Справа №597/603/17
Провадження №2/597/285/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2017 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Торської І.В.

з участю секретаря Фаринник Г.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Заліщики справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів позики за розпискою від 23.04.2015 року, мотивуючи свою вимогу тим, що на прохання відповідача ОСОБА_3 позичив йому кошти в сумі 31 500 доларів США, що підтверджується розпискою від 23.04.2015 року для купівлі автомобіля. У вказаний в розписці строк, а саме протягом 5 місяців, тобто до 23.09.2015 року відповідач ОСОБА_3 борг в повному обсязі не повернув, він намагався увійти у скрутне положення відповідача, однак коли зрозумів, що відповідач не має наміру добровільно повернути залишок боргу, звернувся із вказаним позовом до суду про стягнення грошових коштів в сумі 11 000 доларів США.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві та поясненнях наданих в судовому засіданні.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, та зазначив, що позивач йому позичив не 31 500 доларів США, а 20 000 доларів США. Протягом двох років він частково повернув позивачу позичені кошти, в сумі 12 083 доларів США, решту суми боргу в розмірі 7 917 доларів США не повернув, а відтак в цій частині борг визнає. Щодо заборгованості в розмірі 4 166 доларів США заперечує.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 23 квітня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір позики за яким ОСОБА_3 позичив у позивача грошові кошти в сумі 31 500 доларів США. Відповідач власноручно написав розписку ОСОБА_1 про отримання у останнього 31 500 доларів США і взяв обов'язок протягом 5 місяців тобто до 23.09.2015 року їх повернути.

В тексті зазначеної розписки міститься безумовне зобов'язання відповідача повернути отримані від позивача грошові кошти. На переконання суду, розписка, складена відповідачем і яка долучена до матеріалів справи є борговим документом.

Відповідно до змісту ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідачем взято на себе зобов'язання за договором позики від 23.04.2015 року, однак в повному обсязі дані зобовязання він не виконав. Згідно наявних в матеріалах справи доказів станом на день розгляду справи грошові кошти повернуті відповідачем частково в розмірі 12 083 доларів США, що не заперечується і самим позивачем. Позивач просить суд стягнути борг за договором позики в розмірі 11 000 доларів США.

За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

У відповідності до вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 535 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Таким чином, наявність боргового документа у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов'язання свідчить про невиконання останнього.

Твердження відповідача про те, що заборгованість по розписці від 23.04.2015 року складає тільки 7 917 доларів США, не заслуговує на увагу суду, оскільки в матеріалах справи відсутні та відповідачем не подано суду доказів повернення грошових коштів в розмірі в якому він не визнає позов.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов"язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов"язання в іноземній валюті.

Сторони по справі визначили грошове зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Також, у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі № 14 від 18.12.2009 року у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Враховуючи зазначені норми закону, а також фактичні обставини справи, суд дійшов до висновку, що сума заборгованості відповідача, яка підлягає стягненню з нього повинна визначатись за офіційним курсом долара США на момент ухвалення рішення по справі. Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі ВССУ від 20.01.2016р. №6-30729ск15.

Враховуючи, що на день ухвалення рішення у справі офіційний курс НБУ гривні відносно долара США встановлений на рівні 2559,82 грн. за 100 доларів США, то сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача становить 281 580,20 грн.

Враховуючи вищенаведене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача боргу за договором позики в розмірі 11000 доларів США є підставними, ґрунтуються на нормах чинного законодавства та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 174, 208, 209, 212-215, 224-229, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4 заборгованість по борговій розписці від 23.04.2015 року в сумі 281 580,20 грн. (двісті вісімдесят одну тисячу пятсот вісімдесят гривень двадцять копійок), що еквівалентно 11 000 дол. США згідно офіційного курсу НБУ станом на 16.08.2017р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В.Торська