У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка Є.М.,
суддів:Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,
при секретарі:Нечасному О.Л.
за участю:позивача ОСОБА_5, його представника ОСОБА_6, представника відповідача Галицького І.П.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА Життя» на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА Життя» про захист прав споживачів та стягнення страхової виплати,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 січня 2016 року задоволено позов ОСОБА_5, стягнуто з ПрАТ «СК «УНІКА Життя» на його користь страхову виплату в розмірі 31467 грн. 75 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПрАТ «СК «УНІКА Життя» звернулося з апеляційною скаргою та, посилаючись на неналежну оцінку доказів, просило скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, в якому позовні вимоги ОСОБА_5 відхилити, дії ПрАТ «СК «УНІКА Життя» щодо відмови у задоволенні страхової виплати за Договором страхування життя з участю в інвестиційному доході №РБ020139 від 18 серпня 2015 року визнати законними.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_5, заповнюючи Заяву на страхування, знаючи про серйозні фізичні розлади свого здоров'я, знехтував своїм обов'язком, передбаченим п.7.2 Правил, подав свідомо неправдиві відомості про стан свого здоров'я, чим суттєво порушив умови Договору страхування на момент його укладення. Вказані в виписному Епікризі з історії хвороби та листку непрацездатності захворювання є хронічними і на момент укладення Договору страхування (за 9 днів до встановлення діагнозу) позивач вже мав вказані захворювання.

Апелянт зазначив, що даний випадок також не може бути визнаний страховим на підставі п.3.4. Програми страхування №11, якою передбачено, що страхування на умовах цієї Програми не надається страхове покриття та не здійснюються страхові виплати, якщо подія з числа визначених пунктом 2.1.1 та/або пунктом 2.2. цієї Програми відбулася внаслідок: а) захворювання, яке було виявлено та/або на яке хворіла застрахована особа на момент укладення Договору страхування на умовах цієї програми; б) захворювання, яке стало наслідком розвитку у Застрахованої особи хвороби, кваліфікованої як передіснючий стан.

Справа розглядалася судами неодноразово. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 14 червня 2017 року скасовано рішення апеляційного суду Чернігівської області від 05 квітня 2016 року, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Зазначено, що судом апеляційної інстанції залишено не перевіреними підстави відмови страховика у виплаті страхувальникові страхового відшкодування у разі його госпіталізації, зокрема, за рахунок чого страхувальник дійшов висновків про характер діагностованих захворювань у позивача, чи мало місце порушення умов договору зі сторони позивача щодо його звернення до медичних закладів і наявність раніше встановленого йому діагнозу або перебування на довготривалому лікуванні.

Судом касаційної інстанції вказано, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд дійшов висновку про те, що захворювання позивача, зазначене у виписному епікрізі є наслідком хвороби, кваліфікованої як передчасний стан (пп. «б» п.3.4 Програми страхування №11 Правил страхування), не звернувши належної уваги, що страховик відмовив страхувальникові у страховій виплаті з інших підстав, а саме через існування захворювання, яке було виявлене та/або на яке хворіла застрахована особа на момент укладення договору страхування (пп. «а» п.3.4 Програми страхування №11 Правил страхування).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, з урахуванням висновків суду касаційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові, а також у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів щодо надання позивачем неправдивої інформації відносно його стану здоров'я, тобто підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування не було.

Колегія суддів погоджується з встановленими обставинами та правовідносинами, висновки суду першої інстанції щодо них і результат вирішення справи вважає вірними, обґрунтованими й законними.

Судом встановлено, що 18 серпня 2015 року між ПрАТ «СК «УНІКА Життя» та ОСОБА_5 було укладено договір страхування життя з участю в інвестиційному доході №РБ020139 за програмою Райффайзен Еліт. Строк дії договору з 00:00:00 19 серпня 2015 року до 23:59:59 18 серпня 2025 року (а.с.6-7).

Також між сторонами 18 серпня 2015 року було укладено додаткову угоду до договору страхування життя РБ020139 від 19 серпня 2015 року (а.с.8-10).

Вигодонабувачем за умовами договору є ОСОБА_5, крім випадку смерті застрахованої особи.

В п.10.3.3 Додаткової угоди до Договору РБ020139 страхування життя за програмою «Райффайзен еліт» зазначено, що страховик зобов'язується у разі настання протягом строку дії цієї страхового випадку «Госпіталізація Застрахованої особи: а) внаслідок нещасного випадку, що трапився з Застрахованою особою під час дії Договору страхування; б) внаслідок хвороби, яку вперше було діагностовано у Застрахованої особи під час дії Договору страхування» здійснити на користь Застрахованої особи Страхову виплату у розмірі еквіваленту 100 євро за кожен день стаціонарного лікування Застрахованої особи, за умови, якщо воно тривало, щонайменше три дні, якщо інше не передбачене умовами Договору страхування на умовах цієї Програми. Максимальна кількість днів перебування Застрахованої особи на стаціонарному лікуванні протягом одного Страхового періоду, за яку здійснюється Страхова виплата, складає 60 календарних днів.

Пунктом 10.3.4 додаткової угоди передбачено, що страхова виплата за страховим випадком «Госпіталізація Застрахованої особи» здійснюється за умови надання Страховику документу, що підтверджує факт і розкриває причини та обставини настання страхового випадку, виданий компетентним органом, компетентною лікарською комісією, лікувально-профілактичним або іншим медичним закладом (зокрема: акт про нещасний випадок; листок непрацездатності; документ, який засвідчує перенесення Застрахованою особою хірургічного втручання або захворювання, підтверджений відповідними лабораторними, клінічними, гістологічними, радіологічними та іншими дослідженнями). Страховик звільняється від виконання обов'язків за цим Договором страхування, якщо госпіталізація Застрахованої особи була прямо пов'язана з вагітністю; пологами; абортом; неофіційним абортом (тобто, абортом, здійсненим поза меж лікувального закладу); гінекологічними хворобами; косметичною або пластичною хірургією, за виключенням випадків, коли косметична або пластична операція була здійснена внаслідок події, визнаної нещасним випадком згідно цього Договору страхування.

За правилами добровільного страхування життя (нова редакція), а саме згідно п.7.2 підставою для укладення Договір страхування є Заява на страхування, яка заповнюється, підписується Заявником і подається ним страховику за встановленою формою. Страховик бере на себе зобов'язання щодо страхового захисту лише за умови, якщо Замовник відповів на всі питання, які містяться у Заяві на страхування (у тому числі, в Анкеті про стан здоров'я Застрахованої особи), правдиво та повністю. Зокрема, це стосується питань щодо поточних або колишніх захворювань, порушень здоров'я, скарг на стан здоров'я, а також щодо професійної діяльності та захоплень (хобі) Застрахованої особи. Особа, яка підписала заяву на страхування, несе відповідальність за правильність та правдивість інформації вказаної у заяві на страхування, навіть у тому випадку, якщо ця особа не заповнювала Заяву особисто. Згідно п.7.4 Правил для укладання Договору страхування, Страховик може вимагати у Заявника додаткові документи, необхідні для оцінки рівня страхового ризику. Зокрема, Страховик має право вимагати інформацію медичних установ про стан здоров'я особи, страхування якої має бути предметом Договору страхування та інші документи.

Вбачається, що ОСОБА_5 заповнив та підписав особисто Анкету №1 Декларація про стан здоров'я Застрахованої особи до Заяви РБ020139 (а.с.16). Будь-яких додаткових документів Страховик не вимагав.

Також за умовами Правил вбачається, що Договір страхування на умовах цієї програми може додатково передбачати зобов'язання страховика здійснити Страхові виплати у разі настання протягом строку дії Договору страхування на умовах цієї Програми наступних Страхових випадків: 2.2. Госпіталізація Застрахованої особи внаслідок хвороби, яку вперше було діагностовано у Застрахованої особи під час дії Договору страхування.

