ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/1521/16-ц
Провадження № 2/210/50/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"20" липня 2017 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого-судді: Ступак С.В.,

при секретарі судового засідання Драгуновій Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі об'єднаним цивільним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МіК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача розпорядника майна ОСОБА_5 про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2016 року позивачі по справі звернулись до Криворізького районного суду м. Кривого Рогу з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заборгованості по заробітній платі.

02 грудня 2016 року суддею Криворізького районного суду м. Кривого Рогу-Коваль Н.В. було заявлено самовідвід по вказаній цивільній справі та Ухвалою Криворізького районного суду м. Кривого Рогу справу було передано до канцелярії суду для повторного автоматичного перерозподілу.

02 грудня 2016 року цивільні справи за позовом ОСОБА_2, до Товариства з обмеженою відповідальністю «МіК», третя особа про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заборгованості по заробітній платі та ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МіК», третя особа про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заборгованості по заробітній платі Ухвалою Криворізького районного суду м. Кривого Рогу були передані на розгляд до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу.

Відповідно до Протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 22 грудня 2016 року цивільна справа за позовом ОСОБА_2, до Товариства з обмеженою відповідальністю «МіК», третя особа про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заборгованості по заробітній платі та ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МіК», третя особа про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заборгованості по заробітній платі надійшли до провадження судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Ступак С.В.

06 січня 2017 року Ухвалою суду цивільні справа за позовом ОСОБА_2, до Товариства з обмеженою відповідальністю «МіК», третя особа про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заборгованості по заробітній платі та ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МіК», третя особа про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заборгованості по заробітній платі були об'єднанні в одне провадження та присвоєно номер справи № 177/1521/16-ц , провадження № 2/210/50/16.

06 січня 2017 року Ухвалою суду за клопотанням представника відповідача ТОВ «МіК» ОСОБА_7було залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача розпорядника майна ОСОБА_5.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_2 зазначила, що з 16.07.2012 року по 23.07.2014 рік вона працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «МіК», у якості кондитера 3-го розряду. На порушення ст.. ст. 47,116 КЗпП України у день звільнення з роботи позивачу не були виплачені грошові кошти, які належали від підприємства та не було видане письмове повідомлення про розмір заборгованості.

Заочним рішенням Криворізького районного суду м. Кривого Рогу від 18.06.2015 року частково були задоволені вимоги позивача та з відповідача були стягнуті грошові кошти у розмірі 102440,96 грн.

Позивач у позові зазначила, що згідно вимог ст.. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, однак, станом на час звернення до суду кошти відповідачем не сплачено, у зв'язку з чим, позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь за затримку виплати заборгованості по заробітній платі за період з 19 червня 2015 року по 24 лютого 2017 року 11 463,66 грн. без урахування стягнення податку з доходів фізичних осіб.

Позивач ОСОБА_3 у позові зазначила, що з 20.09.2010 року по 23.07.2014 рік працювала на підприємстві відповідача Товаристві з обмеженою відповідальності «МіК» на посаді укладаника-пакувальника. Наказом по підприємству за № 97-к від 23.07.2014 року позивач звільнилась з підприємства за згодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України. На порушення ст.. ст. 47,116 КЗпП України у день звільнення з роботи позивачу не були виплачені грошові кошти, які належали від підприємства та не було видане письмове повідомлення про розмір заборгованості.

Заочним рішенням Криворізького районного суду м. Кривого Рогу від 18.02.2015 року частково були задоволені вимоги позивача та з відповідача були стягнуті грошові кошти у розмірі 4922,58 грн.

Позивач у позові зазначила, що згідно вимог ст.. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, однак, станом на час звернення до суду кошти відповідачем не сплачено, у зв'язку з чим, позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь за затримку виплати заборгованості по заробітній платі за період з 19 листопада 2015 року по 24 лютого 2017 року 15209,37 грн. без урахування стягнення податку з доходів фізичних осіб.

Представник позивачів за довіреність ОСОБА_8 подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути в його відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні присутній не був, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено.

У зв'язку з цим, з огляду на належне повідомлення позивачів та відповідача про дату, час та місце розгляду вказаної цивільної справи, суд зі згоди позивачів та їх представника вважає можливим провести заочний розгляд вказаної справи на підставі наявних в ній письмових доказів.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням Криворізького районного суду м. Кривого Рогу від 18 червня 2015 року встановлено, що згідно трудової книжки ОСОБА_2 наказом № 159-к від 12.07.2012 року прийнята на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» на посаду учня кондитера, на підставі наказу від 01.02.2013 року № 35-к найменування посади змінено на кондитера та наказом від 23.07.2014 року № 97 звільнена за згодою сторін.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Рішенням Криворізького районного суду від 18 червня 2015 року позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідністю «МІК», про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та моральної шкоди задоволений частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» на користь ОСОБА_2, 2136 (дві тисячі сто тридцять шість) грн. 39 коп. в рахунок заборгованості по заробітній платі при звільненні, 6108 (шість тисяч сто вісім) грн. 57 коп. в рахунок відшкодування середнього заробітку за весь час затримки виплати заборгованості по заробітній платі за період з 24.07.2015 року по 18.06.2015 року включно та 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. в рахунок стягнення моральної шкоди та судовий збір в розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.). Рішення суду вступило в законну силу 21 липня 2015 року. (а.с.3-6 том № 1)

Рішенням Криворізького районного суду м. Кривого Рогу від 18 лютого 2015 року встановлено, що згідно трудової книжки 19.10.2010 року ОСОБА_3 наказом №297к від 19.10.2010 року прийнята на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» на посаду учня кондитера, наказом № 273 к від 01.12.2012 року переведена з 01.12.2012 року на посаду укладальника-пакувальника, з якої звільнена 23.07.2014 року наказом № 97-к від 23.07.2014 року за згодою сторін на підставі ст. 36 п.1 КЗпП України

Рішенням Криворізького районного суду від 18 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженої відповідальністю «МІК», Криворізької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 1703, 99 грн. (одна тисяча сімсот три) грн.. 99 коп. в рахунок заборгованості по заробітній платі при звільненні, 2218,59 грн. (дві тисячі двісті вісімнадцять) грн.. 59 коп., в рахунок відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24.07.2014 року по 18.11.2014 року, 1 000 (одну тисячу) грн.. 00 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього стягнути з ТОВ «МІК» на користь ОСОБА_3, 4 922,58 грн. (чотири тисячі дев'ятсот двадцять дві) грн.. 58 коп. та судовий збір в розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.). Рішення суду вступило в законну силу 17 березня 2015 року. (а.с.3-6 том № 2)

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Судом встановлено, що при звільненні позивача не було нараховано та виплачено середній заробіток за час затримки виплати несплаченої заробітної плати.

Розмір невиплаченої заробітної плати, що належить ОСОБА_2 згідно довідки виданої ТОВ «МІК» станом на 21.10.2014 року складає 2 136,39 грн., з яких: за січень 2014 року - 95,44 грн., за лютий 2014 року - 420,75 грн., за березень 2014 року - 565,39 грн., за квітень 2014 року - 317,61 грн., за травень 2014 року - 385,07 грн., за червень 2014 року - 352,13 грн. (а.с.7, том № 1).

Розмір невиплаченої заробітної плати, що належить ОСОБА_3, згідно довідки № 203 від 03.11.2014 року виданої ТОВ «МІК», за період з 01.01.2014 року по 31.07.2014 року складає 1 703,99 грн., з яких: за січень 2014 року - 97,41 грн., за лютий 2014 року - 44,23 грн., за березень 2014 року - 137,89 грн., за квітень 2014 року - 305,17 грн.; за травень 2014 року - 324,50 грн., за червень 2014 року - 688,14 грн., за липень 2014 року - 106,65 грн. (а.с. 7, том № 2).

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У відповідності з ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ст.21 КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" необхідно враховувати, що згідно зі ст. 21 КЗпП належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Оскільки ОСОБА_2 звільнена з ТОВ «МІК» 23.07.2014 року, який є останнім робочим днем, ТОВ «МІК» в добровільному порядку не виплатило ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виплати заборгованості, 18 червня 2015 року винесено рішення Криворізького районного суду м. Кривого Рогу, то періодом затримки слід вважати період з 19.06.2015 року по 20.07.2017 рік.

Оскільки ОСОБА_3 звільнена 23.07.2014 року, який є її останнім робочим днем, ТОВ «МІК» в добровільному порядку не виплатило ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виплати заборгованості, 18 лютого 2015 року винесено рішення Криворізького районного суду м. Кривого Рогу, то періодом затримки слід вважати період з 19.02.2015 року по 20.07.2017 рік.

Однак, керуючись положеннями ст. 11 ЦПК України, щодо розгляду цивільних справ в межах заявлених вимог, судвважає за необхідне стягнути з ТОВ «МІК» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 19.06.2015 року по 20.07.2017 рік, а з ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 19.02.2015 року по 24.02.2017 року.

Згідно з п.п. «л» п. 1, п. 2 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року „Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", цей порядок застосовується у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати, при цьому середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п.п. 3 п. 3 Постанови № 100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Згідно з п. 8 вище вказаної Постанови, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з довідок ТОВ «МІК», заробітна плата ОСОБА_2 за травень та червень 2014 року (два місяці, що передували звільненню) складала 430,55 грн., сумарне число робочих днів за останні два календарні місяці становить 16 робочих днів, тому відповідно середньоденний заробіток ОСОБА_2 складає 26,91 грн. (430,55 грн. / 16 робочих днів за період червень та травень 2014 року).

Кількість робочих днів в періоді, за який нараховується середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 426 робочий день, з яких

за червень 2015 року - 7 днів,

за липень 2015 року - 23 дні

за серпень 2015 року - 20 днів

за вересень 2015 року - 22 дні

за жовтень 2015 року - 21 день

за листопад 2015 року - 21 день

за 2016 рік - 251 день

за січень 2017 року - 20 днів

за лютий 2017 року - 18 днів

У зв'язку з цим, розмір середнього заробітку ОСОБА_2 за період з 19.06.2015 року по 24.02.2017 року складає 11463,66 грн. (426 робочий день Х 26,91 грн. середньоденний заробіток), який підлягає стягненню з відповідача ТОВ «МІК», як роботодавця, на користь позивача в рахунок сплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як вбачається з довідок ТОВ «МІК», заробітна плата ОСОБА_3 за травень та червень 2014 року (два місяці, що передували звільненню) складала 748, 36 грн. ( 400,91 грн. за відпрацьований час у травні 2014 року + 347,45 грн. у червні 2014 року), сумарне число робочих днів за останні два календарні місяці становить 28 робочих днів (15 відпрацьованих робочих днів в травні 2014 року + 13 днів в червні 2014 року), тому відповідно середньоденний заробіток ОСОБА_3 складає 26,73 грн. (748,36 грн. / 28 робочий день за період травень - червень 2014 року).

Кількість робочих днів в періоді, за який нараховується середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 569 робочий день, з яких

за листопад 2014 року - 7 днів,

за 2015 рік - 250 днів

за 2016 рік - 251 день

за січень 2017 року - 20 днів

за лютий 2017 року - 18 днів

У зв'язку з цим, розмір середнього заробітку ОСОБА_3 за період з 19.02.2015 року по 24.02.2017 року складає 15209,37 грн. (569 робочий день Х 26,73 грн. середньоденний заробіток), який підлягає стягненню з відповідача ТОВ «МІК», як роботодавця, на користь позивача в рахунок сплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Сук проти України» від 10.03.2011 року, заява № 10972/05-ЄСПЛ, суд визнав порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Суд зауважив, що вимога заявника ґрунтувалась на чіткому положенні на той час національного законодавства, відтак заявник міг вважатися таким, що мав обґрунтовані сподівання, якщо не право отримати відповідну виплату. Відповідно до усталеної практики Суду, державні органи не можуть посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов'язань, тому остаточна відмова національних органів у праві заявника на цю доплату за період, що розглядається, є свавільною і такою, що не ґрунтується на законі.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

За змістом ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 року предметом якої був спір про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, що під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Оскільки у справі, яка переглядається, вимоги позивача щодо розміру належних йому при звільненні сум судом задоволені в повному обсязі, то й підстав для застосування принципу співмірності та зменшення розміру відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні в суду не було .

Судом встановлено, що позивачу не було проведено розрахунок по заробітній платі при звільненні, спір про її розмір відсутній, тобто, працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі не проведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Оскільки присуджена до стягнення сума середнього заробітку за час затримки розрахунку з працівником при його звільненні за своєю правовою природою є санкцією за несвоєчасний розрахунок, тому суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, тому пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 36, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 10, 60, 84, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Об'єднаний цивільний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МіК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача розпорядника майна ОСОБА_5 про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заборгованості по заробітній платі - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» ідентифікаційний код 19096149, реєстраційний номер юридичної особи в ЄДР 2, місцезнаходження: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Надеждівка, вул. Шевченко, 36, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 та зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 в рахунок відшкодування середнього заробітку за весь час затримки виплати заборгованості по заробітній платі за період з 19.06.2015 року по 24.02.2017 року включно без урахування стягнення податку з доходів фізичних осіб 11 463,66 грн. (одинадцять тисяч чотириста шістдесят три гривні шістдесят шість копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» ідентифікаційний код 19096149, реєстраційний номер юридичної особи в ЄДР 2, місцезнаходження: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Надеждівка, вул. Шевченко, 36, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, в рахунок відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 19.11.2014 року по 24.02.2017 року включно без урахування стягнення податку з доходів фізичних осіб 15209,37 грн. ( п'ятнадцять тисяч двісті девять тисяч тридцять сім копійок)

Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» ідентифікаційний код 19096149, реєстраційний номер юридичної особи в ЄДР 2, місцезнаходження: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Надеждівка, вул. Шевченко, 36, на користь держави судовий збір в розмірі 1 102, 40 грн. (одна тисяча сто дві гривні сорок копійок)

Рішення може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі скарги в 10 - денний строк з дня отримання його копії.

Суддя: С. В. Ступак