошових коштів, обладнання та осіб власників - орендарів, МАФ яка використовувалась як пункт обміну валюти, не надалося можливим.

Як убачається з матеріалів висновку поліції по матеріалу зареєстрованому в ЖЄО № 91410, вилучені грошові кошти були передані на зберігання на підставі квитанцій УФЗБО ГУНП у м. Києві як безхозні (матеріали ЖЄО №91410, а.с. 48, 49, 50).

З огляду на вище викладене, суд вважає посилання позивача на безпідставне набуття майна необґрунтованим, оскільки грошові кошти в пункті обміну валют 17.12.2015 року були вилученні в межах проведеної перевірки, яка здійснювалась за заявою з повідомленням про ознаки скоєного правопорушення, що підтверджується відповідним матеріалом.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію», систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції.

Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що до складу апарату центрального органу управління поліції входять організаційно поєднані структурні підрозділи, що забезпечують діяльність керівника поліції, а також виконання покладених на поліцію завдань

Відповідно ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію», територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Постановою КМУ від 16 вересня 2015 р. N 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1 та ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком 2. Зокрема, згідно з додатком 1, як юридичну особу публічного права утворено територіальний орган НП - Головне управління Національної поліції у м. Києві.

Позивач, серед іншого, звернувся з позовом до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, яке не є юридичною особою та являється відокремленим структурним підрозділом Головного управління Національної поліції у м. Києві, що підтверджується Положенням про Дніпровське УП ГУ НП у м. Києві (а.с. 111-117).

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов'язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Також згідно ч. 6, ст. 237 КПК України, слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце огляду до його закінчення та вчинювати будь-які дії, що заважають проведенню огляду. Невиконання цих вимог тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Главою 26 КПК України передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Положення ч. ч. 1, 3 ст. 3 ЦПК України передбачають право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Положення ст. 4 ЦПК України передбачають, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

За вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

До пояснень свідків суд відноситься критично, оскільки у матеріалах, зареєстрованих в ЖЕО № 91410 відсутні будь які докази про те, що на місці події 17.12.2015 року в обмінному пункті за адресою АДРЕСА_1 була присутня ОСОБА_5, яка укладала з позивачем договір зберігання грошей від 10.12.2015 року, до того ж свідок ОСОБА_5 дату події не назвала, ще пояснила, що детально всього не пам'ятає, не змогла повідомити що вона підписувала та не пам'ятає ким вона тоді себе назвала.

Крім того, суду не доведено, що на той час у ОСОБА_5, якщо вона приходила на зуcтріч із ОСОБА_4 17.12.2015 року, при ній були спірні кошти.

Також судом встановлені розбіжності між валютою і сумами коштів заявлених в позовній заяві та сумою коштів вилученої 17.12.2015 р. працівниками поліції.

З урахуванням зазначеного позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому задоволенню не підлягають.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. 1212 ЦК України, Законом України «Про національну поліцію», ст. ст. 4, 10, 11, 60, 84, 88, 169, 208, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, Головного управління Національної поліції у м. Києві про повернення безпідставно набутого майна відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя