АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1488/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 4 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, Копіюватської сільської ради, третя особа ОСОБА_10, про визнання правочину нікчемним -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_7, Копіюватської сільської ради, третя особа ОСОБА_10, про визнання правочину нікчемним, посилаючись на те, що 10 жовтня 2014 року померла мати позивачів ОСОБА_11.

Позивачі прийняли спадщину шляхом подачі зави до нотаріальної контори, де їм стало відомо, що в 2012 році був посвідчений заповіт від імені ОСОБА_11 на користь сина ОСОБА_7 щодо всього майна, яке буде належати їй на час смерті.

Вказували, що заповіт не відповідає Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, оскільки в ньому не записано фактичне місце вчинення нотаріальної дії із зазначення адреси, а також причину, з якої нотаріальна дія вчинена поза приміщенням органу місцевого самоврядування; заповіт не підписаний спадкодавцем; не визначена особа, за дорученням ОСОБА_11, яка мала ставити замість неї підпис; залучення секретарем сільської ради двох свідків для прочитання тексту заповіту вголос, що фактично не проводилось, також проведено з порушенням зазначеного Порядку.

На підставі зазначених обставин позивачі просили визнати заповіт від імені ОСОБА_11, посвідчений секретарем сільської ради с.Копіювата в 2012 році на користь ОСОБА_7 нікчемним.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 4 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 оскаржили його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просили суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши позивача та його представника, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що заповіт від 20 січня 2011року складений та посвідчений відповідно до вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 3 березня 2004 року, яка діяла на момент посвідчення заповіту, а тому підстав для визнання заповіту нікчемним у розумінні ст. 1257 ЦК України немає. Крім того, визнання заповіту нікчемним, про що заявляють позивачі у позовній заяві, діюче законодавство не вимагає, що також свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів з даним висновком суду не погоджується.

Згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі виконання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст. 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Разом з тим, у п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 судам роз'яснено, що вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду за наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі, у резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину, або про відмову в ньому.

Колегія суддів вбачає, що судом першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного рішення надана правова оцінку заповіту від 20 січня 2011 року, тоді як предметом позовних вимог є заповіт від 6 червня 2012 року.

З матеріалів справи вбачається, що 6 червня 2012 року ОСОБА_12Г. заповіла ОСОБА_7 все свої майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, земельну ділянку товарного виробництва, належного їй на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР №015468 від 26 травня 2003 року на її імя. (а.с. 84)

Також є встановленим, що у зв'язку з вадами зору ОСОБА_11, заповіт 6 червня 2012 року на ім'я ОСОБА_7 посвідчено секретарем Копіюватської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області ОСОБА_13 в присутності свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15

Згідно з п.1 розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 N 3306/5, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути посадова особа органу місцевого самоврядування, яка посвідчує заповіт, спадкоємці за заповітом, члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом, особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

З тексту заповіту вбачається, що в ньому не зазначено такі необхідні дані щодо особи свідків, як дату народження, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка.

Також згідно п.1 розділу ІІІ вказаного Порядку, якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншим громадянином за правилами, викладеними у пункті 2.6 розділу II цього Порядку.

Відповідно до ст. 45 Закону України "Про нотаріат", якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено.

З тексту заповіту вбачається, що він не підписаний ні заповідачем, ні за її дорученням іншою особою.

Підписи ОСОБА_16 та ОСОБА_15 є підписами свідків при його посвідченні секретарем Копіюватської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області ОСОБА_13

Наведене свідчить, що заповіт ОСОБА_11 від 6 червня 2012 року на ім'я ОСОБА_7П складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а тому є нікчемний.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Понесені позивачем судові витрати при подачі позовної заяви та апеляційної скарги за сплату судового збору в розмірі 606 грн.32 коп. підлягають стягненню з відповідачів відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 4 травня 2017 року у даній справі скасувати.

Позов ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, Копіюватської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, третя особа ОСОБА_10, про визнання правочину нікчемним задовольнити.

Визнати заповіт, складений 6 червня 2012 року від імені ОСОБА_11 на ім'я ОСОБА_9, посвідчений секретарем Копіюватської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області ОСОБА_17, зареєстрованого в реєстрі під № 23 - нікчемним.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 судові витрати по 101 грн.05 коп. кожному.

Стягнути з Копіюватської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області на користь ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 судові витрати по 101 грн.05 коп. кожному.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :