Справа № 219/9993/15-ц
Провадження № 2/219/16/2017
Артемівський міськрайонний суд Донецької області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 серпня 2017 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Наумової А.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_4

до відповідача ОСОБА_2,

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

До Артемівського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач - ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4М.), з позовом до відповідача - ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2В.), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП).

Як на підставу своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що він є власником автомобіля марки «LIFAN X 60», реєстраційний номер АН 3432. 11 січня 2017 року приблизно о 12.00 годині він зі своєю дружиною ОСОБА_5 та своїм сином ОСОБА_6 рухався на зазначеному автомобілі в м.Артемівськ (нині м.Бахмут) Донецької області по вулиці Шевченко з одностороннім рухом у напрямку м.Соледар. Назустріч йому, усупереч Правилам дорожнього руху України (далі - Правила), рухався автомобіль марки «AUDI А6» під керуванням ОСОБА_2 Коли водій автомобіля марки «AUDI А6» побачив його авто, що рухалось по вулиці з одностороннім рухом, він стрімко почав приймати праворуч. Стверджує, що при виконанні цього маневру водій автомобіля марки «AUDI А6» не впорався з керуванням, внаслідок чого зазначений автомобіль розвернувся поперек дороги. Зазначив, що коли він побачив як авто марки «AUDI А6» почало виконувати вказаний маневр, він почав приймати заходи для того, щоб уникнути зіткнення обох автомобілів, але йому це не вдалося. Водій автомобіля марки «AUDI А6», який рухався назустріч односторонньому руху, скоїв зіткнення з його автомобілем, а потім його від удару відкинуло у паркан, який стоїть біля будинку № 31 по вул. Шевченко у м.Артемівськ (нині м.Бахмут) Донецької області. Внаслідок зазначених подій автомобіль марки «LIFAN X 60» був пошкоджений та його пасажир ОСОБА_5 отримала легкі тілесні ушкодження. У звязку з тим, що автомобіль марки «LIFAN X 60» ним застрахований не був, а відповідач не застрахував свою цивільну відповідальність перед третіми особами, просить стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду в сумі 103 371, 92 грн, вартість складення висновку автотоварознавчого дослідження спеціаліста від 10 лютого 2015 року в сумі 600 грн, вартість послуг евакуатора з транспортування пошкодженого після ДТП автомобіля марки «LIFAN X 60» в сумі 600 грн та суму моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити з підстав, які викладені в ньому. Представник позивача також додатково звернула увагу суду на ті обставини, що у діях ОСОБА_7 є порушення п.12.3 Правил та проїзд на заборонений знак 3.21 «Вїзд заборонено», де забороняється в'їзд усіх транспортних засобів з метою , зокрема, запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом, що знаходиться у причинно-наслідковому звязку із настанням ДТП та завданням шкоди. Також просила не приймати до уваги показання відповідача щодо наявності перешкоди на дорозі, оскільки це не підтверджується іншими доказами.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, вважають відсутніми у діях ОСОБА_2 порушення будь-яких пунктів Правил, оскільки на ділянці дороги, де сталось ДТП, організований двосторонній рух. Стверджують, що занос автомобіля стався у звязку з випадком, оскільки дорога була з льодом, коліями та мокра, правим колесом автомобіля ОСОБА_2 здійснила наїзд на крижану брилу, що остання у будь-якому випадку не могла запобігти. Тому вважають в діях водія ОСОБА_2 відсутня наявність вини та, як наслідок, відсутні підстави для виникнення у неї цивільної відповідальності перед позивачем. Тому просили у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалами суду від 01 березня 2016 року, 21 квітня 2016 року та 22 листопада 2016 року провадження у справі зупинялось до проведення автотехнічної експертизи за клопотанням сторін.

Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, заслухавши пояснення сторін, показання свідків та пояснення експерта, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 11 січня 2015 року року приблизно о 12 годині водій ОСОБА_2, керуючи не зареєстрованим належним чином автомобілем марки «AUDI А6» без реєстраційного номеру, рухалась по вулиці Шевченка в м. Артемівськ (нині м.Бахмут) Донецької області в напрямку вулиці Горбатова, де поблизу будинку №31 не впоралась з керуванням, стався занос її автомобіля на зустрічну смугу, у звязку з чим сталось ДТП - зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався у зустрічному їй напрямку. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля марки «LIFAN X 60» ОСОБА_8 отримала легкі тілесні ушкодження, а автомобілі механічні ушкодження.

