У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
Карпенко С.О., Ступак О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дніпроінмед», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 29 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27 травня 2013 року на перехресті вулиць Танкопія та Харківських Дивізій у м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1, під його керуванням, та автомобіля «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_8

У результаті зіткнення транспортних засобів належний позивачу автомобіль «Ford» отримав механічні пошкодження.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 червня 2014 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з рахунком Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр Фрунзе» (далі - ТОВ «Автоцентр Фрунзе») від 31 травня 2013 року № АФ-00000699 вартість проведення ремонту автомобіля «Ford», пошкодженого у ДТП, становить 66 987 грн 16 коп.

Просив стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 66 987 грн 16 коп. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн, а також витрати на правову допомогу у розмірі 13 200 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29 червня 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 66 987 грн 16 коп. на відшкодування майнової шкоди та 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 травня 2013 року на перехресті вулиць Танкопія та Харківських Дивізій у м. Харкові сталася ДТП за участю автомобіля «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, та автомобіля «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_8

У результаті зіткнення транспортних засобів належний позивачу автомобіль «Ford» отримав механічні пошкодження.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 червня 2014 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2014 року, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а. с. 10−15).

На час виникнення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Дніпроінмед» (далі - ПАТ «СК «Дніпроінмед») згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12 листопада 2012 року № АЕ/0514045 (а. с. 45).

Листом ПАТ «СК «Дніпроінмед» від 16 жовтня 2014 року № 1525 ОСОБА_6 відмовлено у виплаті страхового відшкодування з підстав, передбачених ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а. с. 8).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на наведене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Таким чином, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Тому потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15.

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивач має право звернутися до суду з позовом до ОСОБА_8 як до особи, що безпосередньо спричинила шкоду його майну.

Згідно з рахунком ТОВ «Автоцентр Фрунзе» від 31 травня 2013 року в№ АФ-00000699 вартість ремонту автомобіля «Ford», держаний номерний знак НОМЕР_1, становила 66 987 грн 16 коп.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 січня 2016 року у справі призначалася судова автотоварознавча експертиза, проведення якою доручалось спеціалістам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса, однак експертиза не була проведена, оскільки автомобіль «Ford», держаний номерний знак НОМЕР_1, був відновлений ОСОБА_6 у приватної особи, ненадання акта огляду пошкодженого автомобіля та несплати ОСОБА_8 коштів за проведення експертизи (а. с. 76−83).

Зважаючи на те, що судом встановлено вину відповідача у скоєні ДТП та факт заподіяння позивачу майнової шкоди, суди обґрунтовано стягнули з відповідача на користь ОСОБА_6 66 987 грн 16 коп. на відшкодування майнової шкоди.

Належних та допустимих доказів на спростування того, що вартість ремонту автомобіля «Ford», держаний номерний знак НОМЕР_1, яка розрахована ТОВ «Автоцентр Фрунзе» 31 травня 2013 року не відповідає дійсності, відповідачем на надано.

Розмір моральної шкоди, яку суди стягнули з відповідача, відповідає вимогам ст. ст. 23, 1167 ЦК України з урахуванням роз'яснень, викладених у п. п. 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової») шкоди».

Таким чином, суди обґрунтовано задовольнили позов частково. Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 337, 343, 344, 345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 29 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:М.Є. Червинська
Судді: Ю.Г. Іваненко
С.О. Карпенко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак