Номер провадження 2/229/1257/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.

при секретарі Польської Д.А.

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Дружківської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, про усунення перешкод в користуванні власністю,

У позові вказала, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 квітня 2016 року, вона є власником квартири АДРЕСА_1. В теперішній час в спірній квартирі зареєстровані відповідачі по справі, які в грудні 2014 року виїхали на постійне проживання до Росії, де вони мешкають в теперішній час їй не відомо, оскільки зв'язку з ними вона не підтримує. Позивач зазначила, що не має можливості розпорядитися належним їй майном, оскільки в квартирі зареєстровані відповідачі, вона оплачує всі комунальні послуги по кількості осіб зареєстрованих в квартирі, тобто за відповідачів, що ставить її у скрутне матеріальне становище, оскільки вона отримує невелику пенсію.

У судове засідання позивачка з'явилася. Підтримала позов, просить його задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Дружківської міської ради у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду рішення, згідно з яким не підтримує позов ОСОБА_1 щодо визнання малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування житлом.

Відповідачі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, повторно не з'явилися, не повідомили причини неявки, заперечень проти позову не представили.

За таких обставин суд вважає за можливе заслухати справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення, проти такого вирішення справи позивач не заперечив.

Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підтверджений і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд розглядає справу, керуючись вказаною нормою закону, а не ст. ст. 71,72 ЖК України, оскільки житло позивача є і було на період проживання відповідачів приватним.

Суд встановив, що позивачка є власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22 квітня 2016 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1671, посвідченим приватним нотаріусом Миросєді В.М. /а.с. 10/.

За адресою спірного будинку, крім позивача, зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с.7,8,16,17 /.

З грудня 2014 року відповідачі не проживають в будинку, не несуть витрат на його утримання, не сплачують комунальні платежі. Факт не проживання відповідачів підтверджується актом про фактичне проживання громадян за адресою, від 01 серпня 2017 року, складеним головою територіального комітету мікрорайону №7 «Южний» ОСОБА_7./ а. с. 29/.

Що стосується прав малолітніх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5, то орган опіки і піклування Дружківської міської ради, зазначив, що з метою соціального захисту прав та інтересів малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, збереження їх права на користування житлом, рекомендує суду винести рішення про залишення їх зареєстрованими у квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Проти цього заперечувала позивач по справі, вказала, що малолітні проживають разом з батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у Російській Федерації. Зараз зняття їх з реєстрації викликано тим, що у позивача не має можливості розпорядитися належним їй майном, вона оплачує всі комунальні послуги по кількості осіб зареєстрованих в квартирі, тобто за відповідачів, що ставить її у скрутне матеріальне становище, оскільки вона отримує невелику пенсію.

Судом встановлено, що органом опіки та піклування не взято до уваги вимоги ч. 4. ст. 29 ЦК України, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Не доведено, яким саме чином, буде порушено право малолітніх осіб, які проживають разом з батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у м. Сургут Російської Федерації, якщо їх буде знято з реєстрації.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150,156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

За матеріалами справи підтверджено, що відповідачі відсутні в квартирі понад один рік без поважних причин, що порушує права власника житла, яка на законних підставах може вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, будь-яких інших домовленостей між ними не існує.

Таким чином, суд вважає, що позов про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом доведений і підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 346, 379, 382, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 208, 209, 212-215, 218, 223-228 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Дружківської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю задовольнити .

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, своєю власністю, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_12, такими що втратили право користування житлом, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_12, з реєстрації у квартирі за адресою: АДРЕСА_3.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після оголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Є. В. Петров