Справа № 595/926/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2017

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Пастушаку І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради та третіх осіб приватного нотаріуса ОСОБА_2 районного нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_2 БТІ про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

04 травня 2015 року в м. Бучач Тернопільської області помер чоловік позивачки ОСОБА_4.

Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Польова,6 в м. Бучач Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку.

Позивачка в судове засідання не зявилась, згідно поданої заяви позов підтримує, просить суд розглядати справу у її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради згідно поданої заяви позов визнає, просить суд розглядати справу у його відсутності.

Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи в суді.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

08 вересня 1995 року в м. Бучач Тернопільської області помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД № 0640013, виданим ОСОБА_2 відділом реєстрації актів громадянського стану.

Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по вул. Польова,6 в м. Бучач Тернопільської області, що підтверджується довідкою № 94 від 15.06.2017 року, виданою ОСОБА_2 РБТІ.

Після смерті ОСОБА_5 спадщина відкрилася за заповітом, який був складений ним 07 вересня 1995 року і посвідчений державним нотаріусом Монастириської державної нотаріальної контори Тернопільської області.

Згідно вказаного заповіту все своє майно, в тому числі і житловий будинок, який знаходиться вул. Польова,6 в м. Бучач Тернопільської області, спадкодавець заповів синові ОСОБА_4

ОСОБА_4 у встановлений строк з дня смерті спадкодавця прийняв спадщину, оскільки на момент смерті проживав разом з ним, та подав заяву до нотконтори, однак не встиг оформити своїх спадкових прав у законному порядку.

04 травня 2015 року в м. Бучач Тернопільської області помер чоловік позивачки ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 182201, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_2 РУЮ у Тернопільській області.

Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняла спадщину, шляхом подачі заяви приватному нотаріусу ОСОБА_2 РНО ОСОБА_3

Відповідно до довідки № 371/01-24 від 23.09.2016 року, виданої приватним нотаріусом ОСОБА_2 районного нотаріального округу ОСОБА_3, вбачається, що правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав ОСОБА_4 до нотконтори не було подано, в звязку з чим у видачі видати свідоцтво про право на спадщину після його смерті на імя ОСОБА_1 відмовлено.

Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної ОСОБА_6 СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_6 СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому у положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Інших осіб, які б мали право на спадщину, судом не встановлено.

Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212 ЦПК України, ст.ст.1220-1223, 1233-1236 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер 04 травня 2015 року, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Польова,6 в м. Бучач Тернопільської області, яке він успадкував, однак не оформив своїх спадкових прав після смерті батька ОСОБА_5, померлого 08 вересня 1995 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6