Справа №468/145/17-ц 17.08.2017 17.08.2017 17.08.2017
Провадження №22-ц/784/1798/17
Справа № 468/145/17-ц Головуючий першої інстанції Янчук С.В.
Провадження № 22-ц/784/1798/17 Доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

17 серпня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Прокопчук Л.М.,

із секретарем - Тищенком Л.С.,

за участі: позивача - ОСОБА_2

відповідачки - ОСОБА_3,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баштанського районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, завданої розповсюдженням завідомо недостовірної інформації та зобов'язання спростувати недостовірну інформацію,

ВСТАНОВИЛА:

У лютого 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, завданої розповсюдженням завідомо недостовірної інформації та зобов'язання спростувати недостовірну інформацію.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 11 грудня 2016 року на телеканалі СТБ була показана телепередача "Один за всіх", темою якої було надання йому та його дружині ОСОБА_5 послуг екстрасенса для зняття порчі, яка наводилась ОСОБА_6 на замовлення відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Під час проведення даної телепередачі приймали участь відповідачі, які розповіли неправдиву інформацію про нього.

ОСОБА_3 розповіла, що він мав 25 дружин, мав інтимні відносини одночасно з однією зі своїх дружин ОСОБА_7 та її донькою від іншого шлюбу, називала його альфонсом, разом з дружиною ОСОБА_5 зловживають алкогольним напоями, під час проживання у шлюбі з ОСОБА_7 бив своїх дітей від шлюбу з ОСОБА_3, після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 не надавав матеріальної допомоги дітям, під час перебування у шлюбі мав безліч інтимних стосунків з іншими жінками.

ОСОБА_4 розповіла, що він близько 3,5 років проживав з нею однією сім'єю, вона за власний рахунок годувала та лікувала його, мав інтимні стосунки з багатьма іншими жінками, одягала за власний рахунок його дружину ОСОБА_5, що він альфонс та називала його дурнем, дебілом, хворим на голову. В результаті розповсюдження даної інформації за допомогою засобів масової інформації він пережив глибоке нервове потрясіння, була підірвана його ділова репутація як депутата районної ради та погіршився стан його здоров'я, в наслідок чого йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінив в розмірі 40 000 грн.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_2 просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду в розмірі по 20 000 грн. з кожного відповідача та зобов'язати відповідачів спростувати неправдиву інформацію шляхом відповідної телепередачі на телеканалі СТБ.

Рішенням Баштанського районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення міськрайонним судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників, які з'явилася в судове засіданні, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір в межах заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідив обставини справи, належно оцінив надані сторонами докази й дійшов вірного висновку, що наданий позивачем відеозапис передачі не підтверджує факту поширення відповідачами інформації, на якій наголошує позивач, а висловлювання ОСОБА_4 на адресу позивача є оціночним судженням останньої, тобто суб'єктивною оцінкою відповідачки, а тому обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог за недоведеністю позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки, слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ст. 34 Конституції).

Між тим, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Як роз'яснено у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року, (надалі - Постанова) при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У справі зазначеної категорії, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права (п. 18 Постанови).

Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості (п. 19 Постноави).

За правилами ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Частиною 4 ст. 277 ЦК України передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Судом встановлено, що 11 грудня 2016 року за зверненням ОСОБА_2 на телеканалі СТБ відбулася трансляція телепередачі "Один за всіх", участь у якій брали сторони у справі. Відповідачки були запрошені організаторами до участі у телепередачі.

Відповідачка ОСОБА_3 є колишньою дружиною позивача та сторони не заперечували, що між ними склалися тривалі неприязлеві стосунки.

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги наголошував на тому, що відповідачі під час проведення даної телепередачі розповіли неправдиву інформацію про нього. Так, ОСОБА_3 розповіла, що він мав 25 дружин, мав інтимні відносини одночасно з однією зі своїх дружин ОСОБА_7 та її донькою від іншого шлюбу, що він альфонс, разом з дружиною ОСОБА_5 зловживають алкогольним напоями, під час проживання у шлюбі з ОСОБА_7 бив своїх дітей від їх шлюбу, після розірвання шлюбу з останньою не надавав матеріальної допомоги дітям, під час перебування у шлюбі мав безліч інтимних стосунків з іншими жінками. Відповідач ОСОБА_4 розповіла недостовірну інформацію щодо нього, а саме, що він близько 3,5 років проживав з нею однією сім'єю, вона за власний рахунок годувала та лікувала його, мав інтимні стосунки з багатьма іншими жінками, одягала за власний рахунок його дружину ОСОБА_5, що він альфонс та називала його дурнем, дебілом, хворим на голову.

Згідно із ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

На підтвердження своїх вимог позивач надав носій інформації - DVD-диск з видеозаписом телепередачи.

Між тим, при відтворенні судом наданого позивачем відеозапису передачі, встановлено, що відповідач ОСОБА_3 повідомляла, що позивач мав відносини з багатьма жінками та вона у нього була 25-та.

Проте, як правильно визнав суд з урахуванням наведених норм права та роз'яснень, викладених у Постанові, зазначена інформація не містить ознак недостовірності, оскільки той факт, що позивач мав стосунки з багатьма жінками вбачається з теми обговорення на телепередачі та її змісту.

Також досліджений районним судом відеозапис підтверджує висловлювання під час проведення передачі відповідачкою ОСОБА_4 на адресу позивача висловів про те, що «останнього необхідно лікувати», «вона одягала співмешканку позивача» та позивач «дебіл», «альфонс».

Інформація щодо одягання співмешканки позивача, визнавалася останньою, а тому районний суд правильно зазначив, що така інформації є достовірною.

Щодо інших висловлювань відповідачки ОСОБА_4, то ці висловлювання є оціночними, тобто такими, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер їх вживання.

За правилами ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Інших доказів за правилами ст.ст. 58, 59 ЦПК України, які б підтверджували факт поширення відповідачами недостовірної інформації, позивачем не надано та місцевим судом не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_2 у розповсюдженні відповідачами за допомогою засобів масової інформації завідомо неправдивої інформації стосовно позивача.

З посиланням на приписи ст. 1167 ЦК України позивач просив стягнути з відповідачів моральну шкоду, завдану на його думку, протиправними діями відповідачів.

З урахуванням встановлених судом обставин та наданих доказів, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди, а тому правильно відмовив в задоволенні цієї частини позовних вимог.

З доводами апеляційної скарги щодо неправильної оцінки місцевим судом, допитаних в судовому засіданні свідків, колегія суддів не погоджується, оскільки заявник тлумачить свідчення на свій розсуд.

Щодо заявлених позивачем головуючому у справі відводів, то ці відводи вирішувалися суддею відповідно до вимог чинного законодавства.

Твердження в апеляційній скарзі, що представник позивача відмовився представляти інтереси останнього через неналежну поведінку судді в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а тому їх треба розцінювати як припущення заявника.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, а зводяться до необхідності переоцінки доказів, що надана місцевим судом.

Згідно з вимогами ст. 303 ЦПК України судова колегія перевірила законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і не знайшла підстав, передбачених ст. 309 ЦПК України, для скасування рішення місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Баштанського районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: В.І. Козаченко

Л.М. Прокопчук