АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/2875/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2250/17Головуючий у 1-й інстанції Гудков С. В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Чумак О.В.

суддів Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.

при секретарі Ткаченко Т.І.

за участю представника позивача Таращенка В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 листопада 2016 року по справі за позовом Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування будинку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 листопада 2016 року позовні вимоги комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування будинку задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» заборгованість за опалення місць загального користування багатоквартирного будинку за період з жовтня 2012 року по червень 2015 року включно в сумі 800 грн. 48 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» судовий збір у розмірі 393 грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 прохає скасувати рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове про відмову в позові.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 06 грудня 2016 року рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 листопада 2016 року було скасовано, ухвалено нове, яким у задоволенні позову Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування будинку відмовлено.

Вказане рішення апеляційного суду було предметом перегляду судом касаційної інстанції та скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Як роз'яснено в п. 22 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку», висновки та мотиви, з яких скасовано рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Суд касаційної інстанції при перегляді рішення апеляційного суду від 06.12.2016 р. послався на те, що апеляційний суд при застосуванні ст. 541 ЦК України про солідарний обов'язок боржників, не звернув увагу на положення ч. 1 ст. 543 ЦК України, а також ту обставину, що співвласник квартир повинен нести витрати на утримання житла у повному обсязі та не позбавлений можливості стягувати з іншого співвласника понесені ним витрати.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи висновки суду касаційної інстанції, вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу, з огляду на наступне.

Місцевим судом вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належить на праві приватної, спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 ( а.с.6, 58).

Вказані особи зареєстровані за даною адресою, разом з тим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не проживають у квартирі тривалий час, оскільки знаходяться за межами України, що підтверджується актом вуличного комітету від 03.11.2016 року ( а.с.59).

Квартира відключена від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання у зв`язку із облаштуванням автономного джерела теплозабезпечення, що підтверджується актом про відключення квартири від внутрішнього будинкових мереж ЦО і ГВП (а.с.12), нарахування плати за поставку теплової енергії до квартири відповідачів не проводиться.

Позивачем було проведено розрахунок кількості теплової енергії, яка витрачається розподільчими трубопроводами приміщень загального користування багатоквартирного житлового будинку при відключенні окремих квартир від системи централізованого опалення.

Згідно акту обстеження місць загального користування житлового будинку по вул. Гвардійській (Червоноармійська),33 в м. Лубни, в під'їздах будинку встановлені секційні чавунні радіатори (а.с. 13).

Балансоутримувачем вказаного будинку є Лубенське КЖЕУ, у будинку діє внутрішньо будинкова система централізованого опалення, оскільки при проектуванні багатоквартирного будинку закладався засіб теплопостачання централізоване теплопостачання. Згідно з вимогами будівельних норм щодо питань влаштування системи опалення, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі гідравлічно ув'язані між собою для забезпечення стабільної роботи системи опалення будинку. Протягом опалювальних періодів в 2009-2015 роках ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» забезпечило постачання теплової енергії для опалення будинку АДРЕСА_1 (а.с.8).

Відповідачі в період з жовтня 2009 року по квітень 2015 року включно оплату послуг з централізованого опалення місць загального користування багатоквартирного будинку не здійснювали, внаслідок чого за ними утворилась заборгованість, яка згідно проведеного позивачем розрахунку складає 1400 гривень 89 копійок (а.с.30-32).

Розрахунок заборгованості проведено позивачем згідно з вимогами чинного законодавства, з урахуванням встановлених розпорядженнями міського голови періодів опалювального сезону, рішень Полтавської обласної ради про тарифи на послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, а також постанов Національної комісії регулювання електроенергетики України про встановлення тарифів на теплову енергію (а.с.21-28).

Відповідачам направлялася вимога про погашення заборгованості за послуги з опалення місць загального користування, яка залишена ними без реагування (а.с.36).

Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з того, що відповідачі користувалися послугами з централізованого опалення місць загального користування будинку, які надає позивач, тому зобов'язані їх оплачувати відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359. Разом з тим, оплату за спожиті послуги не проводили, внаслідок чого за ними утворилась заборгованість, яка за період з жовтня 2009 року по квітень 2015 року становить 1400,89 грн.

При цьому, суд першої інстанції застосував до правовідносин загальний строк позовної давності, про яку було заявлено відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції, та дійшов висновку про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів за період з жовтня 2012 року по червень 2015 року включно, згідно розрахунку, в сумі 800,48 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, з огляду на таке.

Відповідно до ст. ст. 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг та зобов'язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом, а виконавець зобов'язується забезпечувати вчасно та відповідної якості надання житлово-комунальних послуг.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 встановлено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Таким чином, розрахунок витрат теплової енергії, що припадає на відключення від системи центрального опалення квартири, проводиться у відповідності до п. 28 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та наказу Міністерства будівництва, архітектури і житлово-комунального господарства України № 359 від 31.10.2006 р. «Про затвердження методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення».

Відповідно до п.п.18,20,21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання, холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 р. № 630 оплата за надані послуги здійснюється щомісяця, не пізніше 20-го числа, що настає за розрахунковим відповідно до затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо).

Відповідно до ст. 541, ч. 1 ст. 543 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Така правова позиція висловлена в постанові ВСУ при розгляді справи № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року.

Відповідно до ст. 179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями.

Пунктом 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири у разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати.

Згідно з цими Правилами мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі) мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг.

Як установлено місцевим судом та не заперечується сторонами, письмовий договір між ними про надання послуг з опалення місць загального користування не укладався, проте вони користувалися наданими позивачем послугами з опалення місць загального користування.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність між сторонами взаємних цивільних прав і обов'язків та обґрунтовано стягнув заборгованість з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку за період з жовтня 2012 р. по червень 2015 р. в сумі 800,48 грн. з урахуванням строку позовної давності встановленого ст. 267 ЦПК України, про застосування якого заявлено відповідачами при розгляді справи у суді першої інстанції. Розмір стягнутої за рішенням суду заборгованості позивачем не оспорюється.

З огляду на те, що п. 5 частини першої статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до опалювальної площі житла, на яку надається знижка при розрахунках плати за опалення, не входить площа місць загального користування багатоквартирного будинку, посилання відповідача в апеляційній скарзі на наявність у нього 100% пільги по оплаті житлово-комунальних послуг не ґрунтуються на законі, тому на увагу колегії суддів не заслуговують.

Відсутність договору між сторонами про надання послуг з опалення місць загального користування не є підставою для звільнення їх від оплати послуг, які їм надавалися підприємством теплового господарства та споживалися ними.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів не вбачається.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення місцевого суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 319 ЦПК України,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя /підпис/ О.В.Чумак

Судді /підпис/ Т.О.Кривчун

/підпис/ Л.І.Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області О.В.Чумак