У х в а л а

15 серпня 2017 року м. Київ
Суддя Верховного Суду України Сімоненко В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2017 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року та рішення Київського районного суду м. Харкова від 7 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до суддів апеляційного суду Полтавської області: Одринської Тетяни Володимирівни, Лобова Олександра Анатолійовича, Абрамова Петра Станіславовича, третя особа - Державна казначейська служба України, про визнання дій незаконними та відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

До Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_1, в якій заявник просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2017 року, ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року та рішення Київського районного суду м. Харкова від 7 жовтня 2015 року з підстави неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Заява про перегляд судових рішень не відповідає вимогам статті 357 ЦПК України, оскільки заявник зазначає, що підставою звернення із заявою є неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, однак при цьому доводи заяви зводяться до оцінки судами обставин справ і застосування ними норм матеріального права, а які саме норми матеріального права неоднаково застосовані судом касаційної інстанції у судовому рішенні про перегляд якого ставиться питання у порівнянні з судовими рішеннями наданими як приклад заявник не вказує.

Таким чином, заявнику слід внести уточнення до своєї заяви про перегляд зазначених судових рішень, зокрема, зазначити які саме норми матеріального права неоднаково застосовані судом касаційної інстанції у судовому рішенні про перегляд якого ставиться питання у порівнянні з судовими рішеннями наданими як приклад.

Крім того, в порушення вимог абзацу третього частини першої статті 358 ЦПК України до заяви не додано документу про сплату судового збору.

Оплата судового збору за подання заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень здійснюється у розмірах визначених Законом України «Про судовий збір» .

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та фіксованому розмірі.

Пунктом 8 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України ставка судового збору встановлена в розмірі 130 відсотків, ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги .

Судовий збір за подачу заяви про перегляд судових рішень повинен бути сплачений на рахунок Верховного Суду України з такими реквізитами: отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі, 22030102 р/о № 312 132 077 000 07 банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві код класифікації доходів бюджету - 22030102 код банку отримувача - 820019 код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; у графі платіжного доручення "Призначення платежу" зазначається "судовий збір (Верховний Суд України, 060) " символ звітності 207. На адресу Верховного Суду України необхідно надіслати оригінал документу про сплату судового збору.

Одночасно слід зазначити, що за загальними правилами цивільного судочинства (статті 79, 119, 297, 328, 358 ЦПК України) судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Обов'язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов'язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Наведені норми процесуального права дозволяють сформулювати загальне правило: процесуальні дії мають вчинятися за нормами процесуального закону, чинними на момент вчинення цих дій.

Під час вчинення процесуальних дій, які вимагають сплати судового збору (при забезпеченні доказів, при апеляційному чи касаційному оскарженні), пільги зі сплати судового збору мають визначатися на момент вчинення певної процесуальної дії.

Отже, за змістом вищезазначених норм судовий збір за подання та розгляд заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України сплачується відповідно до положень цього Закону в редакції, чинній на момент звернення до суду саме із заявою про перегляд судових рішень, а не з позовною заявою, іншою заявою чи скаргою.

За таких обставин, заявнику необхідно сплатити судовий збір.

Відповідно до ч. 2 ст. 359 ЦПК України суддя-доповідач протягом трьох днів здійснює перевірку відповідності заяви вимогам ЦПК України. У разі встановлення, що заяву подано без додержання вимог ст.ст. 357 <http://zakon1.rada.gov.ua/laws/show/1618-15/page9> та 358 <http://zakon1.rada.gov.ua/laws/show/1618-15/page9> ЦПК України, заявник письмово повідомляється про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо заяву подано без додержання вимог ст.ст. 357 та 358 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки протягом установленого строку.

Заява ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2017 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року та рішення Київського районного суду м. Харкова від 7 жовтня 2015 року підлягає залишенню без руху для усунення вказаних недоліків у встановлений ухвалою строк.

Керуючись ст. ст. 358, 359 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Надати ОСОБА_1 строк до 12 вересня 2017 року для усунення зазначених недоліків.

Роз'яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали заява буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України В.М. Сімоненко