Справа № 415/149/17-ц
Провадження № 2/415/412/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.17 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря Кравченко О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю представника відповідача, третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Міністерства фінансів України, Лисичанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, Прокуратури Луганської області про стягнення моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, треті особи Міністерство внутрішніх справ, Головне управління національної поліції України у Луганській області, Генеральна Прокуратура України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Лисичанського міського суду із позовною заявою до Державної казначейської служби України, Міністерства фінансів України, Лисичанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, Прокуратури Луганської області про стягнення моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, треті особи Міністерство внутрішніх справ, Головне управління національної поліції України у Луганській області, Генеральна Прокуратура України.

Згідно заявлених вимог, позивач ОСОБА_3 просить суд стягнути на його користь на відшкодування моральної шкоди завданої йому незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду з Державного Казначейства України 2 000 000 гривень і судові витрати по справі, а також зобов'язати Державне Казначейство України списати у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України кошти в розмірі 2 000 000 гривень на виплату йому в якості компенсації завданої моральної шкоди та кошти на судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 заявила клопотання про призначення у даній цивільній справі комісійної судово-медичної експертизи.

В судовому засіданні представник відповідача та третіх осіб ОСОБА_2 заперечував проти задоволення заявленого клопотання.

Розглянувши клопотання представника позивача, враховуючи посилання позивача в позовній заяві на те, що внаслідок незаконних дій органу досудового розслідування та прокуратури міста Лисичанська після звільнення з-під варти протягом 2010 - 2011 років він вимушений був майже щомісячно проходити лікування в кардіологічному відділенні Лисичанської ЦМЛ, а з 17.03.2011 року став інвалідом II групи і до цього часу продовжує хворіти і лікуватися. До 26.05.2010 року в нього ніколи не боліло серце, він завжди був врівноважений, спокійний. Постійне переслідування його органом досудового розслідування, виклики до слідчого, погрози позбавити його свободи на тривалий час, довели його до психічного розладу здоров'я і 29.06.2010 року він опинився на стаціонарному лікуванні в Луганській обласній психіатричній лікарні. Він не міг жити спокійно, перед працівниками міліції відчував не лише почуття страху, а й жах. Він не міг після звільнення з-під варти 10.06.2010р. спати протягом декількох днів, жахався від кожного дзвінка, не міг працювати, не міг їсти, постійно був у стані тривоги. Кожен виклик в міліцію закінчувався погіршенням стану здоров'я, він знаходився в постійному очікуванні повторного затримання і взяття його під варту. Закрите приміщення камери ІТТ наводило на нього жах, він не міг в ній знаходитися психологічно. Обстановка, стіни, грати не давали його можливості відчувати себе людиною. Затримувати його і обирати запобіжний захід в якості тримання його під вартою у органу досудового розслідування не було жодної обґрунтованої підстави, але слідчий Борис В. В. це зробив, просто знущаючись з нього психологічно. Він від цього отримував задоволення, спостерігаючи його страждання. Це цинічно, особливо враховуючи те, що він такого ставлення до себе не заслуговував, він жодного злочину не скоював. Внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності, незаконного засудження, до нього змінилося ставлення в місті не тільки з боку знайомих, рідних, співробітників. Мешканці міста, які його майже до цього не знали, постійно його обговорювали, по місту поширювалися чутки, одна жахливіша за іншу. Люди вважали його шахраєм, бо він слідством за це притягався і засуджувався судом до відповідальності, хоча взагалі його не знали. Йому страшно було ходити по місту, бо він відчував погляди осуду з боку людей, і це його психологічно пригнічувало, бентежило, не давало жити спокійно. Враховуючи ступінь вини органу досудового слідства, прокуратури і суду у зв'язку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності за скоєння тяжких злочинів і засудження до п'яти років позбавлення волі, яких він не скоював; враховуючи глибину його фізичних і душевних страждань протягом тривалого часу; враховуючи втрату здоров'я, яке він до цього часу не можу поновити; виходячи з принципів розумності і справедливості, він вимагає відшкодування йому моральної шкоди в розмірі 2 000 000 грн., хоча розуміє, що навіть цим розміром коштів неможливо компенсувати йому ті душевні страждання, які він переніс і переносить щоденно до цього часу, та поновити йому втрачене здоров'я.

В інтересах позивача та для ухвалення законного та обґрунтованого рішення у даній цивільній справі, суд вважає доцільним проведення експертизи такого виду.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 145 ЦПК України призначення експертизи є обовязковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обовязковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоровя, 2) психічний стан особи, 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ЦПК України комісійна експертиза проводиться не менш як двома експертами одного напряму знань.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 202 ЦПК України суд може за заявою особи, яка бере участь у справі, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Керуючись ст.ст. 143, 145, 202, 208-210, 239 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 про призначення комісійної судово-медичної експертизи, задовольнити.

