Справа № 750/6373/17
Провадження № 2/750/1779/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Карапута Л.В.

секретаря Щербак І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування,

встановив:

07.07.2017 року позивач звернулася з позовом до відповідача та просила визнати за нею право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3.

У судове засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Фіксуванння судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст . 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_3, про що відділом Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції зроблено актовий запис за № 904 та видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 5).

Після смерті батька відкрилась спадщина. До складу спадщини входить 1/5 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1, що належала батьку на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.10.1993 року, виданого Чернігівським Радіоприладним заводом на підставі розпорядження від 12.10.1993 року №140 (а.с.7)

Заповіту ОСОБА_3 не залишив.

Після смерті батька, позивач як спадкоємець першої черги за законом, у відповідності до ст. 1268, 1269 ЦК України, звернулась в Другу Чернігівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_3. Окрім позивача, спадкоємцями першої черги за законом після померлого ОСОБА_3. є його дружина, ОСОБА_2 та його друга донька, ОСОБА_7. Спадкоємиця, ОСОБА_2, також звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інша спадкоємиця ОСОБА_7 спадщину не приймала та такої заяви не подавала.

В процесі оформлення спадщини з'ясувалося, що спадкодавцем було втрачено оригінал правовстановлюючого документу на квартиру. А тому, в силу відсутності оригіналу вищевказаного свідоцтва про право власності на житло, позивач з матір'ю не може отримати свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_3 у нотаріальній конторі.

20.01.2016 року Державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори було видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину вищевказаної квартири.

Відповідно до ч.2 ст. 1223 Цивільного Кодексу України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно норми ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно Глави 10 п. 4.15., 4.18 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача Свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно, проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю.

Як встановлено, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну частину квартири, у зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу.

Як зазначено у пунктах 1, 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» суду слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами, зокрема, копіями документів із спадкової справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1, ст. 321 Цивільного кодексу України)

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, судом встановлено, що в розрізі даного спору, позивач має достатні правові підстави для задоволення її позовних вимог щодо визнання за нею права власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 208-209, 292, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.В. Карапута