Головуючий суду 1 інстанції - Калмикова Ю.О.
Доповідач - Лозко Ю.П.
Справа № 415/1989/17
Провадження № 22ц/782/392/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2017 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Лозко Ю.П.,

суддів: Авалян Н.М., Назарової М.В.

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 03 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Лисичанської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, третя особа - Друга Лисичанська державна нотаріальна контора Луганської області,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому просила суд визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у три місяці з дня набрання рішенням законної сили, посилаючись на те, що встановлений законом строк для прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є онукою померлого ОСОБА_4, який постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1. Дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. При житті ОСОБА_4 залишив заповіт на ім'я дядька позивача ОСОБА_6 - рідного брата її батька ОСОБА_7, який помер раніше дідуся ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач також зазначила, що за останньою інформацією її дядько ОСОБА_6 з 1981 року перебував в Дмитрівському обласному психоневрологічному будинку інтернаті розташованого у с. Дмитрівка Новоайдарського району, і лише її мати ОСОБА_8 підтримувала з ним зв'язок. Лише у березні 2014 року позивач дізналася, що її дядько ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 помер. Заповіту при житті не залишив, спадкоємців першої черги не має.

Отже, вважає, що після смерті її діда ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з нерухомого майна - домоволодіння АДРЕСА_1. У встановлений законом строк вона не оформила свої спадкові права, оскільки з 2009 року постійно проживає у м. Харкові. Після смерті її матері ОСОБА_8, яка померла 18.03.2014 року, стан здоров'я позивача погіршився, що вимагало періодичного обстеження та лікування. Крім того, перебування на її утриманні неповнолітньої дитини а також, нестабільна обстановка у період з 2014-2016 р. р. у зв'язку з проведенням АТО вплинуло на її можливість приїхати до м. Лисичанська.

Постановою державного нотаріуса Другої Лисичанської державної нотаріальної контори від 24 березня 2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд, задовольнити заявлені позовні вимоги.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 03 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення та доводи апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;6) як розподілити між сторонами судові витрати;7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ч.1 ч.3 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглядаючи справу за доводами апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Лисичанську Луганської області помер ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина.

Позивач є онукою померлого.

Батько позивача ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

При житті померлий ОСОБА_4 залишив заповіт на користь свого сина ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно відповіді Лисичанської державної нотаріальної контори на запит суду від 29.04.2017 року, після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, заведена спадкова справа №28/2017 у Другій Лисичанський нотаріальній конторі. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Позивач на час смерті свого діда ОСОБА_4 постійно разом з ним не проживала, була повнолітньою, з 2009 року по теперішній час постійно мешкає у м. Харкові і лише у березні 2017 року з питання прийняття спадщини звернулася до Другої Лисичанської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після його смерті.

27.03.2017 року постановою державного нотаріуса, їй було відмовлено у вчинені вказаної нотаріальної дії з тих підстав, що позивач не подала заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не були надані суду докази, які б свідчили про наявність перешкод у позивача для подання заяви про прийняття спадщини в установленим законом строк, а підстави на які посилається позивач, не можна вважати поважними причинами пропуску строку.

З матеріалів справи вбачається і ніким не оспорюється, що після смерті дідуся позивача ОСОБА_4 спадщину фактично прийняли його дружина ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_6, на користь якого було складено заповіт від 17.06.1997 року, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4

Згідно п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, в даному випадку до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК УРСР 1963 р., а посилання позивача на норми ЦК України, що передбачають визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, і застосування їх судом є помилковими.

Нормою статті 550 ЦК УРСР ( в редакції 1963 р.) щодо продовження строку на прийняття спадщини, (які діяли на час виникнення між сторонами правовідносин ) передбачалось, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна.

Отже, належним способом захисту за вказаних позивачем обставин є вимоги про продовження строку на прийняття спадщини (ст. 550 ЦК УРСР в редакції 1963 р.) і саме ці норми підлягають застосуванню в даному випадку.

Такі вимоги позивачем не заявлено.

За таких обставин, застосування норм ЦК України (2003 р.) до спірних правовідносин є помилковим проте, це не призвело до неправильного вирішення спору по суті.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 03 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: