Справа № 500/890/15-ц
Провадження № 2-з/500/102/17
УХВАЛА

26 липня 2017 року

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Жигулін С.М., розглянувши матеріали справи № 500/890/15-ц за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

визнання угоди недійсною та визнання спільної власності подружжя

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась із заявою про забезпечення позову та просить накласти арешт або заборонити здійснювати дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1.

За результатами дослідження визнається доведеним наступне.

Остаточні позовні вимоги з урахуванням численних змін у судових засіданнях стосуються визнання угоди недійсною та визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя.

У відповідності до вимог ст. 153 ч.1 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 151 ч.3 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Роз'ясненнями п.4-6 постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи: не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює; таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад/обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов'язані із втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств.

Технічною документацією підтверджено наявність квартири АДРЕСА_1.

Вказані обставини є такими, що зумовлюють задоволення заяви про забезпечення позову. З урахуванням того, що ОСОБА_3 не визначилась щодо виду забезпечення позову, він забезпечується шляхом накладення арешту у відповідності до вимог ст. 152 ч.1 п.1 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 153 ч.9,10 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Керуючись ст. 210 ЦПК України

У Х В А Л И В:

у забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди недійсною та визнання спільної власності подружжя накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_4