Справа № 442/447/17 Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г.
Провадження № 22-ц/783/4037/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Струс Л.Б., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ОСОБА_2- ОСОБА_3,

ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 квітня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про зменшення розміру стягуваних аліментів, встановлення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. на місяць, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що згідно з рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.08.2011 року з нього стягуються аліменти на утримання доньки, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку. Проте, на даний час, він перебуває в іншому шлюбі, в якому у нього народилась дитина, і на його утриманні, крім малолітньої дитини та дружини, перебувають непрацездатні батьки похилого віку. Також значно погіршився стан його матеріального забезпечення, у зв'язку із високим рівнем безробіття він не може офіційно працевлаштуватись, заробляє тимчасовими заробітками та отримує нерегулярний дохід, який не перевищує мінімальної заробітної плати, а тому не в змозі сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частин всіх видів заробітку щомісячно. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким змінити розмір аліментів, призначених рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.08.2011 року та стягувати з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на доньку, ОСОБА_6, у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_2- ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 на їх заперечення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на те, що позивач не надав суду доказів на підтвердження зміни, а саме, погіршення його матеріального становища після постановлення рішення Дрогобицького міськрайонного суду про стягнення аліментів на утримання дитини, а посилання позивача на той факт, що він отримує мінливий, нерегулярний дохід, а тому не має змоги сплачувати аліменти в визначеному судом розмірі, не може слугувати підставою зменшення розміру стягнених аліментів, оскільки позивач є здоровим, працездатним, та зобов'язаний відповідно до чинного законодавства України утримувати свою неповнолітню дитину.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснено, що відповідно до положень ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Як зазначено вище, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються, зокрема, у частці від доходу її матері, батька. Поряд з цим, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Згідно з роз'ясненнями п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 06 червня 2007 року по 29 квітня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька, ОСОБА_6, яка проживає з матір'ю.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 серпня 2011 року з позивача на користь відповідача присуджено стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 серпня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Звертаючись в суд з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач свої вимоги мотивував тим, що у нього змінився сімейний стан, він створив іншу сім'ю і у нього народилася донька, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає разом з ним і яку він утримує, крім цього на його утриманні також перебувають непрацездатні батьки похилого віку, яким він допомагає матеріально, що на його думку є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах ОСОБА_2 з 01.07.2012 року по 31.01.2017 року, у 2012 році позивачем на користь ОСОБА_12 на утримання доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 було сплачено 1 100 грн., у 2013 р. - 6387 грн., у 2014 р. - 7200 грн., у 2015 р. - 10450 грн., у 2016 р.14 800 грн.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що не заслуговують на увагу твердження апелянта, що він згідно з рішенням суду сплачує аліменти в розмірі 1500 грн. на місяць, оскільки дана обставина спростовується розрахунком заборгованості по аліментах позивача від 08.02.2017 року, наданого суду Дрогобицьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Крім того, на думку колегії суддів, відповідачка потребує допомоги на утримання доньки у тому розмірі, який був визначений рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.08.2011 року, а позивач зобов'язаний таку допомогу надавати, та з врахуванням того, що матеріальний стан платника аліментів з часу ухвалення Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області рішення від 26.08.2011 року про стягнення аліментів, не погіршився, а відтак відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1. Погіршення матеріального стану ОСОБА_2, про що він зазначає у позовній заяві, та неможливість сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі, визначеному рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.11.2011 року, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК, позивачем не доведено належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищенаведене, рівність обов'язків батьків щодо матеріального утримання дитини, матеріальний стан позивача та відповідачки, з якою проживає дитина і яка не працює, рівень прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який батьки повинні забезпечити дитині, колегія суддів погоджується судом першої інстанції про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів.

Оскільки аліменти - це кошти, спрямовані саме на утримання дитини, розмір яких повинен бути достатнім для цього, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, за встановлених судом першої інстанції обставин, дитина сторін буде захищеною та буде отримувати належне утримання від батька, що гарантовано, як нормами національного, так і норами міжнародного законодавства, які наведено вище.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неможливості сплачувати визначений судом розмір аліментів є безпідставними, оскільки позивачем на підставі належних та допустимих доказів не доведено того, що він за станом здоров'я чи інших обставин, що мають значення для визначення можливості сплачувати аліменти, не в змозі сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом першої інстанції, оскільки він є працездатним, доказів незадовільного стану здоров»я та неможливості працевлаштуватися, позивач не надав, а тому повинен брати участь в утриманні дитини, забезпечуючи її потреби в їжі, одязі тощо, у визначеному судом розмірі, з врахуванням прожиткового мінімуму, установленого Законом України «Про Державний Бюджет України на 2017 рік», який для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2017 року установлено в розмірі 1689.00 грн.

Доводи апелянта про те, що на його утриманні також перебувають його батьки, а також те, що він має малолітню доньку від іншого шлюбу, не звільняє його від обов'язку утримувати й свою неповнолітню дочку від першого шлюбу, та не є підставою для задоволення апеляційної скарги й зменшення розміру аліментів, визначеного судом, оскільки батьки є пенсіонерами за станом здоров»я та отримують пенсію по інвалідності.

Суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні вимоги про встановлення аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь дочки, ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. на місяць, оскільки її мати з вимогою про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі саме 600.00 грн. на місяць, до суду не зверталася.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Струс Л.Б.

Цяцяк Р.П.