АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1257/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Ребрина К. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБондаренка С. І.
суддівВініченка Б. Б., Храпка В. Д.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання договору дарування недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання договору дарування недійсним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за час шлюбу з ним ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу набуто майно - комплекс будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке на підставі договору дарування бло відчужено без згоди позивача, в зв'язку з чим просив визнати вказане майно спільною сумісною власністю подружжя та визнати недійсним договір дарування.

У січні 2017 року позивачем було подано заяву про забезпечення позову, обґрунтовану тим, що в даний час існують обставини, які свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки на момент розгляду справи формальним власником спірного майна є ОСОБА_10, яка може в будь-який час продати це майно іншим особам. Крім того, у ОСОБА_10 існують невиконані грошові зобов'язання перед кредиторами, у зв'язку з чим на спірне майно може бути накладено стягнення і воно може бути реалізовано.

На підставі наведених обставин просив суд заборонити відчуження, в тому числі примусову реалізацію комплексу будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за ОСОБА_10

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2017 року заяву задоволено.

Заборонено відчуження, в тому числі примусову реалізацію комплексу будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за ОСОБА_10.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд виходив з необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з вимогами про визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 комплекс будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; визнання недійсним договору дарування комплексу будівель та споруд, укладений 08 травня 2008 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_10

Також позивач вернувся з заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. З наведеними доводами суд першої інстанції погодився та постановив ухвалу про задоволення вказаної заяви.

Проте, забороняючи відчуження, в тому числі реалізацію спірного нерухомого майна суд першої інстанції не врахував те, що на даний час на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції у Черкаській області знаходиться виконавче провадження № 44537025 з примусового виконання рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2012 року у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки з ОСОБА_10 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», а саме на комплекс будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1.

При вказаних обставинах, цивільно-процесуальним кодексом, визначений вид забезпечення позову, а саме п.5 частини 1 статті 152 встановлено, що позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Однак такий позов не подавався.

Окрім цього застосовуючи обраний позивачем вид забезпечення позову суд фактично зупиняє виконання рішення суду.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Також ст. 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов'язковим до виконання, а в ст. 8 закріплений принцип верховенства права та Конституція України має найвищу юридичну силу.

З огляду на вище зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що задоволення даної заяви позивача фактично призведе до зупинення виконання рішення суду, що суперечить діючому законодавству України і тому даний вид забезпечення позову не підлягає для застосування.

Разом з тим, апеляційна інстанція не може вирішити подану заяву про забезпечення позову, оскільки за нормою ч.1 статті 153 ЦПК України таку заяву розглядає суд, у провадженні якого перебуває справа.

Тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції, як така, що не відповідає вимогам процесуального закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання договору дарування недійсним скасувати.

Заяву ОСОБА_11 про забезпечення позову передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :