Справа № 219/3010/17
Провадження № 2/219/2335/2017
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
судді Павленко О.М.,
при секретарі Брагіній М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дійсним біржового контракту (договору купівлі-продажу), -
в с т а н о в и в:
позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, згідно якого просить визнати біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № 178-Н від 24 травня 2001 року, укладений в Артемівській філії Донецької товарної біржі між ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_1, за яким ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 продали, а ОСОБА_1 купила двокімнатну квартиру за адресою: м. Артемівськ (Бахмут) Донецької області, вул. Комсомольська (ОСОБА_6)АДРЕСА_1, загальною площею 44,92 кв.м, житловою площею 26,18 кв.м дійсним.
В обґрунтування позову вказує, що 24.05.2001 року між позивачем (покупець) та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (продавці) був укладений біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № 178-Н, квартири за адресою: м. Артемівськ (Бахмут) Донецької області, вул. Комсомольська (ОСОБА_6)АДРЕСА_2. Згідно з умовами п.1.2, 2.1 контракту ОСОБА_1 на користь продавців при підписанні контракту були сплачені грошові кошти у сумі 4 000 грн. за придбання об'єкту нерухомості. Всі істотні умови договору були виконані сторонами в повному обсязі. З часу придбання квартири ніяких претензій зі сторони продавця не надходило. Своє право власності позивач зареєструвала в Комунальному підприємстві бюро технічної інвентаризації м. Артемівськ, що підтверджується відповідним Реєстраційним посвідченням. Також на її імя був оформлений технічний паспорт на квартиру.
Однак, на даний час позивач не маю можливості нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу квартири та здійснити її відчуження, оскільки під час укладання біржового контракту (договору купівлі-продажу) № 178-Н, вона не знала про те, що договір купівлі-продажу нерухомості необхідно укладати саме в нотаріальній формі. Під час укладання зазначеного біржового контракту і в подальшому, воан була впевнена в правильності та законності укладання угоди купівлі-продажу. Більш того, діюче на той час законодавство не вимагало обовязкового нотаріального посвідчення таких договорів. Також, в п.1.4 біржового контракту (договору купівлі-продажу) зазначено, що право власності на майно переходить з моменту реєстрації даного контракту в Артемівський філії ДТБ.
Позивач вимушена звернутися до суду з приводу визнання дійсним біржового контракту (договору купівлі-продажу), оскільки розпорядитися вказаною квартирою вона не може у звязку з тим, що договір купівлі-продажу квартири підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в тому числі, через публікацію оголошення у пресі (газета «Урядовий курєр», випуск № 149 від 11.08.2017), в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності відповідачів.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивача не заперечує.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом достовірно встановлено, що 24 травня 2001 року Артемівською філією Донецької товарної біржі між ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено в письмовій формі біржовий контракт № 178-Н (договір купівлі-продажу) двокімнатної квартири за адресою: м. Артемівськ (нині Бахмут) Донецької області, вул. Комсомольська (ОСОБА_6)АДРЕСА_3, загальною площею 44,92 кв. м, житлова площа 26,18 кв.м (п.1.1) (а.с.5). Пунктом 1.4 контракту визначено, що право власності на відчужуване майно переходить з моменту реєстрації даного контракту в Артемівській філії ДТБ.
Цим контрактом підтверджується той факт, що розрахунки між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 проведені повністю, претензій вони не мають. Тобто, позивач повністю виконав умови домовленості за угодою: сплатила продавцю належну суму у розмірі 4 000 грн.
Також на імя ОСОБА_1 24.05.2001 року був виданий технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 44,95 кв.м (а.с.7).
Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР від 18 липня 1963 р., який діяв на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
З матеріалів справи встановлено, що договір купівлі-продажу спірної квартири (біржовий контракт № 178-Н) від 24 травня 2001 року, укладений між Продавцями ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4В та Покупцем ОСОБА_1 та зареєстрований в Артемівській філії Донецької товарної біржі, нотаріально посвідчений не був.
Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР від 18 липня 1963 р. нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 ст. 48 ЦК УРСР від 18 липня 1963 р. по недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.
Відповідно до частини 2 ст.47 ЦК УРСР від 18 липня 1963 р., який діяв на час укладення угоди купівлі-продажу спірної квартири, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 28.04.1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (із змінами згідно з постановою Пленуму Верховного Суду від 25.05.98 року № 15), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб.
Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114 ЦК).
Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР від 18 липня 1963 р. за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Як було встановлено, при укладенні біржового контракту усі вимоги були виконані повністю, претензій до позивача (Покупця за контрактом) продавці не мали.
Позивач вважала, що укладений договір є законним, оскільки згідно ст. 15 Закону України від 10.12.1991 року № 1956-XII «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, нотаріальному посвідченню не підлягають. Проте нещодавно позивач дізналася, що укладений між нею та відповідачами договір потребує обов'язкового нотаріального посвідчення.
Згідно п. 1.1, п. 1.7 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, який діє з 07 березня 2012 року, правочини щодо відчуження майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується. Крім правовстановлюючого документа на житловий будинок, квартиру садибу та інше нерухоме майно, якщо воно підлягає реєстрації, долучається витяг із Реєстру прав власності на нерухоме майно.
Судом встановлено, що будь-які перешкоди для нотаріального посвідчення договору на час його укладення були відсутні, що договір не був посвідчений нотаріально в зв'язку із неправильним тлумаченням на той час ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якого угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, що не виключало дотримання при його укладенні вимог ст. 227 ЦК УРСР 1963 р.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, який діє з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.
Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог.
Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 та визнає дійсним біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № 178-Н від 24.01.2001 року квартири за адресою: м. Бахмут (Артемівськ), вул. В.Першина (Комсомольська)АДРЕСА_6.
Позивач не наполягала на стягненні з відповідачів судового збору в сумі 640 грн., який був сплачений нею при подачі позовної заяви. Тому судовий збір не підлягає стягненню з відповідачів.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 60, 212-215, 224, 360-7 ЦПК України, ст. ст. 16, 220, 328, 657 ЦК України, суд -
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати дійсним біржовий контракт № 178-Н (договір купівлі-продажу), укладений 24 травня 2001 року між ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_1, зареєстрований в Артемівській філії Донецької товарної біржі, згідно якого ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 продали, а ОСОБА_1 придбала двокімнатну квартиру за адресою: м. Артемівськ (з 18.02.2016 - Бахмут) Донецької області, вул. Комсомольська (нині - ОСОБА_6)АДРЕСА_1, загальною площею 44,92 кв.м, житловою площею 26,18 кв.м.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя -

Суддя О.М.Павленко