Постановою слідчого СВ Артемівського MB (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_9 від 11 вересня 2015 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000082 від 11 січня 2015 року, закрито у звязку з відсутністю в діях водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 Кримінального кодексу України.

Питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності за наслідками ДТП водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не вирішувалось і докази цього в матеріалах справи відсутні.

Зі схеми до протоколу огляду місця події від 11 січня 2015 року, який міститься у матеріалах кримінального провадження № 000082 і яке було оглянуто судом у судовому засіданні, а також з фотографій з місця ДТП (том 1 а.с.124-127) убачається, що пригода сталась біля будинку №31 по вулиці Шевченка в м. Артемівськ (нині м.Бахмут) Донецької області в денний час доби, за необмеженої видимості на рівній ділянці дороги з двох смуг шириною 6 м, яка не містить дорожньої розмітки; дорожнє покриття містить три колії, з мокрим снігом та льодом.

Згідно з відповіддю на запит суду Бахмутського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області №271562/01/01-2016 від 04 листопада 2016 року (том.1 а.с.213) на вищевказаній ділянці біля будинку №31 по вулиці Шевченка в м. Артемівськ (нині м.Бахмут) Донецької області організований односторонній рух для транспортних засобів шляхом установки дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено» на перехресті вул.Шевченка з вул.Ломоносова м.Бахмут, а також дорожнього знаку 5.5 «Дорога з одностороннім рухом» на перехресті ул.Некрасова з вул.Шевченка м.Бахмут. Проте надати документальні підтвердження цього (станом на 11 січня 2015 року) не вбачається за можливе зважаючи на те, що Бахмутський відділ поліції не є власником вищевказаних технічних засобів організації дорожнього руху та відповідно не веде будь-яку документацію з цього приводу.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №1813 від 01 лютого 2017 року, складеним експертом Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_10 (том 2 а.с.1-7) водій автомобіля LIFAN-60 ОСОБА_4 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем AUDI-A6 шляхом екстреного гальмування, тобто шляхом виконання нормативних вимог п.12.3 Правил; в діях водія автомобіля LIFAN-60 ОСОБА_4 невідповідностей вимогам Правил, які, з технічної точки зору, були б умовою створення аварійної обстановки або знаходились в причинному зв'язку з настанням цієї дорожньо-транспортної пригоди, не вбачається. Крім того, згідно зазначеного висновку в умовах даної пригоди водій автомобіля AUDI-A6 ОСОБА_2 не мала технічної можливості уникнути наїзду на перешкоду у вигляді «змерзлого льоду на камені» шляхом своєчасного екстреного гальмування, тобто шляхом виконання вимог п. 12.3. Правил, тому її дії пов'язані з втратою курсової стійкості і виїздом автомобіля за межі проїзної частини слід розглядати як в умовах аварійної обстановки.

Зазначений експерт у судовому засіданні підтвердив висновки, які викладені вище, та пояснив, що при складенні висновку виходив відомостей, які містяться у протоколі огляду місця події від 11 січня 2015 року щодо двох напрямків руху на ділянці дороги, стану покриття, видимості тощо, а також показань ОСОБА_4 і ОСОБА_2, зокрема і які вона надавала при додатковому допиті 19 травня 2015 року щодо наявності перешкоди на дорозі у вигляді «змерзлого льоду на камені», яку ОСОБА_2 побачила лише на відстані 10-15 м від автомобіля. Також пояснив, що рух у забороненому напрямку водія ОСОБА_2, за умови організації одностороннього руху по вул. Шевченка в м.Бахмут, з технічної точки зору не міг бути у причинному звязку з настанням ДТП зважаючи на ширину проїжджої частини 6 м, що давало транспортним засобам, за звичайних умов, безпечно розїхатись.

Аналогічні висновки містить висновок судової автотехнічної експертизи №3240 від 25 липня 2015 року, складений за постановою слідчого у кримінальному провадженні №000082 ОСОБА_11 Проте вказаний висновок судом до уваги не приймається як недопустимий, оскільки згідно інформації Міністерства юстиції України з вересня 2014 року, у звязку зі звільненням з Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта №283, видане ОСОБА_11, є недійсним (том 1 а.с. 192-194).

Водночас згідно висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в Донецькій області №244 від 26 лютого 2015 року, який складений за постановою слідчого у кримінальному провадженні №000082, з технічної точки зору, встановити наявність або відсутність у водія автомобіля «LIFAN X 60», р/н АН 3432 IE, ОСОБА_4, дії якого регламентувались п.12.3 Правил, технічної можливості запобігти настанню даної дорожньо-транспортної пригоди, а також встановити причинний зв'язок між його діями та настанням даної дорожньо-транспортної пригоди в рамках проведення даної експертизи не представляється можливим. Разом з тим дії водія автомобіля «AUDI А6» без реєстраційного номеру ОСОБА_2, з технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, не відповідали вимогам п.12.1 Правил та знаходилися у причинному звязку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди і остання мала змогу запобігти ДТП, виконуючи вимоги п.12.1 Правил.

Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_12, який є сином ОСОБА_4, надав показання, які зі своїм змістом збігаються з поясненнями позивача, а саме: що він 11 січня 2015 року перебував на задньому сидінні автомобіля «LIFAN X 60», який під керуванням ОСОБА_4 приблизно о 12.00 годині рухався по вулиці Шевченко з одностороннім рухом в м.Артемівськ (нині м.Бахмут) Донецької області у напрямку м.Соледар. Назустріч йому рухався автомобіль марки «AUDI А6», який стрімко почав приймати праворуч, не впорався з керуванням, стався занос, автомобілі зіткнулись передніми частинами, після чого авто марки «AUDI А6» відкинуло у паркан. Зазначив, що коли він побачив як авто марки «AUDI А6» почало виконувати вказаний маневр, ОСОБА_4 почав приймати заходи для того, щоб уникнути зіткнення обох автомобілів, приймати вправоруч аж до зупинки. Внаслідок зазначених подій автомобілі отримали ушкодження.

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_2 надала показання про те, що на перехресті вулиці Шевченка та вулиці Патриса Лумумби в м. Бахмут Донецької області, на якому крім знаку 2.1 «Дати дорогу» інші знаки були відсутні, була впевнена у тому, що рух по вулиці Шевченка відбувається у двох напрямках, тому, дійсно приблизно о 12.00 годині 11 січня 2015 року після повороту ліворуч на вказаному перехресті, зі швидкістю 50 км/г почала рух на автомобілі марки «AUDI А6», яким володіла правомірно, у напрямку вулиці Горбатова. Далі, рухаючись біля будинку №31 по вулиці Шевченка, на відстані від себе 10-15 м побачила крижану брилу (камінь з льодом), не встигла зреагувати та правим колесом автомобіля здійснила на неї наїзд, після чого стався занос автомобіля праворуч і далі кілька ударів, один з яких це було зіткнення з автомобілем «LIFAN X 60». Проте послідовність ударів (зіткнень) на даний час не памятає, але стверджує, що показання, які надавала слідчому на досудовому розслідуванні, відповідають дійсності. Також пояснила, що має дуже невеликий стаж та досвід водія і не обізнана взагалі чи є по вул. Шевченка в м.Бахмут односторонній рух та на яких ділянках. Підтвердила, що на даний час вважає себе невинуватою, оскільки стався випадок і вона не могла запобігти настанню ДТП. Крім того, зазначила, що дійсно будь-які договори страхування не укладала.

Також у судовому засіданні була оглянута план-схема району м. Бахмут Донецької області, що відповідає району настання ДТП, на якій оглянуто місцезнаходження будинку №31 по вул. Шевченка в м.Бахмут Донецької області, біля якого сталась ДТП, прилеглі зони. На зазначеній схемі ОСОБА_2 вказала маршрут свого руху, приблизне місцезнаходження перешкоди - крижаної брили (камінь з льодом), а саме - на дорозі в районі розташуванні зазначеного будинку.