Призначити по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Міністерства фінансів України, Лисичанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, Прокуратури Луганської області про стягнення моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, треті особи Міністерство внутрішніх справ, Головне управління національної поліції України у Луганській області, Генеральна Прокуратура України комісійну судово-медичну експертизу, проведення якої доручити Луганському бюро судово-медичних експертиз.

Виконання експертизи доручити експертам Луганського бюро судово-медичних експертиз, що знаходиться за адресою: 93400, м. Сєвєродонецьк, вул. Донецька, 37.

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову експерта від давання висновку без поважних причин за ст.ст. 384, 385 КК України.

На розгляд експертів поставити наступне питання:

1)Чи є причинно-наслідковий зв'язок між погіршенням стану здоровя ОСОБА_3 та незаконним порушенням стосовно нього кримінальних справ 01.04.2006 року за ч. 1 ст. 185 КК України, 13.03.2008 року за ч. 3 ст. 190 КК України, 20.01.2010 року за ч. 1 ст. 190 КК України, 17.03.2010 року за ч. 3 ст. 190 КК України, 20.05.2010 року за ч. 2 ст. 190 КК України, 14.06.2010 року за ч. 1 ст. 190 КК України, 21.09.2010 р. за ч. 1 ст. 358 КК України, 10.06.2010 року за ч. 1 ст. 345 КК України та за ч. 2 ст. 342 КК України, незаконним предявленням ОСОБА_3 04.06.2010 р. обвинуваченням про скоєння кримінальних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України, а 24 вересня 2010 р. предявленням обвинувачення про скоєння кримінальних злочинів передбачених ст. 186 ч. 2, ст. 15 ч. 2, ст. 190 ч 2, ст. 190 ч. 3, ст. 358 ч. 1 КК України і 14 липня 2010 р. незаконним предявленням обвинувачення про скоєння кримінальних злочинів передбачених ст. 342 ч. 2, ст. 345 ч. 1 КК України; незаконним накладенням арешту на рухоме і нерухоме майно ОСОБА_3; незаконним затриманням ОСОБА_3 26.05.2010 р. в порядку ст. 115 КПК України; незаконним продовженням строку затримання до 10 діб постановою Лисичанського міського суду від 28.05.2010 р., незаконним обранням Лисичанським міським судом 04.06.2010 р. запобіжного заходу у виді тримання під вартою; незаконним засудженням ОСОБА_3 вироком Лисичанського міського суду від 04.04.2012 р. до пяти років позбавлення волі; незаконним засудженням ОСОБА_3 вироком Лисичанського міського суду від 29.06.2011 року до пяти років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України; незаконною спробою працівниками Лисичанського МВ ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 зробити обшук в будинку № 97 по вулиці Л. Шевцової в м. Лисичанську у відсутність на це судового рішення; незаконним знаходженням на підписці про невиїзд з 10.06.2010 р. до 18.11.2016 р., а після цих подій і слідчих дій стан здоровя ОСОБА_3 постійно погіршувався?

Експертизу провести за участю ОСОБА_3, виклик якого здійснити через його представника адвоката ОСОБА_4 за моб. тел. 050-568-51-71 або через Лисичанський міський суд Луганської області.

У разі необхідності, надати у розпорядження експертів для вивчення матеріали цивільної справи та оригінали всіх історій хвороб на імя ОСОБА_3 за період з 11.06.2010 року до теперішнього часу про стаціонарне лікування в кардіологічному відділенні Лисичанської комунальної лікувально-профілактичної установи Центральної міської лікарні ім. Тітова; оригінал медекспертної справи на імя ОСОБА_3 про визнання його інвалідом ІІ групи з 17 березня 2011 року по загальному захворюванню, надані Лисичанською міжрайонною МСЕК до Лисичанського міського суду Луганської області; медичну амбулаторну картку на імя ОСОБА_3; медичну картку стаціонарного хворого № 888 на імя ОСОБА_3 (Т. 2 а.с. 46-73).

Копію ухвали направити для виконання експертам Луганського бюро судово-медичних експертиз.

Витрати на проведення експертизи покласти на позивача ОСОБА_3.

Розяснити сторонам положення ст. 146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі: - у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні; - у разі відхилення відповідача від проведення судово-генетичної експертизи у справах про визнання батьківства, суд має право постановити ухвалу про примусовий привід на проведення такої експертизи.

Зупинити провадження по даній цивільній справі на весь час проведення експертизи.

Ухвала в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА