АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Крижанівської Г.В., Немировської О.В.

при секретарі Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22.05.2017 у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречух Олега Ярославовича та скасування постанови, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року скаржник звернулась до суду із даною скаргою, посилаючись на те, що рішенням суду з неї було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, на користь банку в рахунок погашення заборгованості. Рішення набрало законної сили, після чого банк звернувся до державної виконавчої служби із виконавчим листом. Разом з тим, в силу закону встановлено мораторій на реалізацію майна, що перебуває в іпотеці, в разі якщо таке майно відповідає певним критеріям. Державною виконавчою службою було встановлено, що майно відповідача, що перебуває в іпотеці не може бути реалізовано в силу закону, у зв'язку із чим виконавчий лист повернуто без виконання. В подальшому банк повторно звернувся до державної виконавчої служби з аналогічних підстав, проте виконавчий лист було повернуто стягувачу. В свою чергу банк втретє, при наявності двох постанов про повернення виконавчого документи і відсутності змін у законодавстві, звернувся до державної виконавчої служби з алогічних підстав. Разом з тим, державний виконавець не врахував наявність двох постанов про повернення виконавчого документа з аналогічних підстав і чинність закону, яким встановлено мораторій не реалізацію майна та відкрив виконавче провадження. Вказану постанову скаржник вважає незаконною і такою, що підлягає скасуванню, а дії державного виконавця неправомірними.

Справа № 753/19758/16-ц
№ апеляційного провадження 22-ц/796/7742/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Цимбал І.К.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.05.2017 скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречух ОлегаЯрославовича та скасування постанови, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» - задоволено частково.

Визнано неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречух Олега Ярославовича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 388/9, номер за ЄДРВП 52465930 від 04.10.2016 за виконавчим листом № 2- 982/12 від 06.02.2012.

Скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречух Олега Ярославовича про відкриття виконавчого провадження № 388/9, номер за ЄДРВП 52465930 від 04.10.2016 за виконавчим листом № 2-982/12 від 06.02.2012.

В задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою представником ПАТ «Родовід Банк» подано апеляційну скаргу, посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції постановлено ухвалу, яка абсолютно не узгоджується з вимогами заявника, суд всупереч нормам процесуального права вийшов за межі вимог, викладених у скарзі. При постановленні оскаржуваної ухвали, суд посилався на те, що державним виконавцем не було перевірено те, що виконавчий лист було повернуто Стягувачу двічі з підстав дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Разом з цим, сама по собі чинність вказаного вище Закону не є підставою для винесення постанови про повернення виконавчого листа стягувачеві. Суд першої інстанції також не звернув увагу на те, що держаний виконавець не отримав відповіді на запити щодо відсутності на праві власності у заявника іншого нерухомого житлового майна, чи дане нерухоме майно використовується, як місце постійного проживання заявника, не отримана відповідь від Відділу адресно-довідкової роботи щодо можливого іншого місця реєстрації заявника. Таким чином, суд першої інстанції посилаючись на те, що державними виконавцями вже було повернуто виконавчий лист стягувачу з підстав застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не перевірив, чи дійсно державними виконавцями правомірно було винесено постанову про повернення виконавчого листа, чим порушив принцип законності та обґрунтованості рішення суду.

Враховуючи викладене, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Представник ПАТ «Родовід Банк» Свинар М.Ю. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутність, відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України передбачено, що учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що постановами державних виконавців державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 24.09.2014 та 07.09.2016 було повернуто виконавчий лист № 2-982/12 від 06.02.2012 виданий на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20.07.2012 про звернення стягнення на нерухоме майно скаржника, у зв'язку із тим, що майно відповідача, що перебуває в іпотеці, не може бути реалізовано в силу Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті» /а.с. 6, 10/.

03.10.2016 представник ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду з заявою про відкриття виконавчого провадження (а.с. 46).

04.10.2016 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречух О.Я. відкрито виконавче провадження № ВП 52465930 за заявою ПАТ «Родовід Банк» на підставі виконавчого листа № 2-982/12 від 06.02.2013 про звернення стягнення на нерухоме майно скаржника, що є предметом іпотеки на користь банка в рахунок погашення заборгованості /а.с. 42-59/.

Подаючи скаргу на дії та бездіяльність державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2016, скаржник посилався на те, що державний виконавець не врахував наявність двох постанов про повернення вказаного виконавчого документа з тих підстав, що майно відповідача перебуває в іпотеці, а тому не може бути реалізовано в силу Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті», яким встановлено мораторій не реалізацію майна.

Задовольняючи частково вимоги скарги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті». Державною виконавчою службою двічі було перевірено, що майно скаржника та правовідносини, що склалися між скаржником та банком підпадають під дію вказаного закону, у зв'язку із чим виконавчий лист було двічі повернуто стягувачу, проте державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречух О.Я., не перевірив зазначені обставини, не вжив для цього заходів передбачених Законом та виніс оскаржувану постанову, чим порушив права скаржника.

Проте, погодитись з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не вважає за можливе з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент виникнення правовідносин державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Положення ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначають підстави для відмови у відкриття виконавчого провадження серед яких: пропуск встановленого строку пред'явлення документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Згідно ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Таким чином, беручи до уваги вказані норми законодавства, при надходженні виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження у державного виконавця не було передбачених Законом України «Про виконавче провадження» підстав для винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження. А повернення виконавчого листа з підстав дії мараторію не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження і не позбавляє стягувача права повторно звернутися у строк встановлений державним виконавцем.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на додержання скаржником строків звернення до суду встановлених ст. 385 ЦПК України та не надав відповідної правової оцінки.

Таким чином, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема в частині неповного дослідження та перевірки обставин, що мають значення для справи.

З наведеного вбачається, що судом першої інстанції допущено порушення порядку, встановленого для вирішення питання про визнання дій чи бездіяльності державного виконавця неправомірними, що в порядку п.1 ч. 1 с. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали і передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22.05.2017 - скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: