АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/979/17 Справа № 205/2242/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу Дніпропетровського індустріально-педагогічного технікуму на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до приватизаційної комісії Дніпропетровського індустріально-педагогічного технікуму в особі голови ОСОБА_3, третя особа - держава в особі ОСОБА_4 освіти та науки України, про визнання відмови в приватизації квартири необґрунтованою та незаконною, та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до приватизаційної комісії Дніпропетровського індустріально-педагогічного технікуму в особі голови ОСОБА_3 (далі - приватизаційна комісія ДІПТ) про визнання відмови в приватизації квартири необґрунтованою та незаконною, та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи тим, що рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1274 від 10 травня 2007 року змінено правовий режим нежитлових приміщень поз.6-11, загальною площею 38,7 кв.м, у гуртожитку по вул.Будівельників,30 м.Дніпропетровськ і введено їх до житлового фонду для постійного проживання як квартиру №26.

Вказувала, що вона отримала приміщення для переобладнання під квартиру жилою площею 15,67 кв.м, загальною площею 43 кв.м, у квартирі АДРЕСА_1 зі складом родини один чоловік, у звязку з чим вона була знята з квартирного обліку та їй було видано ордер №3638 серія 1. За час проживання у цій квартирі з 2001 по 2004 роки вона за свої кошти фактично побудувала квартиру: провела електрику, переставила зовнішні та внутрішні двері, замінила вікна, обладнала санвузол, на місті якого була яма, поштукатурила стіни, залила цементом підлогу, закрила діру у стелі кімнати.

Зазначала, що маючи намір приватизувати дану квартиру звернулася до відповідно комісії, втім 09 вересня 2013 року листом за №954 директор ДІПТ та голова приватизаційної комісії ОСОБА_3 відмовив їй у приватизації спірної квартири, оскільки згідно зі статутом ДІПТ та умовами контракту, який укладено з ОСОБА_4 освіти і науки України від 26 червня 2007 року, до його службових обовязків не входить вирішення питань щодо приватизації державного майна.

Посилаючись на те, відмова у приватизації квартири порушує її права та вимоги законодавства, просила ухвалити рішення, яким визнати відмову приватизаційної комісії Дніпропетровського Індустріально-педагогічного технікуму в особі її голови ОСОБА_3 в приватизації квартири АДРЕСА_2 необґрунтованою та незаконною, та зобовязати приватизаційну комісію ДІПТ в особі її голови провести приватизацію даної квартири.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 липня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

В апеляційній скарзі Дніпропетровський індустріально-педагогічний технікум, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, просить заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2)чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3)які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4)яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає.

Згідно з п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України апеляційна інстанція скасовує рішення, якщо судом неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1274 від 10 травня 2007 року змінено правовий режим нежитлових приміщень поз.6-11, загальною площею 38,7 кв.м, у гуртожитку по вул.Будівельників,30 в м.Дніпропетровську і введено їх до житлового фонду для постійного проживання як квартиру №26.

Виключено зазначені приміщення з фонду нежитлових приміщень. Дозволено професійно-технічному училищу №12 м.Дніпропетровська переобладнати вказані нежитлові приміщення під квартиру для постійного проживання, погодивши проектну документацію в установленому порядку (а.с.16).

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 09 червня 2009 року №1436 вирішено оформити право державної власності з видачею свідоцтва за державою в особі ОСОБА_4 освіти і науки України, на квартиру №26 у будинку літ.В-5, житловою площею 26,4 кв.м, загальною площею 38,7 кв.м Дніпропетровського індустріально-педагогічного технікуму по вул.Будівельників,30 (а.с.17).

Згідно ордера №3638 серії І від 27 квітня 2001 року, виданого головою виконкому Красногвардійської районної ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Красногвардійської ради народних депутатів в м.Дніпропетровську від 20 квітня 2001 року за №97/1, позивачу ОСОБА_2 надано на склад сім'ї з однієї особи на право зайняття 1 кімнати жилою площею 15.67 кв.м та загальною площею 43 кв.м квартири АДРЕСА_3 (а.с.22).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 09 червня 2009 року, квартира АДРЕСА_4 індустріально-педагогічного технікуму є державною власністю в особі ОСОБА_4 освіти і наука України на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради (а.с.23).

Згідно наказу по Дніпропетровському індустріально-педагогічному технікуму за №199 від 22 червня 2010 року «Про створення тимчасової приватизаційної комісії» створено в Дніпропетровському індустріально-педагогічному технікумі тимчасову приватизаційну комісію для перевірки документів приватизованих квартир по вул.Будівельників,30 (а.с.12).

ОСОБА_4 освіти і науки України без номера та дати ОСОБА_2 було повідомлено про порядок проведення приватизації державного житлового фонду (а.с.13).

Листом №954 від 09 вересня 2013 року директор Дніпропетровського індустріально-педагогічного технікуму ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_2 на її заяву від 04 вересня 2013 року, що згідно статуту Дніпропетровського індустріально-педагогічного технікуму та умовам контракту, який укладено з ОСОБА_4 освіти і науки України від 25 червня 2007 року, до його службових обовязків не входить вирішення питання щодо приватизації державного майна та запропонував звернутися до відповідних органів для вирішення даного питання (а.с.7).

Задовольняючи позов ОСОБА_2 та визнаючи відмову приватизаційної комісії ДІПТ в приватизації квартири АДРЕСА_2 необґрунтованою та незаконною та зобовязуючи приватизаційну комісію провести приватизацію спірної квартири, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги у повній мірі обґрунтовані та доведені.

Такі висновки суду не можна визнати обґрунтованими з огляду на наступне.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожній особі на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Право на заміну відповідача в судовому процесі закон надає виключно позивачу.

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу, як співвідповідача. Після заміни відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача справа за клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розглядається спочатку (ст.33 ЦПК України).

Згідно ст.16 ЦК України та ст.11 ЦПК України кожна особа самостійно вибирає спосіб захисту в суді своїх прав і розпоряджається предметом спору на власний розсуд; суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частина 4 ст.10 ЦПК України зобов'язує суд сприяти: всебічному і повному з'ясуванню щодо обставин спору; роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про вчинення або не вчинення процесуальних дій, здійсненню їх прав у випадках, що встановлені цим Кодексом.

За змістом п.2 ч.6 ст.130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному ч.3 цієї статті, суд, зокрема, вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Отже, якщо з матеріалів справи вбачається, що склад осіб, які беруть участь у справі, має бути інший, суд з урахуванням вищенаведеного повинен вчинити дії, які від нього вимагає положення ч.4 ст.10 ЦПК України.

Проте, в порушення вимог статей 10,33,130 ЦПК України суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи, не розяснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, зокрема про необхідність залучення до участі по справі у якості належного відповідача, власника квартири державу в особі ОСОБА_4 освіти і науки України та Фонду Державного майна України, що унеможливлює правильне вирішення спору.

Крім того, приватизаційна комісія була створена лише з метою перевірки документів на приватизацію квартир і скасована протоколом від 24 липня 2010 року.

Оскільки залучення іншої особи в якості співвідповідача або залучення до участі у справі у якості третьої особи передбачає розгляд справи спочатку на стадії розгляду справи судом першої інстанції, апеляційний суд, в силу своїх повноважень, передбачених ст.ст.303,307 ЦПК України, вказаних порушень усунути не може, так як спір між належними сторонами попередньо повинен розглядатись судом першої інстанції.

Суд першої інстанції допустив такі порушення, неправильно визначив характер правовідносин сторін, чим порушив вимоги ст.309 ЦПК України, а оскільки заміна неналежного відповідача, залучення співвідповідачів та третіх осіб можлива лише до ухвалення судового рішення судом першої інстанції, і апеляційний суд не наділений такими повноваженнями, оскаржуване рішення, підлягає скасуванню, з постановою нового - про відмову в позовних вимогах.

У звязку з наведеним, інші доводи апеляційної скарги Дніпропетровського індустріально-педагогічного технікуму колегією суддів не розглядались.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського індустріально-педагогічного технікуму задовольнити.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26 липня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до приватизаційної комісії Дніпропетровського індустріально-педагогічного технікуму в особі голови ОСОБА_3, третя особа - держава в особі ОСОБА_4 освіти та науки України, про визнання відмови в приватизації квартири необґрунтованою та незаконною, та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_6