Водночас суд оцінює критично надані пояснення ОСОБА_2 та показання її як свідка відносно обставин існування перешкоди у виді крижаної брили (камінь з льодом) на її шляху, яку вона виявила рухаючись біля будинку №31 по вулиці Шевченка, на відстані від себе 10-15 м та на яку здійснила наїзд правим колесом автомобіля не маючі жодної можливості цьому запобігти, оскільки під час первісного допиту на досудовому розслідуванні в день настання ДТП 11 січня 2015 року ОСОБА_2 про цю обставину взагалі не вказала, проте під час додаткового допиту 19 травня 2015 року вже зазначила про неї слідчому і продовжила наполягати під час розгляду даного провадження. Така поведінка останньої розцінюється судом як намагання уникнути відповідальності. Не приймаючи до уваги показання ОСОБА_2 в цій частині суд також ураховує те, що дані твердження заперечуються позивачем і не підтверджені жодними іншими належними та допустимими доказами (не зазначено на схемі до протоколу, не підтверджено іншими слідчими діями, фото, показаннями свідків тощо).

За цих обставин, оскільки при складенні висновку судової автотехнічної експертизи №1813 від 01 лютого 2017 року відносно ОСОБА_2 (питання 4,5,6) експертом були враховані саме ці показання останньої щодо наявності перешкоди, суд також не приймає до уваги висновки експерта в цій частині.

Поряд з цим, ураховуючи те, що відсутність наявності вини у діях ОСОБА_4 та відсутність з його боку порушень Правил відповідачем не оспорювалось, і такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, суд погоджується з висновком експерта №1813 від 01 лютого 2017 року (питання 1,2,3) і приходить до висновку про відсутність порушень Правил з боку ОСОБА_4, а, отже, і відсутність його вини у настанні шкідливих наслідків у вигляді ушкодження транспортних засобів внаслідок ДТП.

З іншого боку суд, з урахуванням висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в Донецькій області №244 від 26 лютого 2015 року, який складений на підставі первісних показань ОСОБА_2, приймаючи до уваги її досить невеликий досвід та стаж як водія, обставини настання ДТП (освітлення, видимість, погодні умови та стан дорожнього покриття) приходить до переконання, що в дорожній обстановці, яка є предметом розгляду цієї справи, водій автомобіля «AUDI А6» без реєстраційного номеру ОСОБА_2, з технічної точки зору, мала змогу запобігти ДТП, виконуючи вимоги п.12.1 (повинна була враховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним), п.12.3 (у разі виникнення небезпеки чи перешкод для руху, слід було негайно прийняти заходи для зменшення швидкості чи зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди ) Правил. Отже її дії в даній дорожній обстановці не відповідали вимогам зазначених пунктів Правил, знаходилися у причинному звязку з настанням даної ДТП та у настанні шкідливих наслідків у вигляді ушкодження транспортних засобів.

Водночас, приймаючі до уваги суперечливість тверджень сторін, показань свідків та письмових доказів у підтвердження дії на ділянці дороги, де сталась ДТП, відповідних знаків які б регламентували дію одностороннього руху у спосіб та порядку, передбаченому Правилами, суд констатує відсутність достатніх і переконливих доказів в цій частині і при вирішення спору цю обставину виключає.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що ДТП, яка є предметом розгляду, сталась внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки за наявності вини одного з водіїв, тому при вирішення спору підлягають застосуванню положення ст.1187, п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України ) у взаємозвязку з ст.1166 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме : шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо ця особа не доведе, що шкоди завдано не з її вини. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Судом під час розгляду справи досліджено достатньо переконливих доказів того, що 11 січня 2015 року відповідач, як правомірний володілець, керуючи автомобілем «AUDI А6», не врахувала дорожню обстановку, будучи обєктивно спроможною виявити потенційно небезпечні перешкоди для свого руху у вигляді слизького та нерівного дорожнього покриття («колій» та мокрого льоду), не вжила заходів до зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля і, під час руху, не впоралась з керуванням, втратила курсову стійкість, виїхавши на зустрічну смугу, чим порушила вимоги п.п. 12.1 12.3 Правил, внаслідок чого був, зокрема, пошкоджений автомобіль «LIFAN X 60», який належить позивачу.

Згідно з ч.2 ст.22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На підтвердження вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивачем надано звіт про оцінку від 10 лютого 2015 року з калькуляцією (том1 а.с.42-54), згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача «LIFAN X 60» з урахуванням зносу на час проведення експертизи становить 103 371, 92 грн. Пошкодження автомобіля, зазначені у висновку, співпадають з пошкодженнями, відображеними у протоколі огляду місця події, фото та поясненням сторін. Розмір витрат позивача на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, а саме:вартість складення висновку автотоварознавчого дослідження спеціаліста в сумі 600 грн, вартість послуг евакуатора в сумі 600 грн, підтверджуються рахунком-фактурою, товарним чеком та копією квитанції (том.1 а.с.34, 200-201).

Розмір зазначених витрат та їх доведеність належним та допустимими доказами відповідачем та її представником не заперечувались.

Частиною 3 ст. 10, ст.60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, тобто доказами слід вважати не тільки висновки експертизи, а й показання свідків, письмові докази тощо.

Судом, для забезпечення конституційної гарантії змагальності та права на доведення переконливості доказів перед судом, було розяснено учасникам провадження право заявити клопотання про проведення автотоварознавчої експертизи та інших експертиз у підтвердження доводів та заперечень, запропоновано надати інші додаткові докази, проте сторони повідомили про відсутність намірів скористатись цими правами.

Суд не може погодитись із твердженням відповідача та його представника про те, що подія ДТП і спричинення шкоди є випадком за відсутності вини ОСОБА_2 Випадковою визнається шкода, заподіяння якої особа не змогла відвернути, незважаючи на те, що вона вжила всіх залежних від неї заходів, спрямованих на її запобігання. Особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності, якщо доведе, що вона вчинила всі необхідні дії для належного його виконання. Проте, у звязку з тим, що у судовому засіданні не знайшло свого підтвердження існування будь-яких обставин, які б давали суду розглядати питання безвинного спричинення шкоди з боку відповідача, дані твердження судом до уваги не приймаються як необґрунтовані.

Ураховуючи викладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів з точку зори їх достатності і взаємозвязку в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 103 371, 92 грн, вартості складення висновку автотоварознавчого дослідження спеціаліста в сумі 600 грн, вартості послуг евакуатора в сумі 600 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі як обґрунтовані, доведені належним чином та не спростовані відповідачем.

Судом також обговорено зі сторонами питання про залучення в якості співвідповідача або третьої особи Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) оскільки, як установлено, відповідач керувала на відповідній правомірній підставі, і іншого не доведено за результатами судового розгляду, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а отже, згідно з положеннями п.41.1 ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач має право на отримання відшкодування шкоди на умовах, визначених зазначеним вище законом, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих. Учасники провадження не висловили клопотань про залучення МТСБУ до участі у розгляді справи у жодному статусі. З огляду на законне право позивача звернутися з позовом про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, а також відсутності підстав для виникнення для регресних вимог до МТСБУ за результатами розгляду справи, суд, з метою економії процесуального часу, також не вбачає підстав для залучення МТСБУ з власної ініціативи до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Розглядаючи вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачу та визначаючи її розмір, суд, керуючись вимогами ст.23 ЦК України, ураховує глибину і тривалість моральних страждань позивача, викликаних пошкодженням майна, бере до уваги, що позивач вимушений був витрачати додатковий час, нести додаткові грошові витрати, настання негативних змін у його житті, який неодноразово викликався для проведення слідчих дій, витрачав свій час на визначення розміру завданої шкоди, звернення до суду з вимогою про стягнення шкоди. Також суд бере до уваги, що у судовому засіданні не знайшли підтвердження всі обставини, якими позивач обґрунтовував розмір моральної шкоди, а тому враховуючи вимоги розумності та справедливості, визначаючи розмір шкоди, завданий моральними стражданнями, суд вважає, що він повинен складати 2000 грн, який, з урахування положень ч.1 ст.1167 ЦК України, повинен бути відшкодований відповідачем.

Судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору в сумі 1532,92 грн, які сплачені позивачем, та витрат з оплати експертного дослідження в сумі 6341,76 грн, які сплачені відповідачем, покласти на сторін пропорційно задоволених вимог у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України.

З огляду на викладене та керуючись статтями 4, 10, 60, 88, 212, 215, 360-7 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди 103 371, 92 грн, вартість складення висновку автотоварознавчого дослідження спеціаліста в сумі 600 грн, вартість послуг евакуатора в сумі 600 грн та суму моральної шкоди в розмірі 2 000 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 18 000 грн відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 395,07 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Т.В.Давидовська