Згідно п.3.4 Правил якщо інше не передбачено Договором страхування на умовах цієї Програми, не надається страхове покриття та не здійснюються Страхові виплати, якщо подія з числа визначених пунктом 2.1.1 та/або пунктом 2.2. цієї Програми відбулася внаслідок: а) захворювання, яке було виявлено та/або на яке хворіла Застрахована особа на момент укладення Договору страхування на умовах цієї Програми; б) захворювання, яке стало наслідком розвитку у Застрахованої особи хвороби, кваліфікованої як перед- існуючий стан.

Отже, як вбачається з вищезазначеного договору страхування, пунктом 10.3.3. передбачено додаткові умови здійснення страхової виплати.

З виписного епікризу №іст13176 вбачається, що 27 серпня 2015 року у ОСОБА_5 відбувся приступ, який проявлявся - вираженим головним болем з переважною локалізацією в ділянці лівого ока, повне випадіння гостроти зору на ліве око на висоті приступу головного болю до 5-7 хвилин. Позивач знаходився на обстеженні та лікуванні в Чернігівській обласній лікарні з 27 серпня 2015 року по 07 вересня 2015 року та встановлений діагноз: хронічний кистозний арахноїдит (арханоїдальна киста медіобазальних відділів лівої скореневої долі (1,1-3.7-2.5 см)), аномалія розвитку поперечних венозних синусів, S-подібна деформація обох внутрішніх сонних артерій (лівої гемодинамічно значима) із зовнішньою гідроцефалією, вираженим синдромом внутрішньочерепної гіпертензії з лікворно гіпертензивними кризами - 1-2 рази на тиждень Дисцикуляторна енцефалопатія 2 ст, весибулоатаксія, помірно вираженого ступеня, з приступами офтальмологічної (асоційованої - випадіння зору зліва) мігрені (1-2 рази на місяць). Також в анамнезі зазначено, що захворів в 2015 році, можлива причина, на думку хворого, психоемоційне навантаження. (а.с.20).

ОСОБА_5 10 вересня 2015 року звернувся до ПрАТ «СК «УНІКА Життя» з заявою про настання страхового випадку (а.с.49).

11 вересня 2015 року він отримав відповідь про відмову у здійсненні Страхової виплати. Страховик зазначив, що має всі підстави стверджувати, що на момент укладення Договору Страхувальник знав про власні захворювання і подав свідомо неправдиві відомості про стан свого здоров'я, що є суттєвим поруенням умов Договору страхування, оскільки проміжок часу від дати укладення Договору до дати подання Заяви, - занадто короткий для першого діагностування хвороб, вказаних в наданих до Заяви лікарських документах (а.с.17, 52).

З відповіді Чернігівської міської лікарні №2 вбачається, що ОСОБА_5 в термін з 01 січня 1992 року по теперішній час на стаціонарному лікуванні не перебував, по медичну допомогу до травматологічного пункту не звертався (а.с.21).

Згідно зі ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вищезазначене, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів апеляційного суду встановив, що на час укладання договору 18 серпня 2015 року ОСОБА_5 був здоровий, під наглядом лікаря не перебував, лікувально-профілактичні заклади не відвідував, та протилежного відповідачем не було доведено, тому й підстав для відмови у виплаті Страхової виплати не було, ПАТ «СК «УНІКА Життя» повинно виконати зобов'язання відповідно до Закону України «Про страхування», умов Договору страхування життя, Додаткової угоди укладених 18 серпня 2015 року та Правил добровільного страхування життя (нова редакція).

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, суду також не надано доказів, які б спростували вищезазначені висновки та, крім того, не надано доказів, що хвороба позивача діагностована не вперше.

Також слід зазначити, що Страховик мав всі підстави та права вимагати результати медичного обстеження та перевірки повідомленої страхувальником інформації, звернення до експерта, витребувати додаткові дані про стан здоров'я ОСОБА_5, що передбачено Правилами добровільного страхування життя (а.с.11-15) та відповідно до п. 5.4 договору страхування (а.с.6-10), однак не скористався наданим правом, відмовив у виплаті страхової виплати, ґрунтуючись на припущеннях та всупереч умовам укладеного договору з додатковими угодами та Правил страхування.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального та процесуального права та ухвалено законне і обґрунтоване рішення з додержанням положень чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА Життя» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: