Справа № 297/2926/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2017 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Гал Л. Л., при секретарі Адамчо К.С., розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дострокове стягнення кредитної заборгованості,

встановив:

ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про дострокове стягнення кредитної заборгованості, зазначивши, що 25.04.2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 101/08, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 40 000 доларів США зі сплатою 13,3% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 24.04.2018 року. 25.04.2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 101/08-02, згідно якого остання поручилась за виконання обовязків ОСОБА_1 за договором кредиту та несе солідарну відповідальність перед кредитором. Оскільки відповідач ОСОБА_1 в порушення умов договору неналежно виконує взяті на себе зобовязання, тому позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість на загальну суму 15 594,42 доларів США, з яких 6 000,34 дол. США строковий кредит, 5 745,01 дол. США прострочений кредит, 141,51 дол. США поточні проценти, 3 707,56 дол. США прострочені проценти, 39 480,80 грн. пеня за порушення строків повернення кредиту та 43 289,24 грн. пеня за порушення сплати процентів. Крім цього позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 штраф за невиконання договору іпотеки (без оформлення заставної) № 101/08-01 від 25.04.2008 року у розмірі 15 150 гривень та стягнути з відповідачки ОСОБА_2 пеню за невиконання договору поруки №101/08-02 від 25.04.2008 року у розмірі 70 691,03 гривень. Також позивач просив стягнути з відповідачів солідарно судові витрати у розмірі 8 497,64 гривні.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, проте ним була подана заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 49).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 75, 83).

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, однак подали заяву про розгляд справи без їх участі (а.с. 84).

В письмовому запереченні відповідачка ОСОБА_2 посилається на те, що банком пропущені всі терміни предявлення до неї позову, які передбачені нормами статті 559 ЦК України, тому просила у позові відносно неї відмовити (а.с. 64-65).

Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Так, 25.04.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 101/08, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 40 000 доларів США зі сплатою 13,3% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 24.04.2018 року (а.с. 15-20).

Для забезпечення виконання умов кредитного договору 25.04.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 101/08-02, відповідно до якого остання взяла на себе зобов'язання солідарно відповідати за належне виконання своїх зобов'язань відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором (а.с. 24-25).

Згідно до розрахунку заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором заборгованість станом на 01.11.2016 року становить 15 594,42 доларів США, що за курсом НБУ складає 403 672,48 грн., та з яких 6 000,34 дол. США строковий кредит, 5 745,01 дол. США прострочений кредит, 141,51 дол. США поточні проценти, 3 707,56 дол. США прострочені проценти, 39 480,80 грн. пеня за порушення строків повернення кредиту та 43 289,24 грн. пеня за порушення сплати процентів та 82 770,04 гривні штрафних санкцій, у відповідності до п.п. 1.1, 3.1.10, 3.3.4, 4.1, 5.3, 5.8 кредитного договору та п.п.3.3.4, 4.2, 2.3 договору іпотеки без оформлення заставної (а.с. 6-9).

Таким чином, оскільки судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 отримав згідно кредитного договору кредит в розмірі 40 000 доларів США, однак взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконує належно, тому позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на загальну суму 15 594,42 доларів США, що за курсом НБУ складає 403 672,48 грн., є підставним і підлягає до задоволення.

У звязку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» відносно відповідача ОСОБА_1 є підставними, вони підтверджуються та доводяться матеріалами справи.

Однак стосовно відповідачки ОСОБА_2 позивач не дотримався норм цивільного законодавства і порушив шестимісячні строки предявлення позову про стягнення з неї заборгованості як з поручителя.

Встановлено, що 28.08.2015 року відповідачка отримала претензію про повернення заборгованості по кредиту від позивача, у якій останній зазначив, що станом на 27.08.2015 року сума заборгованості становить 1 078,39 дол. США прострочена заборгованість по кредиту, 1 856,76 доларів США прострочена заборгованість по процентах, 10 666,96 доларів США заборгованість по кредиту поточна, із пропозицією позивача у строк до 15 днів з дати отримання цієї претензії сплатити нараховані заборгованість по кредиту, по процентах (а.с. 28-29).

Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору, у випадку порушення позичальником зобовязань банк має право відмовитися від виконання своїх зобовязань та /або розірвати цей договір, при цьому позичальник зобовязаний відшкодувати банку збитки в розмірі неповерненої суми кредиту, процентів за користування кредитом та витрат, понесених банком за цим договором, а також повернути банку заборгованість по кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, неустойку та інші видатки понесені банком за цим договором.

Відповідно до п. 2.1. Договору Поруки, у випадку невиконання позичальником зобовязань по договору, Кредитор звертається з письмовою вимогою до позичальника та поручителя.

Відповідно до п. 5.3. Договору Поруки, порука також припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців з дня набрання строку виконання зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобовязання не встановлений або встановлений моментом вимоги, порука припиняється якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом року від дня укладення даного договору поруки.

Згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд України в постанові від 14.06.2017 року № 6-1009цс17 висловив наступну правову позицію щодо аналогічних спірних відносин.

Так, зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення ними дій щодо реалізації прав і обовязків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, основне зобовязання полягає не в змісті кредитного договору, а в реально існуючих правовідносинах, які складаються з прав та обовязків.

З умов спірного кредитного договору та договору поруки вбачається, що боржник ОСОБА_1 (а відтак і поручитель) узяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту шляхом сплати кредиту, процентів за його використання та всіх комісійних платежів щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця (а.с. 15-20, 24-25).

Отже, крім установлення строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, можна зробити висновок про те, що в разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як убачається з пункту 3.3.3. кредитного договору № 101/08 позичальник з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/120 від суми отриманого кредиту, що становить 333,33 доларів США, а «24» квітня 2018 року 333,73 доларів США зобовязується повертати кредит шляхом щомісячної сплати (а.с. 15-20).

Відповідно до пункту 1.1 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором (а.с. 24-25).

Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 10 числа кожного місяця, а за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя.

Якщо банк предявить вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобовязань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, можна зробити висновок, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою, як видом забезпечення зобовязання.

Отже, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не предявить вимоги до поручителя.

Разом з тим відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору (пункт 5.1) встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобовязань боржника за кредитним договором (а.с. 24-25).

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інших умов виконання основного зобовязання, то в разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів потрібно обчислювати з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання в повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Враховуючи, що ОСОБА_2 виступила поручителем позичальника ОСОБА_1, однак позивачем було порушено строки предявлення до неї позову в цій частині позовної заяви слід відмовити.

Як слідує з розрахунку заборгованості по поручителю ОСОБА_2 за кредитним договором № 101/08 від 25.04.2008 року перша прострочена сума заборгованості (в розмірі 78,40 доларів США) за вказаним кредитом виникла 12 травня 2015 року (а.с. 7).

Вимогу-претензію про повернення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2, як поручителю було відправлено 27.08.2015 року і вказану вимогу ОСОБА_2 отримала 28.08.2015 року, що підтверджується копією поштового повідомлення про вручення вимоги, яка долучена до матеріалів позовної заяви (а.с. 28-29).

Наявну заборгованість за кредитом станом на 27.08.2015 року ні відповідач ОСОБА_1, ні відповідачка ОСОБА_2 не погасили, однак 08 жовтня 2015 року ОСОБА_1 було внесено платіж на погашення заборгованості в розмірі 10 доларів США, що вбачається із розрахунку боргу та пояснень позивача (а.с. 7, 78-79).

У відповідності до положень ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином, новий строк перебігу позовної давності почався з 12.10.2015 року, коли відповідач ОСОБА_1 не погасив у встановлені умовами п.п. 3.3.3., 3.3.4. Кредитного договору терміни (з 1-го по 10-е число місяця) заборгованість за цим договором у розмірі 1 745,05 доларів США.

Позовну заяву до суду щодо стягнення солідарно заборгованості з відповідачів подано банком 17 листопада 2016 року, а отже банком пропущено шестимісячний строк чинності договору поруки, а саме своє право вимоги за порукою до відповідачки ОСОБА_2, як видом забезпечення зобовязання.

Отже, посилання представника позивача у поясненні про трирічний термін позовної давності з 12.10.2015 року відносно відповідачки ОСОБА_2 (а.с. 78-79) не відповідають нормам закону та згаданої правової позиції Верховного Суду України, а заперечення відповідачки ОСОБА_2 є обґрунтованими (а.с. 64-65).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 214 ЦПК України, ст.ст. 11, 251, 252, 526, 553, 554, 559, 1054 ЦК України, постановою судової палати у цивільних справах Верховного суду України № 6-1009цс17 від 14.06.2017 року,

рішив:

Позов задовольнити - частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 101/08 від 25.04.2008 року в розмірі 15 594 (п'ятнадцять тисяч пятсот девяносто чотири) долари США 42 центи, з яких 6 000,34 дол. США строковий кредит, 5 745,01 дол. США прострочений кредит, 141,51 дол. США поточні проценти, 3 707,56 дол. США прострочені проценти, 39 480,80 грн. пеня за порушення строків повернення кредиту та 43 289 (сорок три тисячі двісті вісімдесят девять) гривень 24 копійки пеня за порушення сплати процентів.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» штраф за невиконання договору іпотеки (без оформлення заставної) № 101/08-01 від 25.04.2008 року у розмірі 15 150 (п'ятнадцять тисяч сто пятдесят) гривень.

В задоволенні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором № 101/08 від 25 квітня 2008 року та штрафу за невиконання договору іпотеки № 101/08-02 від 25 квітня 2008 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» судові витрати в розмірі 8 497 (вісім тисяч чотириста девяносто сім) гривні 64 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_5.