Справа № 645/5072/16-ц
Провадження № 2/645/426/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 серпня 2017 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Федорової О.В.,

при секретарі судового засідання Петленко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зменшення розміру аліментів,

та за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в якому з урахуванням уточнень, прийнятих судом до розгляду просив суд змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.06.2016 року по справі № 645/2394/16-ц, з 1/4 від усіх видів заробітку щомісячно на фіксовану суму 500,00 грн. щомісячно. В обґрунтування позову вказав, що за рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.06.2016 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією, починаючи з 17 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що з моменту постановлення рішення в нього змінився сімейний стан, оскільки 15.07.2016 року в нього народилась донька ОСОБА_4, яка перебуває на його утриманні, крім того, позивач зазначає що фактично утримує ОСОБА_5, з якою спільно проживає, та доньку ОСОБА_6 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, відомості про батька якої записані відповідно до ст. 135 СК України. Також, в обґрунтування позову, ОСОБА_1 зазначає, що в нього змінився матеріальний стан, оскільки він звільнений з роботи у звязку із закінченням трудового договору, та стан здоровя ОСОБА_1 страждає на остеомієліт, лікування якого потребує тривалого та коштовного лікування та не дозволяє займатись фізичною працею.

Позивач ОСОБА_2 звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1800,00 грн. на утримання спільного з ОСОБА_1 сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування позову вказала, що фактично сама утримує спільну з відповідачем дитину, яка з дитинства має тяжку хворобу бронхіальну астму, а також алергічний реніт та хронічний гастродуоденіт, потребує лікування, дієтичного повноцінного харчування, антиалергічних умов проживання, санаторно-курортного лікування. Відповідач не приймає матеріальної участі у лікування сина та додаткових витратах на дитину, крім того, не добросовісно виконує судове рішення про стягнення аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам. Також ОСОБА_2 зазначає, що її стан здоровя та матеріальне становище погіршились, оскільки вона також має хронічне захворювання екзему та потребує стаціонарного лікування, позивач не заміжня, окрім дитини має на утриманні матір похилого віку, яка страждає на онкохворобу та потребує матеріальної допомоги. Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просить суд змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати к ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі, в розмірі 1800,00 грн. з подальшою індексацією згідно чинного законодавства до досягнення дитиною повноліття.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_8, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні підтримав заявлений до ОСОБА_2 позов, просив суд його задовольнити, у звязку із зміною у позивача ОСОБА_1 сімейного та матеріального стану, а також погіршення стану здоровя. Проти позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 заперечував в повному обсязі у звязку із необґрунтованістю та вказував, що зазначені ОСОБА_2 обставини були враховані судом при стягнення з ОСОБА_1 аліментів.

ОСОБА_2 проти позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів заперечувала в повному обсязі, вказувала, що народження у ОСОБА_1 дитини від ОСОБА_5 та утримання ОСОБА_5 та її малолітньої дитини ОСОБА_7, відомості про батька якої записані відповідно до ст. 135 СК України, не повинні погіршувати становища їх спільної дитини ОСОБА_3 та порушувати його права. Крім того, відповідно до норм чинного законодавства, ОСОБА_9 не зобовязаний утримувати дитину, батьком якої він не записаний. Також ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на момент, коли він ще офіційно працював та мав високу заробітну платню, проте аліменти за рішенням суду вже тоді не сплачував та мав по ним заборгованість. Стосовно хвороби ОСОБА_1 ОСОБА_2 зазначила, що як зазначено в позовній заяві, ОСОБА_1 хворіє нею з дитинства, що не заважало йому раніше працювати та отримувати високий дохід. Посилання ОСОБА_1 на те що він не має можливості працювати фізично, просить не приймати до уваги, оскільки ОСОБА_1 має вищу освіту та завжди працював за отриманою спеціальністю. Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просить суд відмовити в задоволенні позову про зменшення розміру аліментів, оскільки на її думку відсутні зміни матеріально становища та погіршення стану здоровя. Свій позов до ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі та вказала, що у звязку із погіршенням свого стану здоровя та стану здоровя спільної з ОСОБА_1 дитини ОСОБА_3, наявністю великої кількості додаткових витрат на дитину, неналежного виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання спільної дитини, а також наявності на утриманні хворої матері похилого віку, просить суд збільшити розмір аліментів та стягувати їх з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 1800,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний за рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.11.2016 року, яке набрало законної сили.

