РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючої судді Чішман Л.М.

секретаря Савіної Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з указаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок №9, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вулиця Новосінна, після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер 24.07.2015 року.

В обґрунтування вказаних вимог зазначила, що після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 24.07.2015 року відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: будинок №9, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вулиця Новосінна. Вказала, що звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_5 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, проте їй було відмовлено у вчинення нотаріальної дії, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги за її участі в судовому засіданні підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідачі подали до суду заяви, в яких просили розглядати справу у їх відсутність. За їх часті в судовому зсіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 158 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 24.07.2015 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №265910 від 24.07.2015 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на житловий будинок №9 літ "Б", що знаходиться за адресою: м. Житомир, вулиця Новосінна.

Зі змісту постанови приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.02.2016 року вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №9 по вулиці Новосінній у м. Житомирі, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа.

Згідно долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про право власності серії САА №020984, виданого на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 27.01.2005 року за №76 встановлено, що 78/100 ід.ч. будинку № 9 по вулиці Новосінній у м. Житомирі на праві власності належали ОСОБА_4.

Зі змісту копії заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_4 від 11.06.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_7 вбачається, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було досягнуто згоди реєстрації права власності на житловий будинок №9 по вул. Новосінній в м. Житомирі в звязку з прибудовою літ. «А», побудованою ОСОБА_6, введеного в експлуатацію згідно декларації ЖТ № 3, виданою інспекцією ДАБК 24.12.2012р., а саме, що на праві власності належить ОСОБА_6 житловий будинок літ. «А», розмір частки 1/1; а ОСОБА_4 житловий будинок літ. «Б», розмір частки 1/1.

Згідно із положенням ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із таких способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Статтею 25 Цивільного кодексу України визначено, що цивільна правоздатність це здатність мати цивільні права та обовязки. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно норм ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Частиною 1 ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до довідки виданої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5 вбачається, що згідно до матеріалів спадкової справи №49/2015, заведеної до майна померлого 24.07.2015 року ОСОБА_4, спадкоємицею за законом є дружина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, ОСОБА_1 на час смерті свого чоловіка ОСОБА_4, проживала постійно разом з ним, та в шестимісячний строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у звязку із чим є такою, що прийняла спадщину, а тому суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 158, 174, 212-215 ЦПК України та ст. ст. 16, 25, 328, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1297 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_8 право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вулиця Новосінна, № 9 літ. "Б" в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 24.07.2015 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. М. Чішман