АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3984/17 Справа № 185/7071/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Головін В. О. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

за участю секретаря Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Національний банк України про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати недійсним п.п. 2.8-2.12 кредитного договору № 1153/ФКВ-07 від 17 грудня 2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Український промисловий банк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк»), визнати грошові зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором щодо повернення кредиту та відсотків за користування кредитом, виражені в іноземній валюті доларах США - припиненими, визнати грошовими зобов'язаннями ОСОБА_2 за кредитним договором щодо повернення кредиту та відсотків за користування кредитом, вираженими в національній валюті України - гривні, посилаючись на те, що умови укладеного між ним та ТОВ «Український промисловий банк» кредитного договору № 1153/ФКВ-07 від 17 грудня 2007 року, є незаконними і порушують вимоги п.22, 23 ст.1, 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач зазначив, що відповідно до ч.4 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа зобов'язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів. Позивач вважає, що невиконання відповідачем, під час укладення кредитного договору, зазначених вимог закону, грубо порушило його права, як споживача, а тому він і звернувся до суду.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Цим вимогам закону рішення суду відповідає.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17 грудня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 1153/ФКВ-07, згідно з умовами п.1.1. якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 23879.00 USD з розрахунку 9,5 % річних за весь час фактичного користування кредитом. Згідно п.1.4. кредитного договору, мета кредитування - придбання автомобіля (а.с.8-14). Кредитні кошти в сумі 23 879 доларів США було надано Банком Позивачу за Кредитним договором (а.с.16, 17).

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та НБУ було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань в тому числі і за спірним кредитним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. та зареєстрований в реєстрі за №2258 (а.с.46-47).

Згідно пункту 7.1 Кредитного Договору Позичальник шляхом підписання цього Договору підтверджує факт письмового ознайомлення з умовами кредитування Банку та отримання копії відповідного листа - повідомлення про умови кредитування Банку, за якими надається цей кредит. А також підтверджує те, що уважно ознайомився із змістом цього Договору, всі умови цього Договору зрозумів, повністю з ними згоден, заперечень, зауважень та запитань не має, та зобов'язується їх дотримуватися.

Відповідно до пункту 3.1. Постанови правління Національного Банку України від 10 травня 2007 року №168 зазначено, що Банки зобов'язанні в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахування процентної ставки за ним, вартості всіх супутній послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача.

Під час укладання кредитного договору позичальник був ознайомлений з усіма умовами Кредитного договору.

Відповідно до листа повідомлення про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість кредиту від 13 грудня 2007 року, Позивач перед укладанням Договору підтвердив свою згоду з Умовами Договору і зобов'язався їх виконувати, під чим поставив свій особистий підпис (а.с.77).

Банк (виконавець) надав Позивачу (споживачу) грошові кошти 23879 доларів США., за індивідуальним замовленням Позивача (Договір № 1153/ФКВ-07 від 17 грудня 2007року) для придбання автомобіля (п.1.4. Кредитного договору).

Відповідач, як банківська установа, яка отримала генеральну ліцензію НБУ, мала право, згідно діючого законодавства України, надавати кредити, повертати їх та отримувати плату за користування кредитними коштами (проценти) саме у іноземній валюті.

Також, Позивач та Відповідач уклали договір кредитування в іноземній валюті, та тим самим досягли мети, якої прагнули. Позивач надав всі необхідні для отримання кредиту документи до Банку, з яких випливає, що він просив надати йому кредит саме в іноземній валюті.

Крім того, ОСОБА_2 власноруч було заповнено анкету-заяву на надання кредиту саме в іноземній валюті, лист-повідомлення про умови кредитування, також підписано кредитний договір, про що свідчать його підписи як на кредитному договорі так і на анкеті-заяві та підтверджують той факт, що він погодився з усіма умовами кредитного договору(а.с.75-76).

Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором №1153/ФКВ-07 вбачається, що тривалий час Позивач вчиняв дії, спрямовані на його виконання, зокрема здійснював платежі, передбачені умовами Кредитного договору, що також засвідчує згоду Позивача з умовами оспорюваного Договору (а.с.89-90).

За таких обставин, колегіяч суддів вважає, що місцевий суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, обгрунтовано виходив з того, що кредитний договір, який був укладений між Позивачем та Відповідачем відповідає всім нормативним актам, чинним на момент його підписання, при укладанні кредитного договору сторонами було дотримано всі вимоги, які необхідні для його дійсності передбачені ст. 203 ЦК України, а тому є безпідставними вимоги позивача про визнання недійсними пунктів 2.11.-2.12. Кредитного договору зобов'язання по яким не передбачені умовами самого Кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що його не повідомлено належним чином про всі умови передбаченні ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Постанови правління Національного Банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України про інформацію споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» є безпідставними та таким, що суперечить дійсним обставинам справи та умовам Договору.

Крім того, під час підписання кредитного договору Позивач був ознайомлений з їх умовами, висловив свою згоду щодо цих умов договору та волевиявлення шляхом підписання зазначеного договору, а тому посилання Позивача на порушення ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, є такими, що не можуть бути прийняті до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та ці доводи фактично зводяться до незгоди з висновками суд та особистого тлумачення норм права на свою користь.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними. Отже апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

М.Ю. Петешенкова