Номер провадження: 22-ц/785/5817/17
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Гірняк JI.A., Дрішлюка А.І.

при секретарі: Бахірко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортньої пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом, який в подальшому уточнив, до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортньої пригоди. Позивач просив: стягнути з відповідача на ДТП 46844 гривні 29 копійок, у відшкодування моральної шкоди - 17886 грн., у відшкодування витрат за проведення експертного дослідження - 1000 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1102 грн. 40 коп.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 14 травня 2016 року о 10 годині 30 хвилин в АДРЕСА_1, водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1, під час перестроювання з правої смуги руху в ліву, не надав перевагу у русі автомобілю марки «Chevrolet», реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку по тій самій смузі, на яку він перестроювався, допустив зіткнення з ним. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Пошкоджений автомобіль марки «Chevrolet», реєстраційний номер НОМЕР_2, належить позивачеві ОСОБА_5 Постановою судді Київського районного суду міста Одеси від 09.06.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Згідно з висновком експерта-товарознавця від 01 липня 2016 року, величина матеріальних збитків, завданих автомобілю позивача становить 46844 грн. 29 коп. вартість проведення цієї експертизи становить 1000 грн. Позивачем також зазначено, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ПрАТ «СК Нова», згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс №АІ/5 854856. З метою отримання суми страхового відшкодування, позивач у зазначені строки та встановленою формою звернувся до ПрАТ «СК Нова» та до МТСБУ, оскільки ПрАТ «СК Нова» перебуває у стадії банкрутства із відповідною заявою, однак страхове відшкодування не отримав. У зв'язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.

Позивач також зазначає, що крім матеріальних збитків, йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні негативних наслідків в результаті ДТП як безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення, так і після нього. До негативних наслідків позивач відносить нервовий стрес, що виразився в порушені його прав власності на пошкоджений автомобіль, зокрема внаслідок пошкодження транспортного засобу він зазнав не мало переживань та страждань з приводу того, що особа, відповідальна за збитки не поновлює його порушене право та не сплачує в добровільному порядку завдану шкоду. Позивач дуже глибоко пережив завдання пошкоджень його транспортному засобу. Пошкодження автомобіля внесли дуже тяжкі незручності в повсякденному житті, змусило позивача змінити графік життя. У зв'язку з чим, позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в сумі 17 886 гривень 00 копійок.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2017 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14 травня 2016 року, суму в розмірі 31586 гривень 19 копійок. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди 1000 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати по сплаті судового збору в сумі 1102 гривні 40 копійок. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 - відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2017 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

В засіданні судової колегії 03.08.2017 року позивачем було заявлено про відмову від позову в частині вимог до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 27 000 грн., посилаючись, що вказані кошти він отримав від МТСБУ 18.07.2017 року - вже після ухвалення судом першої інстанції рішення, що зараз оскаржено відповідачем.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03.08.2017 року прийнято відмову ОСОБА_5 від частини позовних вимог до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 27 000 грн. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою в сумі 27 000 грн. - скасовано та провадження в цій частині вимог - закрито. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою в сумі 27 000 грн. - закрито. Продовжено розгляд апеляційної скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 щодо решти заявлених вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортньої пригоди.

Таким чином, предметом апеляційного перегляду є рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.04.2017 року про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП в розмірі 4586 гривень 00 копійок, моральної шкоди 1000 грн. та правильність розподілу судових витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджується, що:

- 14.05.2016 року о 10-30 г., в АДРЕСА_1, водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1, під час перестроювання з правої смуги руху в ліву, не надав перевагу у русі автомобілю марки «Chevrolet», реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку по тій самій смузі, на яку він перестроювався, у зв'язку з чим допустив зіткнення з ним. Внаслідок ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_3 порушив п. 10.3. «Правил дорожнього руху», у зв'язку з чим у відношенні нього було складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КпАП України.

- постановою судді Київського районного суду міста Одеси від 09.06.2016 року по справі №520/6535/16-п, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 340 гривень;

- на момент скоєної дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14.05.2016 року, користувачем автомобіля «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_3;

- водієм та власником пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14.05.2016 року, транспортного засобу марки «Chevolet» р. н. НОМЕР_2 є ОСОБА_5;

- на час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14 травня 2016 року, цивільно- правова відповідальність водія автомобіля марки «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «СК Нова», згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс №АІ/5854856;

- з метою отримання страхового відшкодування, позивач ОСОБА_5 звернувся 07.07.2016 року до ПрАТ «СК Нова» з заявою про виплату страхового відшкодування та до Моторного (транспортного ) страхового бюро України. Однак вказані заяви розглянуті не були.

Як в подальшому дізнався позивач, у ПрАТ «СК Нова» скасована ліцензія та здійснювалась заміна правонаступником, у зв'язку з чим по цей час позивач страхове відшкодування не отримав.

Частково задовольняючи заявлені вимоги про стягнення майнової та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що:

- потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності;

- потерпілий ОСОБА_5 не отримав відшкодування за збитки спричинені його автомобілю ані від страховика ані від заподіювача шкоди ОСОБА_3;

- згідно з висновком, вартість саме матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля складає 31586 гривень 19 копійок (без необхідності передачі винній особі замінених вузлів, частин та агрегатів автомобіля потерпілого);

- пошкодження автомобіля, який був власністю позивача, призвело до душевних страждань, зміни способу життя. Крім того, з вини відповідача ОСОБА_3 позивач тривалий час не може вирішити питання щодо відшкодування завданих збитків;

- визначений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 17886 грн. є завищеним. Стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1000 грн. буде справедливим та достатнім відшкодуванням тих моральних страждань спричинених позивачеві.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим у справі обставинам, засновані на законодастві та є правильними.

Встановивши, що 14.05.2016 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля, яким керував відповідач, визнанний судом винним у порушенні правил дорожнього руху та зіткненні з автомобілем позивача, чим останньому спричинені механічні пошкодження, а позивачу, як власнику пошкодженого майна - майнову шкоду, яка на час розгляду справи не була погашена ані завдавачем шкоди, ані страховиком, суд першої інстанції вірно визначився з спірними правовідносинами та обгрунтовано зазначив, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні і він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Дійшовши висновку про наявність підстав про задоволення вимоги про стягнення позивачем майнової шкоди з її завдавача, суд першої інстанції обгрунтовано взяв до уваги звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, виготовленого СПД ОСОБА_6 01.07.2016 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без врахування величини втрати товарної вартості становить 315 86,19 грн.

З урахуванням відмови позивача від відшкодування 27000 грн. матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, залишок суми матеріальної шкоди складає 4586 грн. 19 коп.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду 17886 грн.

Суд першої інстанції частково задовольняючи вимоги позивача про стягнення моральної шкоди обґрунтовано виходив з того, що пошкодження автомобіля, який був власністю позивача, призвело до душевних страждань, зміни способу життя та справедливо зауважив, що з вини відповідача ОСОБА_3 позивач тривалий час не може вирішити питання щодо відшкодування завданих збитків. Взявши до уваги конкретні обставини справи, розмір та характер заподіяної шкоди, виходячи з характеру правопорушення, врахувавши вимоги розумності та справедливості, суд першої інстанції обгрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

При цьому, суд об'єктивно відхилив, як недоведені доводи позовної заяви про стягнення моральної шкоди, зокрема, що виникла дорожня-транспортна пригода та не відшкодування відповідачем матеріальної шкоди призвело до емоційних страждань, у зв'язку з чим позивач був вимушений понести витрат для відновлення психічного стану, оскільки до суду не було надано жодного доказу на підтвердження того, що позивач звертався до медичної установи для отримання вказаних послуг та докази сплати грошових коштів за ці послуги.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції обставин, що цивільна-правова відповідальність відповідача була застрахованою і позивач мав висувати свої вимоги в межах ліміту відповідальності страхової компанії до страховика або у передбачених законом випадках до МТСБУ і непред'явлення таких вимог має наслідком відмови у позові, є неспроможними, оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року). Посилання відповідача на постанову пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2014 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» та постанову Верховного Суду України у справі № 6-691 цс 15.від 02.12.2015 року не спростовує правильність застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, виготовленого СПД ОСОБА_6 01.07.2016 року, не відображає справжньої вартості деяких пошкоджених запасних частин автомобіля позивача (двері автомобіля) з посиланням на пропозиції з інтернету, не можуть бути взятими до уваги, оскільки не є належними доказами, які спростовують вартість матеріального збитку в тому числі вартість запчастин, що підлягають заміні, які визначені у звіті автотоварознавчого дослідження, виконаного у відповідності до Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» фахівцем-оцінювачем СПД ОСОБА_6, якого внесено до Державного реєстру оцінювачів України.

Судова колегія також зауважує, що районним судом обгрунтовано ухвалено рішення за неявкою відповідача та його представника, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи та неявка якого згідно з викладеними причинами судом не визнана поважною, а також виходячи зі строку розгляду цивільної справи.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач в особі свого представника подав письмові заперечення, з яких вбачається, що самі обставини справи відповідач не заперечував, але вважав, що позов заявлений передчасно, оскільки у страховика виникли зобов'язання зі сплати страхового відшкодування, а позивач не отримував відмови у такій виплаті.

Враховуючи наведене доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не ухвалив заочне рішення у зв'язку з неявкою відповідача, є неспроможними.

Також слід зазначити, що суд не обмежував відповідача в участі у справі, як особисто, так і через представника для чого відкладав розгляд справи під час перебування відповідача у рейсі, а після приїзду в Україну - для визначення кандидатури представника.

Суд сприяв у можливості вирішити спір сторонами мирним шляхом та не перешкоджав у наданні доказів на підтвердження обставин якими позивач обгрунтовував свої вимоги, а відповідач заперечення.

Інших доводів в апеляційній скарзі не наведено.

Здійснений районним судом розподіл судових витрат відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України та підстав для його зміни не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи порушень матеріального та процесуального права, які призвели до її неправильного вирішення та є підставою для скасування або зміни рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 4586 гривень 19 копійок, моральної шкоди 1000 грн. та розподілу судових витрат - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2017 року у вказаній частині - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Л.А. Гірняк

А.І. Дрішлюк