Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №322/323/17-ц Головуючий у 1 інстанції: Гасанбеков С.С.
Провадження № 22-ц/778/2769/17 Суддя-доповідач: Кримська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 15 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «РИО, ЛТД» про захист честі, достоїнства, ділової репутації та спростування недостовірної інформації,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтував тим, що депутатом Новомиколаївської районної ради Запорізької області сьомого скликання ОСОБА_4 на інтернет-сайті «Стрелаuа.соm», за адресою в мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_1 який належить ТОВ «РИО, ЛТД», була розповсюджена недостовірна інформація щодо нього, в якій стверджується про порушення позивачем норм чинного законодавства, порушення принципів моралі, неетичну поведінку в суспільному та політичному житті. Вказана недостовірна інформація порушує права на повагу до гідності, честі та ділової репутації.

Просив суд:

1. Визнати недостовірною зазначену в статті інформацію, а саме:

- «В 2015 році в районну раду було обрано 26 депутатів. Депутатам ОСОБА_3 та ОСОБА_5 дуже хотілося стати керманичами районної ради. Тому вони почали вести підкилимні перемовини, умовляння, «задобрення» окремих депутатів, щоб вони проголосували за обрання ОСОБА_3 головою районної ради, а ОСОБА_5 заступником голови районної ради. В результаті їхньої «наполегливої роботи» з депутатами в листопаді 2015 року ОСОБА_3 було обрано головою районної ради, а ОСОБА_5 - його заступником. Причому, за ОСОБА_3 проголосувала мінімальна кількість депутатів, яка необхідна для обрання, лише 14 з 26 депутатів»;

- «Одразу після обрання ці керівники почали активну, але дивну діяльність: в першу чергу «продавили» через сесію районної ради з третьої спроби рішення про значне підвищення своєї заробітної плати. Це питання ними виносилося на розгляд трьох позачергових сесій ради, і лише з третьої спроби вони зуміли «вмовити» чи «вмотивувати» 18 депутатів, які проголосували за величезні зарплати ОСОБА_3 та ОСОБА_5;

- «Після цього вони вирішили зробити комфортними умови своєї роботи: купити новий автомобіль за кошти районного бюджету. І знову була «проведена робота» з депутатами, і 18 депутатів проголосували за виділення 180 тисяч гривень для придбання легкового автомобіля. Придбали автомобіль не простий, а з кондиціонером. Зараз в районній раді на два керівника є два автомобілі: на новому автомобілі їздить ОСОБА_3, на іншому - ОСОБА_5 ... Ось список депутатів, які проголосували за те, щоб забрати гроші в лікарнях, школах, дитячих садочках, закладах культури. Своїм голосуванням вони ці гроші віддали на великі зарплати голови ради та його заступника та на їхній комфортабельний автомобіль»;

- «На цьому керівництво районної ради не заспокоїлось. На початку 2016 року вони вирішили змінити всі назви посад в апараті районної ради. Почалася безглузда реорганізація, що призвело до катастрофічних наслідків. Всі працівники, які працювали в апараті районної ради, звільнилися, а це були досвідчені, кваліфіковані працівники»;

2. Зобов'язати ОСОБА_4 вибачитися перед позивачем публічно, на черговій сесії Новомиколаївської районної ради Запорізької області та в засобах масової інформації шляхом публікації відповідного оголошення за свій рахунок в газеті «Наше життя»;

3. Зобов'язати ТОВ «РИО, ЛТД» видалити статтю з сайту, який їм належить, за адресою, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 15 травня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу,в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Від ОСОБА_4 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 15 травня 2017 року залишити без змін ( т.2 а.с.221-226).

Особи, що беруть участь у справі, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштою судової повістки (т.2 а.с.212; 213-215; 228; 229-231).

Представник ТОВ «РИО, ЛТД» не з'явився до апеляційного суду, причини неявки в судове засідання не повідомив, будь - яких письмових клопотань, у тому числі і про перенесення розгляду справи, заперечень або пояснень по справі від товариства не надходило.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності представника ТОВ «РИО, ЛТД», який не прибув в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 28.01.2017 у мережі Інтернет за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 було розміщено статтю ОСОБА_4,- депутата Новомиколаївської районної ради Запорізької області, голови постійної комісії з питань законності, боротьби з корупцією, регламенту, депутатської діяльності, етики та прав людини, під назвою «Яка вона - нова влада в Новомиколаївському районі Запорізької області?».

