Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/768/17
Провадження № 2/273/483/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Новицького Є. А. секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про розірвання шлюбу -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року до Баранівського районного суду звернулася ОСОБА_2 (надалі також позивач) з позовом до ОСОБА_3 (далі також відповідач) про розірвання шлюбу.

Позов обгрунтовувався тим, що 13 вересня 2003 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб.

За період перебування у спільному сумісному шлюбі мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2

Позивач зазначає, що останнім часом спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, хоча вона приймала всі можливі міри для його збереження.

Сімейно-шлюбні відносини фактично припинені чотири місяці тому.

З огляду на викладене, позивач вирішила звернутися до суду із вказаним позовом.

В судове засідання позивач не зявилася, через канцелярію Баранівського районного суду подала заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просила розглядати без її участі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію Баранівського районного суду подав заяву, згідно якої не заперечував проти задоволення заявленого позивачем позову, справу просив розглядати без його участі.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.

На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів.

Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

На теперішній час подружні відносини між позивачем та відповідачем припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, позивач та відповідач не бажають зберігати шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує.

Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем було зареєстровано 13 вересня 2003 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП №096343 (а.с. 5).

За період перебування у шлюбі позивач та відповідач мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ТП №045171 та серії 1-ТП №127669 (а.с.6,7).

З огляду на викладене, суд вважає, що на теперішній час подружні відносини між позивачем та відповідачем припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Тому, суд вважає, що вимога про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, суд враховую принцип 6 Декларації прав дитини, згідно якого малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матірю.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, слід залишити на виховання позивача ОСОБА_2 до їх повноліття.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57 - 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що зареєстрований 13 вересня 2003 року виконавчим комітетом Вірлянської сільської ради Баранівського району Житомирської області про що зроблено відповідний запис за №6, - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_2 прізвище «Федорчук».

ОСОБА_6 Вікторівну, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на виховання позивача ОСОБА_2, до досягнення нею повноліття, тобто до 14.12. 2022 р.

ОСОБА_6 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на виховання позивача ОСОБА_2, до досягнення ним повноліття, тобто до 20.06. 2028 р.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити до відділу РАЦСу для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Баранівський районний суд Житомирської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Є.А. Новицький