Справа № 360/490/17-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої - судді Міланіч А.М.

при секретарі - Хоменко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Бородянського районного нотаріального округу Гринюка Петра Дмитровича, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання заповіту нікчемним,

в с т а н о в и в :

В березні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його (позивача) батько ОСОБА_6 і після його смерті відкрилась спадщина на належні спадкодавцеві два житлових будинки по АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,4056 га для ведення особистого селянського господарства за цією ж адресою.

За життя, 17 січня 2012 року, ОСОБА_6 було складено заповіт, за яким він частину вказаного майна заповів своїм онукам - відповідачкам по справі ОСОБА_4 і ОСОБА_2

Він (позивач), його мати ОСОБА_5 та ОСОБА_2 спадщину прийняли шляхом подачі заяв до Бородянської державної нотаріальної контори, а ОСОБА_4 спадщину належним чином не прийняла, однак, нотаріусом Бородянської райдержнотконтори відмовлено у видачі їм свідоцтв про право на спадщину, так як на всі об'єкти нерухомості, зазначені у заповіті, відсутні правоустановлюючі документи.

Фактично складений батьком заповіт є незаконним та містить неіснуючі дані, оскільки як будинки так і земельні ділянки є спільною сумісною власність подружжя покійного батька ОСОБА_6 та ОСОБА_5, що при складанні заповіту враховано не було. Крім цього, в заповіті вказано, що заповідач заповів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не частини житлового будинку та земельних ділянок, а окремі будинки та вказав розміри земельних ділянок, які не відповідають Державним актам на право власності на земельні ділянки, що унеможливлює видачу свідоцтв про право на спадщину як за заповітом, так і за законом.

Тому просив визнати зазначений заповіт ОСОБА_6 від 17 січня 2012 року нікчемним.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та викладене підтвердив.

Представник відповідачки ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_7 в судовому засіданні позов визнала повністю, щодо визнання нікчемним заповіту не заперечувала.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідачки та третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача та чоловік третьої особи по справі ОСОБА_5 - ОСОБА_6 і після його смерті відкрилась спадщина на належні спадкодавцеві будинковолодіння, яке складається з двох житлових будинків з надвірними будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,4056 га, кадастровий номер НОМЕР_2, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташовані за цією ж адресою, що підтверджується матеріалами справи (а.с.5-6,8-11) та визнається сторонами.

За життя, а саме 17 січня 2012 року, ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу Київської області Гринюком П.Д., яким заповів житловий будинок під літерою «А» з надвірними будівлями та спорудами під АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 0,18 га, кадастровий номер НОМЕР_1, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, яка розташована на території с.Галинка Бородянського району Київської області по АДРЕСА_1, та земельну ділянку площею 0,3056 га, кадастровий номер НОМЕР_2, надану для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за тією ж адресою, - ОСОБА_4, а житловий будинок під літерою «Б» під АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 0,07 га, кадастровий номер НОМЕР_1, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, яка розташована на території с.Галинка Бородянського району Київської області по АДРЕСА_1, та земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер НОМЕР_2, надану для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за тією ж адресою, - ОСОБА_2, (а.с.37).

Позивач ОСОБА_1, відповідачка ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_5 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6, подавши 18 березня 2016 року відповідні заяви до Бородянської районної державної нотаріальної контори Київської області (а.с.29-31).

18 липня 2016 року державним нотаріусом Бородянської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено ОСОБА_1 у видачі на його ім'я та ім'я його довірителів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом на майно померлого ОСОБА_6 в зв'язку з відсутністю правоустановлюючих документів на спадкове майно (а.с.12).

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Як вбачається з матеріалів справи, право власності на спадкове будинковолодіння було зареєстроване за померлим ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 року на підставі рішення виконкому Бородянської районної ради № 82 від 20 квітня 1987 року, тобто, дане майно було набуте ним в період шлюбу з третьою особою по справі ОСОБА_8, шлюб з якою укладено 10 січня 1961 року (а.с.10-11,63-70).

Відповідно до ч.1 ст.22 КпШС України, який діяв на час надбання цього майна, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.1,3 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Таким чином вказане будинковолодіння на час складення оспорюваного заповіту належало на праві спільної сумісної власності подружжю ОСОБА_6 і ОСОБА_5 та не було між ними розділене, а тому заповідач не мав права одноособово розпоряджатись даним майном.

Також ОСОБА_6 не мав права розпорядитись і земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_1, надану для обслуговування цього будинку, так як згідно положень ст.377 ЦК України, ст.120 ЗК України в даному випадку право власності на земельну ділянку переходить з набуттям права власності на будинок, який на ній розміщений.

Крім того, в заповіті зазначено розміри земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 - 0,18 га та 0,07 га, а земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 - 0,3056 га 0,10 га, в той час, як згідно державних актів їх розміри становлять відповідно 0,25 га та 0,4056 га та ніким не розділені в натурі.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_6 не мав права на складення заповіту на розпорядження зазначеним в заповіті майном, а тому даний заповіт необхідно визнати нікчемним.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір в розмірі 640 грн., тобто, по 213,33 грн. з кожного (640 грн. : 3).

Керуючись ст.203,215,216,1257 ЦК України, ст.22 КпШС України, ст.60-61,63,65 СК України, ст.10,11,209,212-215,218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Бородянського районного нотаріального округу Гринюка Петра Дмитровича, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання заповіту нікчемним задовольнити.

Визнати заповіт, складений ОСОБА_6 та посвідчений 17 січня 2012 року приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу Київської області Гринюком Петром Дмитровичем, зареєстрований в реєстрі за № 37, нікчемним.

Стягнути з ОСОБА_2, приватного нотаріуса Бородянського районного нотаріального округу Гринюка Петра Дмитровича та ОСОБА_4 в дохід бюджету судовий збір в розмірі по 213 (двісті тринадцять) гривень 33 копійки з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Бородянський районний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддяА.Міланіч