У вказаній статті зокрема зазначається таке:

- «В 2015 році в районну раду було обрано 26 депутатів. Депутатам ОСОБА_3 та ОСОБА_5 дуже хотілося стати керманичами районної ради. Тому вони почали вести підкилимні перемовини, умовляння, «задобрення» окремих депутатів, щоб вони проголосували за обрання ОСОБА_3 головою районної ради, а ОСОБА_5 заступником голови районної ради. В результаті їхньої «наполегливої роботи» з депутатами в листопаді 2015 року ОСОБА_3 було обрано головою районної ради, а ОСОБА_5 - його заступником. Причому, за ОСОБА_3 проголосувала мінімальна кількість депутатів, яка необхідна для обрання, лише 14 з 26 депутатів»;

- «Одразу після обрання ці керівники почали активну, але дивну діяльність: в першу чергу «продавили» через сесію районної ради з третьої спроби рішення про значне підвищення своєї заробітної плати. Це питання ними виносилося на розгляд трьох позачергових сесій ради, і лише з третьої спроби вони зуміли «вмовити» чи «вмотивувати» 18 депутатів, які проголосували за величезні зарплати ОСОБА_3 та ОСОБА_5;

- «Після цього вони вирішили зробити комфортними умови своєї роботи: купити новий автомобіль за кошти районного бюджету. І знову була «проведена робота» з депутатами, і 18 депутатів проголосували за виділення 180 тисяч гривень для придбання легкового автомобіля. Придбали автомобіль не простий, а з кондиціонером. Зараз в районній раді на два керівника є два автомобілі: на новому автомобілі їздить ОСОБА_3, на іншому - ОСОБА_5 ... Ось список депутатів, які проголосували за те, щоб забрати гроші в лікарнях, школах, дитячих садочках, закладах культури. Своїм голосуванням вони ці гроші віддали на великі зарплати голови ради та його заступника та на їхній комфортабельний автомобіль»;

- «На цьому керівництво районної ради не заспокоїлось. На початку 2016 року вони вирішили змінити всі назви посад в апараті районної ради. Почалася безглузда реорганізація, що призвело до катастрофічних наслідків. Всі працівники, які працювали в апараті районної ради, звільнилися, а це були досвідчені, кваліфіковані працівники».

Відповідно до посилання на сайті, вказаний Інтернет-ресурс належить ТОВ «РИО, ЛТД. Так у верхньому правому куті сторінки міститься посилання на сторінку «РИО Аналітичний центр РКС». На сторінці «РИО Аналітичний центр РКС» в нижньому правому куті, в розділі «Наші ресурси», серед інших, міститься посилання на «Стрелаuа.соm», а в верхньому правому куті сторінки в розділі «О компанії» міститься інформація, згідно з якою сайт належить ТОВ «РИО, ЛТД».

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України та ст. 277 ЦК України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Разом з тим, за змістом зазначеного законодавства кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, в тому числі право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 15 його постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 зазначав про те, що поширена відповідачем інформація стосується його та є неправдивою і такою, що принижує його честь, гідність і ділову репутацію, оскільки в своїй статті ОСОБА_4 стверджує, що його та ОСОБА_5 було обрано головою та заступником голови районної ради внаслідок незаконного впливу на депутатів; він та ОСОБА_5 змусили депутатів проголосувати за підвищення їм заробітної плати, а також придбати новий автомобіль; внаслідок реорганізації в апараті районної ради було звільнено кваліфікованих працівників. ОСОБА_3 вважає, що ОСОБА_4 навмисно перекрутив відомості та виклав їх неправдиво в своїй статті.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз'яснено, що ст. 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки та слова, правом на вільне вираження своїх поглядів і переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте й сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

У п. 19 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 21 наведеної вище постанови, зазначено, що при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя.

Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Однак навіть якщо висловлення є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, у рішеннях цього суду у справах «Лінгенс проти Австрії» від 08 липня 1986 року та «Українська прес-група» проти України» від 29 березня 2005 року.

На переконання суду апеляційної інстанції, такі висловлювання, вжиті ОСОБА_4 в статті, як - «задобрення» депутатів; внаслідок «наполегливої роботи» з депутатами; «підкилимні» перемовини; «вмовили чи вмотивували» депутатів та інші, не містять фактичних даних про дії позивача та є оцінкою його дій, а тому є оціночними судженнями і не підлягають спростуванню.

Відомості, викладені в статті, про обрання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 головою та заступником голови районної ради, підвищення заробітної плати, придбання автомобілю є фактичними даними, позивач їх правдивість не заперечує.

Таким чином, загальний зміст статті ОСОБА_4 зводиться до критики та оцінки дій позивача ОСОБА_3, якого обрано головою Новомиколаївської районної ради Запорізької області сьомого скликання (т.1 а.с. 24). Позивач, який обіймає публічну посаду, погодився на публічне політичне обговорювання своєї діяльності, а тому як політик може зазнавати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як він виконує свої функції.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов вірного й обґрунтованого висновку про відмову в задоволені позову, оскільки інформація, поширена ОСОБА_4 в статті «Яка вона - нова влада в Новомиколаївському районі Запорізької області?», є оціночним судженням з огляду на застосовані мовностилістичні засоби, а відтак така інформація не підлягає спростуванню в судовому порядку.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовної вимоги про зобов'язання ОСОБА_4 вибачитися перед позивачем публічно на сесії ради, оскільки згідно п. 26 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 р. № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів для спростування висновків суду першої інстанції, передбачених статтями 57,58,59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст.309 ЦПК України, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 15 травня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

Г.С. Подліянова