Справа №472/880/16-ц 09.08.2017 09.08.2017
Провадження №22-ц/784/1789/17
Справа № 472/880/16
Провадження №22-ц/784/1789/17 Суддя першої інстанції: Орленко Л.О.
Категорія 23 Суддя-доповідач апеляційної інстанції: Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 серпня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - Венделя О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Селянського (фермерського) господарства «Пролісок»

на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Селянського (фермерського) господарства «Пролісок» (надалі - СФГ «Пролісок») про визнання договору оренди землі недійсним, -

в с т а н о в и л а :

23 вересня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до СФГ «Пролісок» про визнання договору оренди землі недійсним.

Позивач зазначав, що на підставі державного акту на право власності на землю є власником земельної ділянки площею 4,95га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області.

В 2016 році він дізнався про наявність укладеного між ним та СФГ «Пролісок» у письмовій формі договору оренди землі від 21 лютого 2014 року належної йому на праві власності земельної ділянки, який 26 березня 2015 року зареєстрований державним реєстратором Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області.

Посилаючись на відсутність підпису та згоди на укладення договору оренди землі від 21 лютого 2014 року з СФГ «Пролісок», а також на те, що не уповноважував жодних осіб на укладання від його імені договорів щодо надання в оренду належної йому земельної ділянки, відповідних довіреностей від свого імені третім особам не надавав, позивач просив суд визнати недійсним договір оренди землі, укладений 21 лютого 2014 року між ОСОБА_4 та СФГ «Пролісок», без номеру, на підставі якого державним реєстратором Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області Одноор Н.В. було проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки 26 березня 2015 року, номер запису про інше речове право 9226366, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2017 рокупозов задоволено. Визнано недійсним договір оренди землі площею 4,95 га (кадастровий номер НОМЕР_1), розташованої в межах території Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, укладений 21 лютого 2014 року, без номеру, між ОСОБА_4 та СФГ «Пролісок», на підставі якого державним реєстратором Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області Одноор Н.В. було проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки 26 березня 2015 року, номер запису про інше речове право 9226366. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі представник СФГ «Пролісок», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу, представник позивача просив постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та таке встановлено судом, що ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого 18 жовтня 2007 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області, належить земельна ділянка загальною площею 4,95 га, для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області з кадастровим номером НОМЕР_2 (т.1 а.с.30).

21 лютого 2014 року між СФГ «Пролісок» та позивачем укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки строком на 49 років зі сплатою орендарем 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки що становить 1376,59 грн. (т. 1 а.с.8-10).

Відповідно до акту прийому-передачі від 21 лютого 2014 року вказану земельну ділянку ОСОБА_4 передав в оренду СФГ «Пролісок» (т. 1 а.с. 10).

26 березня 2015 року державним реєстратором Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області Одноор Н.В. проведено реєстрацію права оренди за договором оренди землі від 21 лютого 2014 року, укладеного між СФГ «Пролісок» та ОСОБА_4, номер запису про інше речове право: 9226366 (т. 1 а.с.11).

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 28 квітня 2017 року №28, підписи від імені ОСОБА_4 в графах «Орендодавець» в трьох примірниках Договору оренди землі від 21.02.2014 року, укладеного між ОСОБА_4 та С(Ф)Г «Пролісок», та в графах «Передав громадянин (ОСОБА_4)» в трьох примірниках Акта приймання-передачі земельної ділянки від 21.02.2014 року виконані не ОСОБА_4, а іншою особою (т. 2 а.с.65-75).

Відповідно до листа Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 19 червня 2017 року №19/115/05/8337 на сторінках 7-8 вказаного висновку виправлена технічна помилка «від імені ОСОБА_8» на «від імені ОСОБА_4» (т. 2 а.с. 104-105).

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що спірний договір, укладений від імені позивача, підписаний не ним, а іншою особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Згідно із ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір укладається в письмовій формі та відповідно до ст. 18 цього Закону набуває чинності після його державної реєстрації.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підписання договору оренди землі безпосередньо сторонами є основною і обов'язковою умовою його вчинення. Якщо експертизою підтверджено, що одна із сторін його не підписувала, це є підставою для визнання договору недійсним за ст. ст. 203, 215 ЦК України як такого, що вчинений поза волею учасника правочину.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм висновок суду першої інстанції про недійсність договору оренди землі, укладеного між СФГ «Пролісок» та ОСОБА_4 21 лютого 2014 року на підставі ч. 3 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України є вірним.

Посилання відповідача на те, що згідно журналу видачі с/г продукції в рахунок оплати за оренду земельного паю СФГ «Пролісок» позивач у 2013 році та 2016 році отримував в натуральній формі оренду плату, а тому фактично схвалив своїми діями укладений договір, на увагу не заслуговує.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції та в апеляційний інстанції, представник позивача заперечував отримання ОСОБА_4 орендної плати у будь-яких розмірах, передбачених оспорюваних договором.

Доводи проте, що оспорюваний договір укладався від імені та в інтересах позивача його братом - ОСОБА_6 є безпідставні, оскільки в самому тексті договору запис про це відсутній, а крім того належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 уповноважував свого брата на укладення договору оренди землі, матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а зводяться до переоцінки наданих доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням вимог закону, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Пролісок» відхилити.

Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова