Справа 688/581/17
№ 2/688/406/17
Рішення

Іменем України

26 липня 2017 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого судді Мазур Н.В.

за участю секретаря судового засідання Варшавської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівці справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 10.02.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 1900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком Договір.

В порушення умов вказаного договору відповідач зобовязання за договором не виконував, в звязку з чим станом на 31.01.2017 року допустив заборгованість у сумі 13184 грн.67 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 1167 грн.47 коп., по процентах за користування кредитом - 9613 грн.17 коп., по пені та комісії - 1300 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 604 грн.03 коп., яку просить стягнути.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, де зазначив про підтримання позову в повному обсязі, не заперечує заочному розгляду справи та ухваленню заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні 19.04.2017 року позов визнав частково, зазначив, що не згідний з розрахунком заборгованості позивача, оскільки з його заробітної карти банком проводилось списання коштів на погашення кредиту. В подальшому в судові засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку про що свідчать поштові повідомлення, причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подавав.

Зясувавши письмову думку позивача, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк його виконання.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 10.02.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого, банк зобовязався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 1900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зі змісту Заяви позичальника від 10.02.2007 року вбачається, що позичальник ОСОБА_1 ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку; він згоден, що ця Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Вказані письмові документи містять усі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачені ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а тому в силу положень ст. 638 ЦК України, даний договір вважається укладеним.

При укладенні вищевказаного договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором, станом на 10.02.2007р. розмір відсоткової ставки за користування кредитом становив 36% на рік, з 01.01.2016р. збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 36% до 43,20% на рік, які нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом.

На виконання умов договору банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 1900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік, з 01.01.2016р. збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 36% до 43,20% на рік, які нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач у судовому засіданні не навів належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у нього на день розгляду справи не існує заборгованості по договору, не спростував розрахунки заборгованості, надані позивачем, свої розрахунки не надав.

Крім того, позивачем на запит суду новий розрахунок заборгованості з урахуванням часткового погашення відповідачем боргу суду не надано.

Зважаючи на невиконання відповідачем умов договору щодо повернення кредитних коштів та беручи до уваги розрахунок заборгованості за договором №б/н від 10.02.2007 року, суд дійшов висновку, що заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 31.01.2017 року становить 12080 грн.64 коп., яка складається з заборгованості: за кредитом - 1167 грн.47 коп., по процентах за користування кредитом - 9613 грн.17 коп., по пені та комісії - 1300 грн.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_1 штрафів в сумі 500 грн. та 604 грн.03 коп. в цій частині позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні таких норм права.

Проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 223 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , МФО №305299, на рахунок № 3111 заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.02.2010 року: за кредитом - 1167 грн.47 коп., по процентах за користування кредитом - 9613 грн.17 коп., по пені та комісії - 1300 грн., а всього 12080 грн.(дванадцять тисяч вісімдесят) грн. 64 коп.та 1600 грн. в повернення судового збору.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, в Апеляційний суд Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд.

Головуюча: Н.В.Мазур