Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 331/2711/16Головуючий у 1-й інстанції Скользнєва Н,Г.
Пр. № 22-ц/778/1259/17Суддя-доповідач Гончар М.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

за участі секретаря Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 до Приватного підприємства «ПФ Флайт» (далі - ПП «ПФ Флайт») про стягнення боргу за договором зворотної фінансової допомоги

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, якій у подальшому уточнив (а.с. 138-139) та в якому просив стягнути з ПП «ПФ Флайт» на його користь 105132,93 грн., з яких сума основного боргу - 50000,00 грн., 3 % річних - 4545,21 грн., сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів - 50587,72 грн., від сплати яких відповідач на його користь у добровільному порядку ухиляється, а також судові витрати.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 04.05.2006 року між ним - ОСОБА_2 та ПП «ПФ Флайт» був укладений договір зворотної фінансової допомоги № 1, згідно із умовами якого він, як позикодавець, зобов'язався надати ПП «ПФ Флайт», як позичальнику, грошові кошти в сумі 50000,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути зазначені кошти у строки та на умовах, передбачених договором. Він свої зобов'язання за вищезазначеним договором виконав належним чином та передав у власність 50000,00 грн. Відповідно до п. 5 договору (з урахуванням змін, внесених до нього 16.03.2009 року) відповідач зобов'язався повернути йому зворотню фінансову допомогу до 31.12.2013 р. Однак станом на 30.03.2016 року відповідач зобов'язання з повернення грошових коштів не виконав. Станом на 11.01.2017 року заборгованість відповідача перед ним за договором зворотної фінансової допомоги № 1 від 04.05.2006 року з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми становить 105132, 93 грн. (з яких: 50000,00 грн. - сума основного боргу; 4545,21 грн. - три проценти річних; 50587,72 грн. - сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів), а також судові витрати на загальну суму 10136,62 грн. (з яких: 1051,33 грн. - судовий збір; 22,03 грн. - банківська комісія; 9063, 26 грн. - витрати на правову допомогу).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2017 року (а.с. 171-176) у задоволенні позову позивача ОСОБА_2 у цій справі відмовлено.

Відповідач ПП «ПФ Флайт» із зазначеним рішенням суду першої інстанції погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 180-189) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким позов задовольнити.

В автоматизованому порядку у цій справі визначено склад колегії суддів апеляційного суду (а.с.194): головуючий (суддя-доповідач) Гончар М.С., судді Кочеткова І.В. та Маловічко С.В.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою позивача відкрито (а.с.195).

Також в автоматизованому порядку (а.с.196-197) суддею Дашковською А.В. замінено суддю - члена колегії Маловічко С.В. у зв'язку із тривалою відпусткою останньої.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 199).

У судовому засіданні 13 квітня 2017 року (а.с. 212-213) апеляційним судом було розпочато розгляд цієї справи по суті: заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, оголошено перерву у розгляді цієї справи до 06 липня 2017 року в порядку задоволення клопотання представника відповідача, з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів, а також відпустки судді-доповідача у період з 12 по 30 червня 2017 року включно (а.с.221).

У подальшому в автоматизованому порядку (а.с. 222-223) суддею Маловічко С.В. замінено суддю - члена колегії Дашковську А.В. у зв'язку із перебуванням останньої на тривалому лікуванні.

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 06 липня 2017 року не відбувся та був відкладений (а.с.225) в порядку задоволення клопотання представника відповідача (а.с.224).

У судове засідання 10 серпня 2017 року повідомлений апеляційним судом належним чином про час і місце розгляду справи, у тому числі через свого представника за договором - адвоката (а.с. 6-7, 190) ОСОБА_3, що узгоджується із вимогами ст. 76 ч.5 ЦПК України, позивач ОСОБА_2 не з'явився, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістив, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав.

В силу вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажною причину неявки позивача ОСОБА_2 у дане судове засідання та на підставі ст. 305 ч. 2 ЦПК України ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останнього за присутністю його представника - ОСОБА_3 та представника відповідача ПП «ПФ Флайт» за довіреністю (а.с. 20) - адвоката (а.с. 21) Біленка О.В.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 серпня 2017 року, постановленою колегією суддів апеляційного суду без виходу до нарадчої кімнати, у задоволенні клопотання представника позивача - ОСОБА_3 про виклик до суду експертів ОСОБА_5. та ОСОБА_6 для надання роз'яснення висновку експертів у цій справі відмовлено.

Заслухавши у судовому засіданні 10 серпня 2017 року доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, оглянувши надані представником позивача апеляційному суду оригінали договору зворотної фінансової допомоги сторін № 1 від 04.05.2006 року, квитанції ПП «ПФ Флайт» до прибуткового касового ордеру № 5 від 05.05.2006 року, листа ПП «ПФ «Флайт» № 1 від 16.03.2009 року, листа ОСОБА_2 від 02.03.2009 року, посвідчивши наявні у матеріалах цієї справи копії останніх (а.с. 8-10, 35), перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 303 ч. 1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді в першій інстанції.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК України).

Згідно із ст. 307 ч. 1 п. 3 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення і вони стосуються окремих його частин.

В силу вимог ст. 215 ЦПК України рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частин.

У мотивувальній частині рішення суду згідно зазначаються:

- встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини;

- мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти;

- чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким;

- назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався.

За роз'ясненнями п. 19 постанови Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24.10.2008 року, якщо помилки у рішенні суду першої інстанції стосуються фактичної сторони справи чи правового обґрунтування рішення, то їх усунення необхідно вважати також зміною рішення.

Встановлено, що суд першої інстанції, правильно відмовляючи у задоволенні позову позивача ОСОБА_2 у цій справі по суті, керувався ст. ст. 10, 11, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 626, 628, 638, 639, 640, 1046 ЦК України та, разом із тим, помилково виходив із недоведеності та необґрунтованості позовних вимог позивача у цій справі.

Так, встановлено, що 04.05.2006 року між ОСОБА_2 та ПП «ПФ Флайт» укладений договір зворотної фінансової допомоги № 1 (а.с. 8), за умовами якого ОСОБА_2, як позикодавець, зобов'язався надати ПП «ПФ Флайт», як позичальнику, грошові кошти в сумі 50000,00 грн., а ПП «ПФ Флайт» зобов'язався повернути зазначені кошти у строки та на умовах, передбачених договором.

П. 5 вищезазначеного договору сторін від 04.05.2006 року передбачено, що позичальник повертатиме зворотну фінансову допомогу протягом трьох років шляхом видачі готівки з каси підприємства.

Строк цього договору починає свій перебіг з моменту підписання цього договору (п.9 вищезазначеного договору сторін від 04.05.2006 року).

Як вбачається із дати під підписами сторін у вищезазначеному договорі (а.с.8), останній підписаний сторонами в день укладення договору - 04.05.2006 року.

Гроші у сумі 50000,00 грн. внесено ОСОБА_2 у касу ПП «ПФ Флайт» 05 травня 2006 року (а.с.9).

В силу вимог ст. 1047 ч. 2 ЦК України на підтвердження укладення договору позики … може бути представлено… інший документ, який посвідчує передачу йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Таким додатковим документом на підтвердження укладення вищезазначеного письмового договору сторін та виконання зобов'язань за цим договором позикодавцем ОСОБА_2 є квитанція ПП «ПФ Флайт» до прибуткового касового ордеру № 5 від 05.05.2006 року на суму прийнятої у ОСОБА_2 зворотної фінансової допомоги 50000,00 грн. (а.с.9), оригінал якої досі зберігається у позивача ОСОБА_2, як позикодавця, та який був наданий представником останнього апеляційному суду для огляду у судовому засіданні 10.08.2017 року у цій справі.

Хоча наявність оригіналу вищезазначеної квитанції, як боргового документу, саме у боржника ПП «ПФ Флайт» в силу вимог ст. 545 ч. 3 ЦК України могла би бути підтвердженням виконання ним свого обов'язку за вищезазначеним договором перед ОСОБА_2

Таким чином, встановлено, що будь-які належні, допустимі докази того, що позивальником ПП «ПФ Флайт» позикодавцю ОСОБА_2 була повернута зворотна фінансова допомога у сумі 50000,00 грн. у визначений сторонами у вищезазначеному договорі строк до 04.05.2009 року чи взагалі у матеріалах цієї справи відсутні.

Хоча в силу вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Разом із тим, позивач ОСОБА_2 та представник останнього не надали суду у цій справі належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі на підтвердження факту зміни за згодою сторін строку повернення ПП «ПФ Флайт» за вищезазначеним договором позивачеві ОСОБА_2 суми зворотної фінансової допомоги 50000,00 грн. взагалі та у тому числі на «до 31 грудня 2013 року» з «до 04.05.2009 року».

