22-ц/775/555/2017(м)
Категорія 57 Головуючий у 1 інстанції Харитонова Г.Л.
Суддя-доповідач Кочегарова Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Зайцевої С.А., Ткаченко Т.Б.,

з участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа», житлово-комунального підприємства «Керуюча Компанія «Кальміуська» про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

24 червня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди. Посилався на те, що в його квартирі АДРЕСА_1, яка є кутовою, у зимовий період відчувається суттєве зниження температури, проте оплату за опалення він здійснює в повному обсязі. Просив зобов'язати комунальне комерційне підприємство «Маріупольтепломережа» (далі ККП «Маріупольтепломережа») провести перерахунока вартості оплаченого ним, але не доодержаного тепла в лютому та березні 2016 року; зобов'язати житлово-комунальне підприємство по ремонту і експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя (далі ЖКП «Керуюча Компанія «Кальміуська») забезпечити відсутність можливості несанкціонованого втручання в систему опалювання жилого будинку АДРЕСА_1 з використанням рамки управління будинком та задвижок з метою регулювання подачі теплоносія у будинок; стягнути з відповідачів на його користь у відшкодування моральної шкоди по 1500 грн. з кожного та судові витрати у справі, які складаються з оплати витрат на правову допомогу 3700 грн. та судового збору в розмірі 580 грн.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 червня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, задовольнивши його позовні вимоги, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, заперечення проти апеляційної скарги представників ККП «Маріупольтепломережа» Єгельської О.В. та ЖКП «Керуюча Компанія «Кальміуська» Гириної С.В., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 разом з родиною мешкає за адресою : АДРЕСА_1.

01 лютого 2008 року ККП "Маріупольтепломережа" укладено договір № 117 з ЖКП Іллічівського району м.Маріуполя про відпуск теплової енергії. Межею розподілу відповідальності між цими організаціями, згідно п. 5.2 договору, є зовнішня стіна будинку (а.с. 90).

26 грудня 2011 року між ККП "Маріупольтепломережа" та ОСОБА_2 був укладений договір № 6323 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. На підставі цього договору підприємство взяло на себе зобов'язання надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов'язався своєчасно оплачувати надані послуги (а.с.36-41).

В м. Маріуполі створений Комітет самоорганізації населення «Центральний-1» за адресою м.Маріуполь, вул.Карпінського,72. Повноваження комітету розповсюджуються на АДРЕСА_1 в якому встановлений прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом від 07 жовтня 2015 року (а.с.66-71, 89).

12 квітня 2016 року головою КСН «Центральний-1» Белоусовою Л.В. складено акт, затверджений директором ЖКП Іллічівського району м.Маріуполя, про те, що на загальних зборах мешканців будинку по АДРЕСА_1 відповідальним за тепломір обрано мешканця квартири №19 - ОСОБА_7.(а.с.29-30).

У жовтні 2016 року частина мешканців будинку дійшли згоди щодо регулювання подачі теплоносія на будинок (а.с.13).

23 лютого 2016 року працівниками ЖКП «Керуюча Компанія «Кальміуська» був складений акт, яким було зафіксовано закриття задвижки у будинку АДРЕСА_1 та температуру повітря у квартирі позивача + 18 С; 26 лютого 2016 року та 18 березня 2016 року проводились заміри температури у квартирі позивача за участю представників ККП «Маріупольтепломережа» та зафіксована температура у житловій кімнаті + 22 С та відповідно + 23 С (а.с.15).

Відмовляючи ОСОБА_2 у позові, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ОСОБА_2 про покладення на ККП «Маріупольтепломережа» обов'язку провести перерахунок вартості оплаченого ним, але не доодержаного тепла в лютому та березні 2016 року, не відповідають діючому законодавству, а позов до ЖКП «Керуюча Компанія «Кальміуська» щодо зобов'язання забезпечити відсутність можливості несанкціонованого втручання в систему опалення житлового будинку з використанням рамки управління будинком та задвижок для регулювання подачі теплоносія у будинок, виходять за межі повноважень житлово-комунального підприємства. Відсутність винних дій відповідачів виключає підстави для відшкодування моральної шкоди та судових витрат.

З висновками суду не можна не погодитися.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У правовідносинах із споживачами ККП «Маріупольтепломережа» діє відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630, з наступними змінами та доповненнями (далі Правила № 630).

В п. 6 Правил № 630 зазначено, що послуги повинні відповідати: з централізованого опалення - нормативній температурі повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу) за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником (балансоутримувачем) будинку та/або виконавцем заходів до утеплення місць загального користування будинку.

Встановлено, що між позивачем та ККП «Маріупольтепломережа» був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Пунктом 20 Договору № 6323 передбачені точки розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві - у багатоквартирному будинку це зовнішня стіна будинку, або перший колодязь перед будинком.

За рівномірний розподіл теплової енергії всередині будинку та забезпечення санітарних норм відповідає балансоутримувач (обслуговуюча організація), що закріплено п. 5.2. Договору на відпуск теплової енергії № 117 від 01 серпня 2008 року.

Вимоги щодо кількісних і якісних показників послуг закріплені «Порядком проведення перерахунків плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 року № 151 (далі Порядок № 151).

Згідно з вимогами, що є додатком до Порядку № 151, перерахунок проводиться у разі, коли температура повітря в житлових приміщеннях (за умови їх утеплення) відповідає діючим нормам і правилам +18 С (у наружних кімнатах +20С) та відповідно до п. 5 Порядку № 151 , перерахунок проводиться тільки у разі відсутності квартирних та будинкових засобів обліку теплової енергії.

Зі справи вбачається, що у будинку встановлений прилад обліку теплової енергії і відповідальним за його стан мешканцями будинку обрано ОСОБА_7

Порядком № 151 визначено, що у разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, виконавець проводить перерахунок розміру плати за фактично надані послуги шляхом зменшення розміру плати за надання послуг з урахуванням вимог, наведених у додатку. При цьому такий перерахунок можливий тільки за відсутності у будинку квартирних та будинкових засобів обліку теплової енергії.

Оскільки у будинку де проживає позивач встановлений прилад обліку теплової енергії, нарахування оплати проводиться за фактично спожиту теплову енергію. Передбачених законом підстав для зобов'язання ККП ««Маріупольтепломережа» провести перерахунок нарахованої оплати ОСОБА_2 у позовній заяві не наведено і в судовому засіданні не встановлено.

Представленим актам з результатами замірювання температурного режиму в квартирі позивача у лютому-березні 2016 року судом першої інстанції дана відповідно оцінка і висновки з цього приводу наведені у судовому рішенні.

Не погоджуючись з висновками суду, позивач в апеляційній скарзі зазначив, що вважає неспроможним посилання суду на положення п. 20 договору № 6323 від 26 грудня 2011 року, який укладено між позивачем та ККП ««Маріупольтепломережа» про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оскільки відповідач ККП ««Маріупольтепломережа» не має права на звуження своєї відповідальності щодо виконання договору № 6323.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог чинного законодавства України.

В даному випадку, апеляційний суд не вбачає звуження відповідальності ККП «Маріупольтепломережа», оскільки за умовами договору дійсно визначена точка розподілу послуг підприємства; цей договір підписаний позивачем без застережень і з його умовами ОСОБА_2 погоджувався до моменту звернення до суду - 24 червня 2016 року. Факт подачі тепла у будинок позивач не оспорював, а зменшення температурного режиму у квартирі позивач, як видно з його пояснень, пов'язує з регулюванням приладу обліку теплової енергії.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд повно, всебічно перевірив доводи позивача та заперечення відповідачів, безпосередньо дослідив представлені сторонами докази і ухвалив рішення про відмову у позові до ККП ««Маріупольтепломережа» на законних підставах.

Переглядаючи судове рішення з урахуванням апеляційної скарги ОСОБА_2 відносно ЖКП «Керуюча Компанія «Кальміуська», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для того, щоб підприємство було зобов'язано забезпечити можливість несанкціонованого втручання в систему опалення будинку АДРЕСА_1 з використанням рамки управління будинку та задвижок для регулювання подачі теплоносія.

При цьому, суд, виконав вимоги ст.212 ЦПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Так, статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальній послуги» передбачено, у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Згідно Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного оснащення. Внутрішні будинкові мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання відносяться до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку, є його невід'ємною частиною і належить мешканцям на праві спільної сумісної власності, якщо вона обслуговує більше однієї квартири.

Як вбачається з матеріалів справи, мешканці будинку АДРЕСА_1 провели збори для вирішення питання про обрання відповідальної особи за показаннями тепломіра і регулювання подачі температури у відповідності з температурним режимом і на цих зборах обрали ОСОБА_7 відповідальним за тепломір встановлений у будинку (а.с.30).

Оскільки встановлено, що прилад обліку теплової енергії встановлений у підвалі будинку, контроль та регулювання температурного режиму здійснюється безпосередньо власниками будинку і, в даному випадку представником будинку ОСОБА_7

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, дав належну оцінку наданим доказам і дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у позові. При цьому порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування чи зміни рішення, суд першої інстанції не допустив.

Тому, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування рішення про відмову ОСОБА_2 у вимогах до ЖКП «Керуюча Компанія «Кальміуська» та покладення на підприємство зобов'язань забезпечити відсутність можливості несанкціонованого втручання в систему опалювання жилого будинку АДРЕСА_1 з використанням рамки управління будинком та задвижок з метою регулювання подачі теплоносія у будинок, оскільки вони виходять на межі їх повноважень.

Доводи ОСОБА_2, викладені в скарзі, про відсутність відомостей щодо приборів, якими здійснювались заміри та відомостей про те, що прибори проходили належну державну перевірку на достовірність їх показників; про зазначення різних показники термометрів, які застосовувались одночасно представниками відповідачів; про заміри температурного режиму в обох випадках тільки в жилий кімнаті, а не в кухні та ванній кімнаті, хоча приміщення кухні та ванної кімнати відносяться до опалювальної площі не спростовують правильності висновків, зроблених судом першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості та не містять правових підстав для скасування судового рішення.

Посилання представника позивача в суді апеляційної інстанції на положення Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14 лютого 2007 року N 71, порушення яких нібито допущено відповідачами, до уваги не приймаються, оскільки апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції тільки у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.303 ЦПК України.

Доводи скарги про те, що рішення загальних зборів мешканців будинку АДРЕСА_1 від 14 лютого 2016 року є неспроможним, що ці збори відбувалися без участі позивача і судом зроблено висновки, які не відповідають дійсності та спростовуються вище зазначеним протоколом, не є підставою для скасування рішення, оскільки за вимогами ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність рішення в межах заявлених вимог. Свої вимоги щодо дій представників будинку і, в тому числі ОСОБА_7, позивач залишив без розгляду.

Помилкове, на думку позивача, посилання суду на п.п. 6,7 абз.5 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених постановою КМУ від 24 січня 2006 року № 45 не призвело до ухвалення незаконного рішення, а тому, не може бути підставою для його скасування із задоволенням вимог ОСОБА_2

В рішенні повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Рішення суду постановлено з дотримання норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції та могли вплинути на рішення суду позивачем апеляційному суду не надано.

Враховуючи викладені обставини, колегія, розглядаючи вимоги ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про скасування рішення в повному обсязі, за відсутності доводів щодо незаконності рішення про відмову у позові про відшкодування моральної шкоди та судових витрат у справі, дійшла висновку, що суд правильно відмовив у позові в цій частині, виходячи з положень ст.23 ЦК України та наведених позивачем обґрунтувань моральної шкоди та витрат.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М. Кочегарова

Судді: С.А.Зайцева

Т.Б.Ткаченко