АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 серпня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чубрей І.І.

за участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 22 червня 2017 року,

встановила:

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Просила стягнути з ОСОБА_4 на її корись аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 в сумі 1400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Посилалася на те, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_5, який проживає з матірю та перебуває на її утриманні.

Батько дитини ОСОБА_4 проживає окремо та участі в утримання сина не приймає.

Заочним рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 22 червня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 в сумі 746 щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 травня 2017 року.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, який є батьком малолітньої дитини, має нерегулярний дохід, а тому з нього на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі половини прожиткового мінімуму на дитину, а саме 746 гривень.

Надані позивачем докази не підтверджують розмір отримуваного відповідачем доходу.

З такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

-стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

-стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

-наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

-інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно частини 1 статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі..

В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції сторони є батьками малолітнього ОСОБА_5, який народився 8 жовтня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про народження від 22 березня 2017 року серії І-МИ №263163 (а.с.5).

З довідки виконавчого комітету Ванчиковецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 12 квітня 2017 року №525 вбачається, що ОСОБА_5 проживає з матірю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні (а.с.10).

Колегія суддів вважає правильним висновок суду про те, що ОСОБА_4, як батько дитини зобовязаний утримувати свого сина до досягнення ним повноліття, а тому на користь матері підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі.

Однак суд першої інстанції визначаючи розмір аліментів належним чином не врахував всі обставини справи .

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року, № 1801-VIII (далі - Закону) установлено у 2017 році прожитковий для основних соціальних і демографічних груп населення, а саме дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.

Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до норм СК України (ст.ст. 150, 180) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Для забезпечення нормального розвитку дитини та здобуття нею повної загальної середньої освіти недостатньо прожиткового мінімуму, а тому визначена судом сума аліментів, яка складає половину прожиткового мінімуму визначеного Законом, є недостатньою.

Судом правильно встановлено, що відповідач має мінливий, нерегулярний дохід.

Колегія суддів, враховуючи обставини, перелічені статтею 182 СК України, встановлений державою прожитковий мінімум на дітей, рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти в сумі 1000 гривень щомісячно.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його змінити, визначивши суму аліментів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень.

В решті рішення слід залишити без змін.

Відповідно до правил статті 88 ЦПК України необхідно змінити розподіл судових витрат.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону встановлено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно пункту 3 статті 5 Закону від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до пункту 3 частини 1 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року, № 1801-VIII установлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.

З позовної заяви вбачається, що позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів в сумі 1400 гривень, а тому ціна позову складала 8400 гривень.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви складала 640 гривень.

З мотивувальної частини рішення вбачається, що колегія суддів прийшла до висновку про зміну розміру аліментів та стягнення з відповідача на користь позивачки 1000 гривень, що складає 71,43 відсотків від ціни позову (1000*6*100/8400=71,43).

Отже, з ОСОБА_4 слід стягнути 457 гривень 15 копійок судового збору в дохід держави.

Крім того, позивачу адвокатом ОСОБА_2 була надана правова допомога за яку ОСОБА_1 сплатила кошти в сумі 1200 гривень, що підтверджується квитанцією про оплату такої допомоги від 12 травня 2017 року, розрахунком таких витрат та договором про надання правової допомоги №13/04/17 від 13 квітня 2017 року (а.с.11,12).

Отже, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 1200 гривень в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату правової допомоги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 22 червня 2017 року змінити.

Визначити розмір аліментів, що підлягає стягненню щомісячно з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 ( однієї тисячі) гривень починаючи з 15 травня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 457 (чотириста пятдесят сім) гривень 15 копійок судового збору в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1200 (одну тисячу двісті) гривень в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату правової допомоги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

ОСОБА_7