Справа № 642/5045/16-ц
Провадження № 2/642/85/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

18 серпня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Грінчук О.П.,

за участі секретаря Радько В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Чудовського В.А. про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню. В обґрунтуванню своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що заборгованість за кредитом відсутня, оскільки наявне судове рішення третейського суду з приводу того ж договору, за яким стягнута вся заборгованість за кредитом, а також відсутні підстави нарахування відсотків, тощо. У зв"язку з чим, вважав що виконавчий напис , вчинений нотаріусом Ч уловським В.А. з порушенням норм законодавства, а тому звернувся із вказаним позовом до суду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник ПАТ «Альфа-Банк» у судовому засіданні пояснив, що надав до нотаріуса всі необхідні документи, які підтверджують безспірність вимог до ОСОБА_1, а тому позов не підлягає задоволенню.

Приватний нотаріус не надав до суду відомостей щодо своєї позиції до позову, а також витребуваних судом документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису, до суду не надав.

Суд, вислухавши сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності, приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі, що обґрунтовується наступним:

Відповідно до ст.. 88 закону «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. В правовій позиції Верховного суду України у справі за № 6-887цс17 зазначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Чуловським В.А. 22 травня 2016 року за № 10852 вчинено виконавчий напис за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 490085857 від 08 вересня 2008 року у розмірі 4 751,23 дол. США, з яких заборгованість за кредитом 3898,73 долара США та відсотками у розмірі 852,50 доларів США нараховані за період з 08 вересня 2015 року по 18 лютого 2016 року.

Умови та порядок вчинення виконавчого напису регулюються, зокрема ст. 88 закону «Про нотаріат» та главою 16 Наказу МЮУ від 22.02.2012 N 296/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за N 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», а також Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172.

Відповідно до положень ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, приватний нотаріус Чуловський В.А. не надав до суду документів, які стали підставою для вчинення ним оскаржуваного виконавчого напису. Більш того, приватний нотаріус не виконав і ухвалу суду про надання документів, які стали підставою для зазначеної нотаріальної дії. Подані до суду ПАТ «Альфа-Банк» відомості та документи суд вважає не достатніми і не доводять виконання приватним нотаріусом вимог чинного законодавства при вчиненні виконавчого напису саме приватним нотаріусом, виконавчий напис якого оскаржується ОСОБА_1

Отже, зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів - документів приватного нотаріуса Чуловського В.А., які стали підставою для вчинення ним оскаржуваного виконавчого напису, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати дотримання зазначеним приватним нотаріусом порядку та умов вчинення оскаржуваного виконавчого напису, що є підставою для задоволення позову.

Також, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір № 490085857 від 08 вересня 2008 року, зі строком повного повернення кредиту 08 вересня 2015 року. У зв'язку з заборгованістю ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадської Організації «Всеукраїнський фінансовий союз», відповідно до рішення якого від 23 червня 2011 року по справі № 2132-5/60/11 стягнута заборгованість за кредитним договором № 490085857 від 08.09.08 за кредитом у розмірі 93 236,13 гривень, за відсотками 3755,95 грн. та пенею 2600,72 грн.

Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. У подальшому при невиконанні рішення суду у кредитора виникає право стягувати суми, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК, оскільки зобов'язальні правовідносини не припинилися. У ст. 599 ЦК зазначено, що зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з рішення зазначеного третейського суду, позовної заяви ПАТ «Альфа-Банк» до третейського суду, довідки про розрахунок заборгованості, вимоги про досудове врегулювання спору від 10.05.11, загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 490085857 від 08.09.08, у тому числі яка підлягала достроковому стягненню, і яка була предметом розгляду третейського суду, складала 11 706,17 доларів США що по курсу НБУ на момент третейського розгляду становила 93236,13 гривень, за відсотками 471,58 доларів США що по курсу НБУ на момент третейського розгляду відповідало 3755,95 гривень, пеня 326,53 долара США що по курсу НБУ на момент третейського розгляду відповідало 2600,72 гривні, що є підставою для висновку суду про стягнення з ОСОБА_1 за рішенням третейського суду від 23 червня 2011 року всієї заборгованості за кредитним договором, в тому числі тої що підлягала достроковому стягненню. Зазначене рішення третейського суду фактично виконано ОСОБА_1 у повному обсязі, про що свідчать матеріали виконавчого провадження, наявні в матеріалах справи.

В той же час, за оскаржуваним виконавчим написом заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 490085857 від 08.09.08 становить 3 898,73 долара США, яка, як було встановлено судом при вирішенні цієї справи, вже була стягнута за рішенням третейського суду від 23 червня 2011 року, яке виконане ОСОБА_1 у повному обсязі, що є наслідком для висновку про відсутність умов для вчинення виконавчого напису, що є підставою для задоволення позову.

Крім того, судом встановлено, що в виконавчому написі нотаріуса визначена заборгованість за відсотками у розмірі 852,50 долара США за період з 08 вересня 2015 року по 18 лютого 2016 року. Також, судом встановлено, що пунктом 2.3 кредитного договору передбачена дата остаточного повернення кредиту 08.09.2015 р., а розмір відсотків (п. 2.2 договору) визначений на рівні 18,5 % річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Відповідно до Вимоги про досудове врегулювання спору від 10.05.11 ПАТ «Альфа-Банк» достроково вимагав повернення кредиту, у відповідності до п. 10 Розділу № 2 кредитного договору, що має наслідком для судового висновку, що усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, оскільки за вимогою пункту 10 Розділу № 2 договору, позичальник був зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі протягом 30 днів з моменту відправлення вимоги, тобто до 10 червня 2011 року, а усі наступні щомісячні платежі за графіком після вказаної дати не підлягають виконанню. Вказані вище висновки підтверджуються правовими позиціями Верховного суду України, що викладені в постановах у справах № 6-900цс16, N 6-1206цс15, № 6-1412цс16, № 6-1174цс16.

Разом з тим, Відповідачем, не надано жодних відомостей щодо невиконання рішення третейського суду від 23 червня 2011 року, яким з Позивача вже було стягнено суму заборгованості за кредитним договором . Також ним не надано жодних доказів того, що рішення скасовано чи змінено. А тому на теперішній час існують два офіційних документи, за якими з Позивача стягнено заборгованість по одному і тому ж кредитному договору.

Окрім того, при зверненні заінтересованої особи - стягувача за захистом своїх цивільних прав на нотаріуса покладено обов'язок здійснити перевірку наявності певних умов, за яких може бути вчинена ця нотаріальна дія. Зокрема - це перевірка всіх документів, необхідних для вчинення виконавчого напису, які підтверджують наявність зобов'язання та їх безспірність.

Важливим для вчинення цієї нотаріальної дії є розуміння поняття «безспірності». Проблема полягає в тому, що у нотаріальному процесі бере участь одна сторона угоди (правочину), і нотаріус змушений оцінювати документи як докази лише однієї сторони - стягувача. Чинне законодавство на цей час не зобов'язує нотаріуса викликати боржника і з'ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимоги стягувача (кредитора). Право боржника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, що повинно підтверджуватися документами про вручення, або про неможливість вручення такого повідомлення у зв'язку з відмовою отримувача, або самовільною зміною його місця проживання.

Враховуючи вищевикладене, документи, які подає стягувач, повинні підтверджувати не лише заборгованість боржника та встановлювати прострочення виконання зобов'язання, а й безспірність цих фактів. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором.

Як зазначається в Узагальненні Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмов в їх вчиненні, однією з об'єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу.

Відповідачем до суду не надано жодних розрахунків заборгованості, які б підтверджували правильність суми заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса, та не надано документів, за якими здійснювалась видача нотаріусом виконавчого напису, які передбачені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999р. Також Відповідачем не надано жодних підтверджень отримання Позивачем Вимоги про усунення порушень за кредитним договором.

Керуючись п.п. 2-4 ст. 13 і ст. 16 ЦК України та враховуючи предмет спору, фактичні обставини у справі, а саме: наявність факту вчинення виконавчого напису нотаріуса одночасно з наявним вже ухваленим рішенням третейського суду, яке підлягає обов'язковому виконанню, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 15, 16, 18, 20 , ч.2 ст.258 ЦК України, ст..87,88, 84 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Чудовського Володимира Анатолійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича № 10852 від 22.05.16р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 490085857 від 08 вересня 2008 року у розмірі 4751, 23 доларів США.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через Ленінський районний суд м. Харкова.

Головуючий: