Справа № 285/1377/17
провадження № 2/0285/1022/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.08.2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Помогаєва А.В., за участі секретаря судового засідання Кравець І.А., представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Новоград-Волинської міської ради про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

10.04.2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до Новоград-Волинської міської ради про визнання права власності на земельні ділянки по вул. Мінській, 8 в м. Новоград-Волинський в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 12.08.2016 року помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина. Як спадкоємець за законом, позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до приватного нотаріуса. Однак постановами нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Спадкодавець розпочав процедуру приватизації, але завершити її не встиг.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що рішенням Новоград-Волинської міської ради від 21.07.2016 року надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Такі проекти були виготовлені, відомості про земельні ділянки внесені до державного земельного кадастру. У звязку зі смертю ОСОБА_3, приватизація не була завершена і право власності спадкодавця на земельні ділянки не було зареєстроване, що стало підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій. Таким чином, позивач позбавлена можливості оформити спадкові права у позасудовому порядку.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши у судовому засіданні подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер 12.08.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП № 295224 від 16.08.2016 р. (а.с. 5)

Родинний звязок позивача з ОСОБА_3, як з батьком, підтверджується паспортом громадянина РФ, свідоцтвом про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с. 4, 6, 7)

ОСОБА_4 свідоцтва про право власності від 15.03.1971 року ОСОБА_3 був власником будинку № 9 по вул. Мінській в м. Новоград-Волинський (а.с. 15)

Відповідно до копії витягу з рішення Новоград-Волинської міської ради № 131 від 21.07.2016 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0500 га по вул. Мінська, 9, в м. Новоград-Волинський, для передачі її у власність ОСОБА_3 (а.с. 8)

Відповідно до копії іншого витягу з рішення № 131 від 21.07.2016 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га по вул. Мінська, 9, в м. Новоград-Волинський, для передачі її у власність ОСОБА_3 (а.с. 19)

ОСОБА_4 висновку управління містобудування, архітектури та земельних відносин Новоград-Волинської міської ради ОСОБА_3 погоджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок по вул. Мінській, 9 в м. Новоград-Волинський.

ОСОБА_4 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий № :03:000:0595, державна реєстрація ділянки здійснена 18.08.2016 року (а.с. 30).

ОСОБА_4 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,0407 га, кадастровий № :03:000:0596, державна реєстрація ділянки здійснена 05.09.2016 року (а.с. 25).

Таким чином, за життя спадкодавець розпочав приватизацію вказаних земельних ділянок, але не встиг отримати документи про право власності на них. Земельні ділянки сформовані після його смерті.

Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_5 № 589/01-16 від 22.03.2017 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0407 га, що знаходяться по вул. Мінська, 9 в м. Новоград-Волинський, після смерті ОСОБА_3, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку (а.с. 16).

Постановою приватного нотаріуса № 676/01-16 від 30.03.2017 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1000 га, що знаходяться по вул. Мінська, 9 в м. Новоград-Волинський, після смерті ОСОБА_3, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку (а.с. 33).

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено статтею 118 ЗК України. Аналіз її змісту дає підстави для висновку, що дозвіл органу місцевого самоврядування на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є проміжним рішенням, що не створює правових наслідків з виникнення права власності.

ОСОБА_4 ч. 9 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відносно спірних земельних ділянок таке рішення не було прийнято.

Крім того, суд враховує положення ст. 79-1 ЗК України, яка встановлює наступний порядок формування земельної ділянки як обєкта цивільних прав.

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Воно передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

З наданих позивачем витягів з Державного земельного кадастру вбачається, що земельні ділянки, на які претендує позивач, сформовані після смерті спадкодавця. Отже вони не були обєктом права власності на момент відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна за законом та заповітом відповідно до статті 1217 ЦК України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Враховуючи викладене, оскільки за життя ОСОБА_3 лише розпочав процедуру приватизації земельних ділянок, однак не встиг отримати документи про право власності на них, то право власності на це майно згідно положень ст. 125 ЗК України спадкодавець не набув. На час відкриття спадщини йому належало лише право на завершення процедури приватизації та державну реєстрацію права власності земельних ділянок. Це право не припинилося внаслідок смерті ОСОБА_3, і в порядку спадкування за законом перейшло до позивача і може бути реалізовано шляхом звернення безпосередньо до органу приватизації (відповідача). Отже, визнання в судовому порядку права власності на земельні ділянки, приватизація яких не відбулась, є неналежним способом захисту прав позивача.

Підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на вказані земельні ділянки в порядку спадкування на теперішній час немає, тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись, ст. ст. 3, 10, 11, 61, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 11.08.2017 року.

Головуючий: А.В. Помогаєв