Справа № 336/4904/16-ц
Пр. № 2/336/142/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності, вселення.

В позові зазначила, що їй належить частка в праві спільної часткової власності на будинок № 45 по вул. Довженка в м. Запоріжжі. Іншим учасником права спільної часткової власності є відповідач. Сторонам належить по ? частині зазначеного нерухомого майна. Відповідач, який доводиться позивачу братом, чинить їй перешкоди у користуванні житлом, частка в праві на яке належить їй. Він і члени його родини, які перебувають у приоритетному становищі, так як на відміну від позивача постійно проживають в будинку, не дозволяють їй вселитися в житло і використовувати його, від вирішення питання в позасудовому порядку ухиляються. Зазначені обставини зумовили її звернення до суду.

У звязку з викладеним просить про задоволення позову, про зобовязання відповідача не чинити їй перешкод в користуванні нерухомістю, вселення.

В судовому засіданні підтримала вимоги позову. В обґрунтування вимог пояснила, що після отримання права власності в порядку спадкування після смерті батьків, яке мало місце в 2011 році, вона тривалий час хворіла, будучи госпіталізованою до медичного закладу. Тим часом відповідач, який є її рідним братом і зі своєю дружиною постійно проживає в батьківському будинку, поселив там сімю свого сина, де ростуть двоє дітей. Вона також хотіла б користуватися належною їй нерухомістю, так як її житлові умови є незадовільними. Проте брат ухиляється від вирішення цього питання в позасудовому порядку, а її на намагання відвідати житло відповідач та його дружина не дозволяють їй увійти не лише до будинку, а навіть на територію садиби, в категоричній і грубій формі заявляючи, що зробити це їй не вдасться. Такі зустрічі супроводжуються сварками, образами, лихословям. Вона вже зверталась до суду з позовом про виділ частки в праві спільної власності, проте через технічну неможливість здійснення цього виділу, до висновку про яку дійшов експерт, в задоволенні позову було відмовлено.

Поведінка відповідача посягає на її право власника, яке є непорушним, тому вона просить про задоволення позову.

Представник позивача підтримала вимоги своєї довірительки. Просить про ухвалення рішення на її користь.

ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечує, пояснивши, що він не оспорює право позивача, проте погодиться з її проживанням в будинку, коли буде визначено, які з приміщень має займати кожен з співвласників. Крім того, зауважує на тому, що у нього є приоритетне право на користування житлом, оскільки він приймав активну участь у його будівництві і у нього на відміну від ОСОБА_1 немає іншого місця помешкання.

Просить про залишення позову без задоволення.

Представник позивача підтримала доводи свого довірителя. Зазначила, що він не чинить перешкод у користуванні будинком, а наявність спору про те, які приміщення треба відвести кожній із сторін, не є підставою для висновку про перешкоджання з боку відповідача.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що сторони є учасниками права спільної часткової власності на будинок № 45 по вул. Довженка в м. Запоріжжі. Кожному з них належить по ? частині зазначеного обєкту нерухомості на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а. с. 3-8).

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження свої майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна, а в силу ст. 319 ЦК власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Непорушність права власності гарантована Основним Законом України.

В силу ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із розясненнями пункту 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Виходячи з наведеної норми цивільного законодавства і розяснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, підставою для звернення особи, яка є власником, до суду за захистом права є наявність перешкод у здійсненні нею користування та розпорядження майном з боку відповідача (відповідачів).

Вирішуючи позов на користь позивача, суд вважає, що право ОСОБА_1, є непорушним, а даний випадок не становить виключення з цього правила, тому це право не може бути протиправно обмеженим.

В силу закону власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, проте позивач позбавлена можливості реалізувати свої права власника повною мірою, тому з урахуванням встановлених обставин її право підлягає захисту.

Висновок суду про відсутність згоди у здійсненні співвласниками права спільної часткової власності та наявність у позивача обєктивних перешкод в реалізації своїх прав підкріплює послідовність позивача, яка вже зверталася до суду з вимогами про виділ частки в натурі з нерухомого майна, що є предметом спільної часткової власності.

Згідно із ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Твердження відповідача про невизначеність в питанні, які приміщення вправі використовувати кожна із сторін, на висновок суду не впливає, оскільки є неприпустимим покращення становища одного з співвласників, який з членами своєї родини вільно і безперешкодно користується усім будинком, за рахунок іншого, що позбавлений можливості навіть проникнути д житла.

У звязку з викладеним суд вбачає всі підстави для захисту права позивача в обраний нею спосіб.

Керуючись ст. ст. 11-16, 316-319, 365, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 59, 60, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину будинку № 45 по вул. Довженка в м. Запоріжжі.

Вселити ОСОБА_1 до будинку № 45 по вул. Довженка в м. Запоріжжі, право власності на ? частину якого їй належить.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні жилим будинком № 45 по вул. Довженка в м. Запоріжжі, право власності на ? частину якого їй належить.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя О.В. Щаслива