Справа № 214/2440/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

14 серпня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Євтушенка О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Бєлікової О.А.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - Іванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом 24.04.2017 року, в подальшому уточнивши вимоги, просила суд: позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно її малолітніх синів - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3; стягувати з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утриманні малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття; рішення суду в частині стягнення аліментних платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

Пред'явлені вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_4 є її рідною донькою, яка має двох синів: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. На даний час ОСОБА_6 навчається в І класі КЗОШ №65, а ОСОБА_5 відвідує дитячий садок №295. Онуки проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Фактично вихованням, матеріальним забезпеченням, оздоровленням малолітніх дітей вона займається сама, ОСОБА_4 від виконання батьківських обов'язків самоусунулась. Відповідач веде аморальний спосіб життя, а її прохання стати на шлях виправлення ігнорує, інтересу до дітей не проявляє.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 пред'явлені уточнені вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечували.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з'явилась, в контексті ст.76 ЦПК України вважається повідомленою належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи від неї на адресу суду не надходило.

Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради Іванова О.В. не заперечувала проти задоволення пред'явлених ОСОБА_1 вимог з урахуванням уточнень та підтвердила доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав.

Оцінюючи характер процесу, важливість предмета розгляду, який стосується захисту майнових інтересів малолітніх дітей, з метою дотримання розумних строків розгляду справи суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності відповідача в заочному порядку згідно ст.224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача, на підставі наявних доказів, що узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні від 03.04.2008 року у справі №3236/03 «Пономарьова проти України».

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_6, а ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_5. Із свідоцтв про народження дітей НОМЕР_2 від 25.03.2009 року, НОМЕР_3 від 11.09.2012 року відповідно (а.с.4,5) матір'ю дітей зазначена ОСОБА_4, факт батьківства нею в ході судового розгляду не оспорювався.

Як вказувала позивач, що не спростовано жодними доказами, батько малолітнього ОСОБА_6 - ОСОБА_7 інтересу до життя сина не проявляє, мешкає на території Автономної Республіки Крим, конкретно місце його проживання не відоме, будь-якого зв'язку з ним позивач не підтримує. Відомості про батька малолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_8 зазначено в порядку ч.1 ст.135 СК України за вказівкою матері.

З акту з місця проживання від 03.02.2017 року, посвідченого ТОВ «Житлосервіс-КР» вбачається, що ОСОБА_4 за адресою зареєстрованого місця проживання на АДРЕСА_1 не проживає з 01.01.2013 року, дійсне місце проживання не відоме (а.с.8).

Як слідує з характеристики ККДНЗ №295 (а.с.6), вихованням малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 займається їх баба - ОСОБА_1, мати до дошкільного навчального закладу жодного разу не з'являлась.

Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді за №312 від 15.11.2016 року (а.с.7), мати малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_4 дійсно покинула своїх синів на ОСОБА_1, вихованням їх не займається, зі слів ОСОБА_1 веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, вживає наркотичні засоби. На телефонні дзвінки мати ОСОБА_4 не відповідає, дійсне місце проживання не відоме.

Під час звернення до суду до матеріалів позовної заяви позивач ОСОБА_1 долучила копію заяви ОСОБА_4 від 02.11.2016 року, подану останньою до Служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради, згідно якої вона надала свою згоду на позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх синів ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.11). Вказані обставини не спростовувала в ході судового розгляду представник третьої особи Іванова О.В.

Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан (ст.150 СК України).

У відповідності до ст.ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч.1 ст.164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов'язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав.

В розумінні п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, який узгоджується з нормами ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування обов'язками.

Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей, про що зазначено в п.15 вказаної постанови.

Так, Європейський суд з прав людини в п.49 рішення №39948/06 від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначив, що розірвання сімейних зв'язків між батьками та дитиною означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, у зв'язку з чим рішення національних органів має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.

Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ №866 від 24.09.2008 року, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок.

Згідно з висновком виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради №10/36-2479 від 23.06.2017 року (а.с.33-34) вирішено доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно її малолітніх синів ОСОБА_5, ОСОБА_6

В контексті приписів ч.6 ст.19 СК України, рішення органу опіки та піклування не є для суду обов'язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами.

Разом з тим, суд погоджується із зазначеними висновком про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_4, оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання нею батьківських обов'язків, відсутність прояву інтересу до здоров'я, навчання, виховання синів. Крім того, ведучи аморальний спосіб життя, не маючи постійного місця проживання, стабільного заробітку ОСОБА_4 тим самим наражатиме своїх дітей на небезпеку, не зможе створити належних умов для їх життя, що може негативно відобразитись на їх майбутньому. Подання відповідачем письмової заяви про згоду на позбавлення батьківських прав є безпосереднім свідченням самоусунення від виконання батьківських обов'язків та відсутності інтересу до життя та майбутнього дітей.

На підставі викладеного, керуючись принципом найкращого забезпечення інтересів дітей, закріпленим у Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, суд приходить до висновку про доведеність невиконання відповідачем батьківських обов'язків, умисність таких дій та свідоме нехтування ними, безвідповідальне ставлення до їх виконання. Провівши ретельний аналіз можливих наслідків залишення дітей з ОСОБА_4 в аспекті встановлених обставини, суд приходить до висновку, що саме застосування до неї крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 забезпечить захист інтересів дітей, безпеку для їх життя та здоров'я, а наявні мотиви для позбавлення батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п.48 рішення від 18.12.2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п.65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини».

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів.

Як слідує з положень ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред'явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.2 ст.183 СК України, якщо аліменти стягуються на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

08.07.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 102 від 08.06.2017 року, яким внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як визначено в ч.3 ст.2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Положення вказаних норм деталізовано в ч.4 ст.2 ЦПК України, згідно з якою закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи те, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 102 від 08.06.2017 року, яким збільшено розмір аліментів, хоча і відповідає інтересам дітей, покращуючи їх матеріальне становище, однак тим самим погіршує становище платника аліментів, обсяг аліментних зобов'язань якого відповідно збільшується, а тому при вирішенні питання про розмір аліментів суд виходить з відсутності у Закону зворотної дії в часі.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 є фізично здоровою особою в працездатному віці, має можливість та зобов'язана утримувати своїх малолітніх синів, які потребують матеріальної допомоги з її боку, доказів протилежного суду не надано, тому суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з урахуванням змін в діючому законодавстві на час ухвалення рішення, які не мають зворотної дії в часі, із стягненням з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 08.07.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а аліменти за період з моменту звернення позивача до суду 24.04.2017 року по 07.07.2017 року включно - стягнути в розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків, опікунів не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються з вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за пред'явлення майнової вимоги про стягнення аліментів та на підставі ухвали суду від 31.05.2017 року за пред'явлення немайнової вимоги про позбавлення батьківських прав, тому відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 1280 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

В порядку п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду в межах стягнення з відповідача суми аліментних платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.ст.4-10, 11, 15, 60, 61, 74, 79, 88, 208 ч.1 п.2, 209, 212-215, 218, 224-229, 294, 296, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно її малолітніх синів - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_1), аліменти на утримання малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 1/3 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно - за період з 24 квітня 2017 року по 07 липня 2017 року включно.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_1), аліменти на утримання малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 1/3 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 08 липня 2017 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в дохід держави судовий збір в розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.229 ЦПК України протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач та третя особа мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Суддя Євтушенко О.І.