Справа № 202/8282/15-ц
Провадження № 6/202/175/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська заяву Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» про поворот виконання рішення суду по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року представник Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із заявою в якій просив допустити поворот виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області у справі №202/8282/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України», про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Звільнити ОСОБА_1 з посади завідуючого діагностичним відділом у Державній установі «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України», шляхом видачі Державною установою «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади завідуючого діагностичним відділом по п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, підстава: Наказ №32 ос від 08 січня 2015 року про Догану, відповідна записка заступника директора з наукової роботи, к.мед.н. ОСОБА_2 від 21 вересня 2015 року, повідомлення профкому про надання згоди на звільнення, витяг з протоколу засідання профкому №19 від 21 вересня 2015 року. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» грошові кошти в розмірі 5796,31 грн.

В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2016 року у справі №202/8282/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України», про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2016 року було скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» були задоволені частково: Наказ Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» №115 від 21.09.2015 року про звільнення ОСОБА_1 визнано незаконним; поновлено ОСОБА_1 на посаді завідуючого діагностичним відділом у Державній установі «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» з 23 вересня 2015 року; стягнуто з Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 75906,63 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн., а всього 77906,63 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Також вищезазначеним рішенням стягнуто з Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» на користь держави судовий збір в сумі 1733,46 грн. Судом апеляційної інстанції також було вирішено допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення на її користь з Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі платежу за один місяць в сумі 4751,07 грн. На виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року відповідачем було видано наказ №20 від 13 лютого 2017 року, за яким ОСОБА_1 було поновлено на посаді завідуючого діагностичним відділом Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» з 23 вересня 2015 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року касаційну скаргу Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» було задоволено частково рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року скасовано, а рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2016 року залишено в силі. Зазначає, що після скасування рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року наказ Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» №115 від 21 вересня 2015 року про звільнення ОСОБА_1 є законним, але при цьому, після поновлення ОСОБА_1 на роботі, між нею та відповідачем фактично тривали трудові відносини, що свідчить про необхідність видання нового наказу про звільнення ОСОБА_1, який може бути виданий тільки після набрання законної сили ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року із зазначенням у ньому тих саме підстав звільнення ОСОБА_1, що були зазначені в наказі №115 від 21 вересня 2015 року. Але водночас видання відповідачем двох ідентичних наказів про звільнення ОСОБА_1 представник заявника вважає неможливим, без відповідної підстави рішення суду про поворот виконання, що обумовлює необхідність звернення до суду з цією заявою, оскільки питання про поворот виконання судом касаційної інстанції не вирішувалось. Крім того зазначає, що оскільки під час розгляду справи ОСОБА_1 надала завідомо неправдиві відомості, на підставі ч.3 ст.382 ЦПК України є всі підстави для стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 5796,31 грн., які були сплачені останній за рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області.

Представник заявника у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Причини неявки суду не повідомила.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» про поворот виконання рішення задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно ст.380 ЦПК України, питання про поворот виконання рішення вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Відповідно до вимог ст.381 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача розглядається судом, у якому перебуває справа.

Таким чином, поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна(або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

Вказаного висновку дійшов Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2011 року у справі № 13-рп/2011, яке є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що застосування норм про поворот виконання може мати місце тільки за наявності таких умов. Першою є скасування рішення про присудження чи зобов'язання вчинити певну дію або утриматися від її вчинення, яке стало підставою для видачі виконавчого документа, який повністю або частково був виконаний. Другою умовою виступає скасування рішення і залишення позову без задоволення, задоволення позову частково, закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2016 року у справі №202/8282/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України», про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2016 року було скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» були задоволені частково: Наказ Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» №115 від 21.09.2015 року про звільнення ОСОБА_1 визнано незаконним; поновлено ОСОБА_1 на посаді завідуючого діагностичним відділом у Державній установі «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» з 23 вересня 2015 року; стягнуто з Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 75906,63 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн., а всього 77906,63 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Також вищезазначеним рішенням стягнуто з Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» на користь держави судовий збір в сумі 1733,46 грн. Судом апеляційної інстанції також було вирішено допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення на її користь з Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі платежу за один місяць в сумі 4751,07 грн.

На виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року відповідачем було видано наказ №20 від 13 лютого 2017 року, за яким ОСОБА_1 було поновлено на посаді завідуючого діагностичним відділом Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» з 23 вересня 2015 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року касаційну скаргу Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» було задоволено частково рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року скасовано, а рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2016 року залишено в силі.

Підставою звернення із заявою про поворот виконання рішення відповідачем зазначено той факт, що водночас видання відповідачем двох ідентичних наказів про звільнення ОСОБА_1 є неможливим без відповідної підстави рішення суду про поворот виконання.

Однак, пунктом 2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом №58 від 29.07.1993 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110 встановлено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов'язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Беручи до уваги, що вказаним порядком ведення трудових книжок визначений спосіб внесення відповідних змін і для цього не потребується спеціальне рішення суду, враховуючи те, що поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням, суд приходить до висновку, що вимоги заявника, в частині допущення виконання судового рішення шляхом звільнення ОСОБА_1, є безпідставними, у звязку із чим задоволенню не підлягає.

Щодо повороту виконання рішення шляхом стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 5796,31 грн., які були сплачені за рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області, суд зазначає наступне.

Статтею 382 ЦПК України встановлені особливості повороту виконання в окремих категоріях справ.

Так, відповідно до ч.2 ст.382 ЦПК України у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Аналогічна вимога міститься у ст. 239 КЗпП України, згідно якої у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документів.

Разом з цим, представником заявника суду не надано доказів надання ОСОБА_1 у судовому засіданні завідомо неправдивих відомостей.

На підставі викладеного вимоги про поворот виконання шляхом стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 5796,31 грн., які були сплачені за рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області також не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 380, 382 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» про поворот виконання рішення суду по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук України» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська на протязі п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Волошин Є.В.