Оскільки, в силу вимог п. 10 вищезазначеного договору сторін (а.с.8) якщо інше не передбачено цим договором або чинним в Україні законодавством, зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього договору.

Встановлено, що будь-яка домовленість сторін ОСОБА_2 та ПП «ПФ Флайт» про зміну строку повернення суми зворотної фінансової допомоги 50000,00 грн., яка оформлена додатковою угодою сторін до вищезазначеного договору, відсутня.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Дійсно, за змістом ст. 207 ч. 1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Однак, встановлено, що правочин - договір зворотної фінансової допомоги №1 між сторонами у цій справі був укладений ще 04.05.2006 року у письмовій формі у вигляді двостороннього договору сторін (а.с.8).

В силу вимог ст. 654 ЦК України зміна…договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором…

П.10 вищезазначеного договору сторін встановлено, що для внесення змін у цей правочин сторони у своєму вищезазначеному договорі передбачили певний порядок - шляхом оформлення додаткової угоди.

Лише обставини, визнані сторонами або іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню в силу вимог ст. 61 ч.1 ЦПК України.

Однак, встановлено, що відповідач ПП «ПФ Флайт» у цій справі не визнав факт зміни за згодою сторін строку повернення ПП «ПФ Флайт» за вищезазначеним договором позивачеві ОСОБА_2 суми зворотної фінансової допомоги 50000,00 грн. взагалі та у тому числі на «до 31 грудня 2013 року».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення позивача ОСОБА_2 від доказування, зокрема зміни за згодою сторін строку повернення ПП «ПФ Флайт» за вищезазначеним договором позивачеві ОСОБА_2 суми зворотної фінансової допомоги 50000,00 грн. взагалі та у тому числі на «до 31 грудня 2013 року» з «до 04.05.2009 року», передбачені ст. 61 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач ОСОБА_2 та представник останнього не надали суду першої чи апеляційної інстанцій у цій справі належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій частині.

Хоча апеляційний суд на виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги позивача.

Суд першої інстанції при вищевикладених обставинах правильно вважав неналежним доказом зміни за згодою сторін строку повернення ПП «ПФ Флайт» за вищезазначеним договором позивачеві ОСОБА_2 суми зворотної фінансової допомоги 50000,00 грн. взагалі та у тому числі на «до 31 грудня 2013 року» лист ОСОБА_2 на ім'я ПП «ПФ Флайт» від 02.03.2009 року (а.с.35) та «начеб - то» лист ПП «ПФ Флайт» № 1 від 16.03.2009 року на ім'я ОСОБА_2 (а.с.10).

Оскільки, судом першої інстанції було правильно встановлено, що бланк ПП«ПФ Флайт», на якому розміщено текст, датований 16.03.2009 р., не використовується останнім з 2007 року, що підтверджується листом обласного відділення ПАТ «Промінвестбанк» м. Запоріжжя в м. Запоріжжі № 108-20-2 -14/287 БТ від 20.04.2016 р. про закриття 12.05.2007 р. поточного рахунку НОМЕР_1 (а.с.37).

Починаючи з 2007 року, ПП «ПФ «Флайт» здійснює діловодство з використанням бланку іншої форми іншого змісту, а ніж той, на якому підготовлений документ, датований 16.03.2009 р. (а.с.36).

Крім того, згідно із висновком експертів ОСОБА_5. та ОСОБА_6 № 305/306/307-16 за результатами проведення комплексної судової технічної експертизи документів по матеріалам цієї справи (а.с. 104-123); бланк підприємства та текст листа роздруковані на різних пристроях, електрографічним методом копіювання, тобто шляхом пропуску невідомою особою (старого, списаного) бланку через копіювальний апарат.

Судом першої інстанції були витребувані від ПП «ПФ Флайт» за клопотанням експерта додаткові документи, необхідні для проведення експертного дослідження. З наданих додаткових документів встановлено, що листи № 29 від 30.07.2009 р., № 51 від 24.11.2009 р., підписані директором ПП «ПФ Флайт» підготовлені на бланку іншого змісту, а ніж той, на якому підготовлений документ, датований 16.03.2009, що в свою чергу підтверджує доводи відповідача ПП «ПФ Флайт» про відсутність будь-яких домовленостей із ОСОБА_2 про зміну у 2009 році строку повернення суми зворотної фінансової позики за вищезазначеним договором.

На документі від 16.03.2009 р. міститься підпис директора підприємства ПП «ПФ Флайт» та печатка підприємства.

Однак, із пояснень представника відповідача у суді першої інстанції встановлено, що раніше, директор Деревятников С.В., у зв'язку з багаточисельними відрядженнями, залишав бланки підприємства з його підписами на випадок термінової необхідності підготовки листа на бланку за його підписом.

До цих бланків мав вільний доступ ОСОБА_2, який є співвласником статутного фонду ППП «ПФ Флайт» (а.с.27,28).

Стороною позивача такі доводи відповідача не спростовані та не надано будь-яких доказів того, що лист від 16.03.2009 р. дійсно був виготовлений на підприємстві, підписаний директором ПП «ПФ Флайт», щоб свідчило про волевиявлення підприємства, та надсилався на адресу ОСОБА_2 засобами поштового або іншого зв'язку, або вручався під відповідну розписку відповідно до загальних правил діловодства на підприємстві.

Згідно висновку експертів № 305/306/307-16 за результатами проведення комплексної судової технічної експертизи документів від 7.11.2016 р. (а.с. 104-118), судовим експертом по питанню № 3 встановлено, що в оригіналі листу № 1 від 16 березня 2009 року, адресованого директором ПП «ПФ Флайт» на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_8, відтиск печатки перетинається з підписом та рукописним записом. Надрукований текст не перетинається з рукописним записом, підписом та печаткою, тому встановити послідовність виконання надрукованого тексту з рукописним записом, підписом та печаткою не представляється можливим у зв'язку з відсутністю ділянок перетину штрихів.

Така відповідь судового експерта підтверджує доводи представника відповідача у суді першої інстанції щодо замощення (нанесення) тексту листа на раніше роздрукований бланк ПП «ПФ Флайт».

При вирішенні питання № 4 експертом встановлено, що надрукований текст на оригіналі листу № 1 від 16 березня 2009 року, адресованого директором ПП «ПФ Флайт» на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_8, виконаний на друкувальному пристрої (копіювальному апараті, багатофункціональному пристрої) із електрографічним способом друку в монохромному режимі тонером чорного кольору.

При цьому експерт встановив, що при порівнянні надрукованого тексту, розташованого в верхній частині документа і основного тексту між ними встановлені розбіжності за морфологічними ознаками барвника штрихів.

Встановлені розбіжні ознаки істотні і стійкі, а їх сукупність дає підставу для висновку про те, що надрукований текст, розташований в верхній частині оригіналу листа № 1 від 16 березня 2009 року, адресованого директором ПП «ПФ Флайт» на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_8, та основний надрукований текст, розташований в середній частині досліджуваного документу, виконані на однотипних друкувальних пристроях з електрографічним способом друку (багатофункціональному пристрої), в яких використовувався різний модуль друкувального пристрою.

Тобто, доводи представника відповідача ПП «ПФ «Флайт» про використання вищезазначеного «списаного» бланку підприємства не спростовані належними, допустити доказами у цій справі.

При вищевикладених обставинах, з урахуванням наявних у цій справі вищезазначених інших досліджених судом доказів, суд першої інстанції правильно вважав, що сам по собі висновок експертів (а.с.104-123), за змістом якого не спростовується факт належності підпису керівника та печатки ПП «ПФ Флайт» на листі № 1 від 16.03.2009 року на ім'я ОСОБА_2 не може бути належним, допустимим доказом зміни у передбаченому законом чи договором порядку за згодою сторін строку повернення ПП «ПФ Флайт» за вищезазначеним договором позивачеві ОСОБА_2 суми зворотної фінансової допомоги 50000,00 грн. взагалі та у тому числі на «до 31 грудня 2013 року».

Оскільки, в силу вимог ст. 147 ч. 6 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 цього Кодексу.

В силу вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ст. 58 ч.1 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ч. 2 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 60 ч. 4 ЦПК України).

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги позивача.

Однак, на запитання колегії суддів апеляційного суду у судовому засіданні 10 серпня 2017 року зазначали, що будь-яких інших клопотань, окрім тих, що вже були розглянути апеляційним судом у цій справі, вони не мають, вважають можливим закінчити розгляд цієї справи у даному судовому засіданні.

Хоча апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами (ст. 303 ч. 2 ЦПК України).