Від спільного подружнього життя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають дитину ОСОБА_3, 04.12.2003, в Свідоцтво про народження І-ВЛ № 258783 виданого 18.12.2003 р. міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 874, батьками записані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /а.с. 37, том 1/.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.06.2016 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задоволено та стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією, починаючи з 17 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання щодо судових витрат /а.с. 6, том 1/.

Наведені обставини сторонами в суді не заперечуються.

Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Позивач ОСОБА_1 просить суд зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 з 1/4 від усіх видів заробітку щомісячно на фіксовану суму 500 грн..

Згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як передбачено п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

За змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад зменшився дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів тощо. Або змінився сімейний стан платника, в результаті чого у нього з'явилися нові утриманці, або погіршився стан здоров'я, що потягло додаткові грошові витрати.

Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 посилається на зміну сімейного стан, оскільки 15.07.2016 року в нього з ОСОБА_5 народилась дитина ОСОБА_4, в Свідоцтві про народження якої він записаний як батько дитини /а.с. 8, том 1/.

Також в обґрунтування зміни сімейного стану, ОСОБА_1 вказує, що в нього на утриманні перебуває ОСОБА_5 з якою він проживає однією сімєю та донька ОСОБА_5 ОСОБА_7, відомості про батька якої записані відповідно до ст. 135 СК України /а.с. 9, том 1/.

Посилаючись на зміну матеріального стану, ОСОБА_1 вказує, що 30.11.2016 року він звільнений з місця роботи, на підтвердження чого надав до матеріалів справи копію трудової книжки /а.с. 21, том 1/, у звязку з чим не має постійного доходу та офіційного заробітку, у звязку із погіршенням стану здоровя не має можливості працювати фізично.

Також позивач вказує, що з дитинства страждає на тяжку хворобу вивих тазобедреного суглобу остеомієліт, перебуває на обліку в інституті патології хребта та суглобів ім. проф. ОСОБА_10 /а.с. 20, том 1/, лікування якої потребує тривалого часу та є дуже коштовним.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_8 України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини (стаття 183 СК України).

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку з значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При винесенні рішення від 09.06.2016 року, яке набрало законної сили, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3, Фрунзенським районним судом м. Харкова було враховано матеріальний стан сторін, стан здоровя дитини, наявність на утриманні платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сімї.

Посилаючись на зміну сімейного стану, ОСОБА_1 вказує про народження в нього ще однієї дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка знаходиться на його утриманні, а також на перебуванні на його утриманні ОСОБА_6 та її доньки ОСОБА_7. Однак, ОСОБА_1 не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження погіршення матеріального стану, у звязку із зміною сімейних обставин, сам факт народження у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 спільної дитини, та спільного проживання ОСОБА_1, ОСОБА_5 та її доньки ОСОБА_7 не може бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Позивач ОСОБА_1 посилається на те, що з дитинства страждає на вивих тазобедреного суглобу остеомієліт, перебуває на обліку в інституті патології хребта та суглобів ім. проф. ОСОБА_10, вказує, що ця хвороба потребує тривалого та коштовного лікування.

Проте ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів того, що позивач несе якісь витрати на своє лікування, що він за станом здоров'я змушений витрачати додаткові кошти, що призводить до погіршення його матеріального стану.

Крім того, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що 30.11.2016 року він звільнений з роботи, у звязку із закінченням трудового договору, у звязку з чим позбавлений можливості заробляти кошти в достатньому розмірі, а у звязку із хворобою, не має можливості працювати фізично.

Вказані обставини, суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 є молодою, працездатною особою, належних доказів погіршення стану здоровя та непрацездатності суду не надав.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_1 не було надано доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану з моменту винесення вказаного рішення, враховуючи, що наявність у позивача іншої дитини та іншої сімї, на утримання якої він також витрачає кошти, сама по собі не може служити підставою для звільнення його від виконання в повному обсязі рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини від першого шлюбу, безспірних та допустимих доказів на погіршення матеріального стану та стану здоровя ОСОБА_1 суду також не надано, у звязку з чим, суд вважає заявлені ним позовні вимоги про зменшення розміру аліментів не обґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, в якому просила суд змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі, у розмірі 1800,00 грн. з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в неї на утримуванні перебуває спільна з ОСОБА_1 дитина ОСОБА_3 Рішенням Фрунззенського районного суду м. Харкова від 09.06.2016 року з ОСОБА_1 стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією, починаючи з 17 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення відповідач добросовісно не виконує, про що свідчить наявна заборгованість по аліментам. Позивач зазначає, що їх спільна з відповідачем дитина страждає на бронхіальну астму та перебуває на диспансерному обліку, та ряд інших захворювань, та потребує постійного лікування, догляду та інших додаткових витрат, участі в яких відповідач не приймає. Крім того, позивач вказала на погіршення стану свого здоровя та наявності на утриманні хворої матері похилого віку. Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_1 офіційно не працює, просила суд змінити розмір аліментів на утримання спільної дитини з 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією, на аліменти в твердій грошовій сумі, у розмірі 1800,00 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.06.2016 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задоволено та стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2, 14.10.1975р. народження аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією, починаючи з 17 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання щодо судових витрат /а.с. 6, том 1/.

ОСОБА_2 надано до матеріалів справи розрахунок заборгованості по аліментам Жовтневого ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області б/н від 12.12.2016 року, згідно якого станом на 01.01.2017 року ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання їхньої спільної дитини у розмірі 10546,07 грн /а.с. 11, том 2/.

Обґрунтовуючи необхідність зміни розміру аліментів, позивач зазначає про наявність у спільної з відповідачем дитини ОСОБА_3 ряду захворювань, на підтвердження чого надала до матеріалів справи виписку № 1842 КЗОЗ «Харківська міська дитяча лікарня № 19» з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_3, згідно якої хворий з захворюванням хронічний гастродуоденіт перебував на стаціонарному лікуванні з 17.05.2016 року по 29.05.2016 року та отримав ряд лікувальних та трудових рекомендацій /а.с.12, том 2/ та виписку4 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого б/н від 14.05.2016 року /а.с. 14, том 1/, проте судом вказані довідки не враховується, оскільки вказані обставини існували на час ухвалення рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.06.2016 року.

Проте, як вбачається з матеріалів справи після ухвалення рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.06.2017 року позивач неодноразово зверталась до лікувальних закладів, у звязку із хворобою дитини ОСОБА_3, що підтверджується: копією виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 6671 від 15.08.2016 року КЗОЗ «Обласна дитяча інфекційна клінічна лікарня» /а.с. 13, том 2/, копією довідки від 02.07.2016 року /а.с. 16, том 2/.

Крім того, позивач ОСОБА_2 посилається на погіршення стану свого здоровя, на підтвердження чого надала до суду виписку з медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого б/н від 01.07.2016 року, згідно якої вона має діагноз: «загострення хронічної екземи» та потребує стаціонарного лікування /а.с.15, том 2/.

Також, як на погіршення матеріального стану та зміну сімейного стану, позивач ОСОБА_2 посилається на знаходження на її утриманні тяжко хворої матері похилого віку ОСОБА_11 /а.с. 38, том 1/, на підтвердження чого надала до суду виписку із історії хвороби № НОМЕР_1 «Інститут медичної радіології ім. С.П. Григорєва НАМПУ» та довідку, відповідно до якої ОСОБА_11 потребує постійного стороннього догляду від 25.05.2015 року /а.с. 18, 19, том 2/, проте вказані обставини судом не враховуються, оскільки вони також існували на час ухвалення рішення Фрунзенського районного суду від 09.06.2016 року.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Суду не надано доказів про наявність у відповідача ОСОБА_1 регулярного стабільного доходу.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я спільної дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї.

Відповідачем ОСОБА_1 зазначено про знаходження на його утриманні дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також ОСОБА_5 з якою він проживає однією сімєю та її доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів громадянського стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області серії І-ВЛ № 453917, батьками записані: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 /а.с. 7, том 1/.

Враховуючи викладене, судом враховується наявність на утриманні у відповідача ОСОБА_1 іншої неповнолітньої дитини. Посилання відповідача на утримання ОСОБА_5 з якою він проживає однією сімєю та її доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, судом не приймаються до уваги, оскільки не підтверджені належними доказами та не є підставою для звільнення від утримання спільної з позивачем дитини ОСОБА_3

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів та способу їх присудження та вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000,00 грн. щомісячно.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

У зв'язку із відмовою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_12 про зменшення розміру аліментів, судові витрати, понесені позивачем, відносяться на рахунок позивача.

У звязку із частковим задоволенням позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати у розмірі 640,00 грн. з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України.

Керуючись ст.51 Конституції України, ст. ст. 180, 181, 182, 183, 184, 192 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі задовольнити частково.

Змінити розмір та спосіб присудження аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлених рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.06.2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви з 19.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН НОМЕР_2), на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Фрунзенський районний суд м. Харкова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Федорова О.В.