Так, доказом, передбаченим ст. 303 ч. 2 ЦПК України, у цій справі, який може бути прийнятий апеляційним судом до уваги у цій справі при апеляційному перегляді цієї справи в силу вимог ст. ст. 10 ч. 4, 303 ч.2 ЦПК України, є довідка ПП «ПФ «Флайт», надана останнім лише апеляційному суду у цій справі, (а.с. 247-248) за змістом якої у ПП «ФП Флайт» станом на 01.01.2016 року відсутні жодні кредиторські зобов'язання перед контрагентами, фізичними особами, в тому числі перед ОСОБА_2, станом на сьогоднішній день документація та банківські виписки за період 2006-2013 року не збереглись.

Однак, цією довідкою ПП «ПФ Флайт»:

- не спростовуються:

= правомірність правочину (ст. 204 ЦК України) - договору зворотної фінансової допомоги сторін № 1 від 04.05.2006 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПП «ПФ Флайт»,

= наявність саме на руках у позивача ОСОБА_2 оригіналу боргового документу - оригіналу квитанції ПП «ПФ Флайт» до прибуткового касового ордеру № 5 від 05.05.2006 року на суму прийнятої у ОСОБА_2 зворотної фінансової допомоги 50000,00 грн.,

-а, відповідно, й не підтверджується факт повернення відповідачем ПП «ПФ Флайт» позивачеві ОСОБА_2 цієї допомоги 50000,00 грн. взагалі та у тому числі станом на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуємого рішення у цій справі.

Тобто, у матеріалах цієї справи відсутні належні допустимі докази того, що відповідачем ПП «ПФ Флайт» на користь ОСОБА_2 були повернуті вищезазначені 50000,00 грн. за договором зворотної фінансової допомоги сторін № 1 від 04.05.2006 року, укладеним сторонами у цій справі, у передбачений цим договором строк чи взагалі.

А, відповідно, встановлено, що права ОСОБА_2 при вищевикладених обставинах порушені з боку ПП «ПФ «Флайт».

Однак, встановлено, що відповідач ПП «ПФ Флайт» у суді першої інстанції до ухвалення оскаржуємого рішення у цій справі судом першої інстанції заявляв про застосування строку позовної давності у цій справі в якості окремої підстави для відмови у задоволенні позову позивача у цій справі (заява а.с. 151 - пояснення до заперечень відповідача на позов позивача а.с. 149-151).

А тому, при вищевикладених обставинах, враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив відсутність у справі належних, допустимих доказів на підтвердження зміни за згодою сторін за вищезазначеним договором сторін строку для повернення зворотної фінансової допомоги відповідачем ПП «ФП Флайт» на користь позивача ОСОБА_2 50000,00 грн. на «до «31 грудня 2013 року» з «протягом трьох років», тобто до 04.05.2009 року (п. 5 договору від 04.05.2006 року)»; строк цього договору починає свій перебіг з моменту підписання цього договору (п. 9 договору, підписаного 04.05.2006 року а.с. 8), та враховуючи, що позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом до суду до відповідача ПП «ПФ Флайт» лише 31 березня 2016 року (а.с.3), а загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 (три) роки (ст. 257 ЦК України), а, відповідно, останній збіг 04.05.2012 року, то суд першої інстанції мав відмовити позивачеві ОСОБА_2 у задоволенні його позовних вимог до ПП «ПФ Флайт» про стягнення суми основного боргу вигляді зворотної фінансової допомоги у сумі 50000,00 грн. саме через сплив позовної давності, про застосування якої відповідач просив у цій справі.

Відмова судом у цій справі у задоволенні первісних позовних вимог позивача ОСОБА_2 до відповідача ПП «ПФ «Флайт» про стягнення суми основного боргу 50000,00 грн. через сплив строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні похідних від них позовних вимог позивача ОСОБА_2 до відповідача ПП «ПФ «Флайт» про стягнення 3 % річних - 4545,21 грн., суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів - 50587,72 грн.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

А тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 слід задовольнити частково; рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2017 року у цій справі слід змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Встановлено, що судом першої інстанції оскаржуємим рішенням не вирішувалось питання про розподіл між сторонами понесених ними судових витрат у цій справі, пов'язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, тому останнє також не було предметом апеляційного перегляду у цій справі апеляційним судом, та може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за заявою осіб, які беруть участь у справі, або за ініціативою суду в порядку, передбаченому ст. 220 ЦПК України.

Крім того, в силу вимог ст. 88 ч.ч. 1, 5 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 лише частково при вищевикладених обставинах, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача ПП «ПФ Флайт» будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у тому числі у вигляді судового збору (а.с.179), сплаченого при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402- VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2017 року у цій справі змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.