Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Протасова О. М. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку із спорудами в натурі,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з цим позовом, уточнивши який, зазначила, що на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.02.2016 р. вона та відповідач є співвласниками житлового будинку №49 по вул.Зарічній (Комарова) в с.Трушки Білоцерківського району Київської області по 1/2 частині кожний. Зазначений будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0900 га, на яку вона має державний акт серії ЯД №682019 на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку. Оскільки згоди щодо порядку користування та володіння будинком співвласники не досягли, через що між ними часто виникають сварки, просила поділити зазначений житловий будинок та виділити їй, визнавши за нею право власності, житлові кімнати, позначені в технічному паспорті літерами 1-3 площею 16,5 кв.м, 1-4 площею 7,9 кв.м, 1-5 площею 11,6 кв.м, кладову ІІ площею 3,6 кв.м, коридор 1-2 площею 5,3 кв.м, тамбур 1-І площею 6,3 кв.м та половину всіх господарських споруд, розташованих на земельній ділянці, на яку виданий державний акт. Відповідачу просила виділити житлову кімнату 1-6 площею 23,3 кв.м, санвузол 1-1 площею 9,6 кв.м, бетонний ганок а1 і також половину господарських будівель та споруд. Різницю вартості нерухомості після поділу ідеальних часток 899 грн., - просила стягнути з відповідача на свою користь.

У судовому засіданні позивач підтримала позов, посилаючись на наведені у ньому обставини.

Відповідач проти запропонованого позивачем варіанту поділу майна заперечував.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню на підставі такого.

Згідно з ч.1 ст.11, ч.1 ст.60, ч.1 ст.61 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог на підставі наданих сторонами доказів; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень; обставини, визнані сторонами, доказуванню не підлягають.

Згідно з договором купівлі-продажу від 18.02.2006 р., посвідченого державним нотаріусом Другої білоцерківської державної нотаріальної контори за №2-252, а також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, позивач ОСОБА_1 купила будинок №49 по вул.Комарова у с.Трушки Білоцерківського району Київської області.

З рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.02.2016 р. вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 17.09.2004 р. по 28.01.2014 р., тому зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами був визнаний спільним сумісним майном подружжя та поділений між сторонами по 1/2 частині кожному.

Згідно з інформаційною довідкою №71936728 від 01.11.2016 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиниго реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, на підставі зазначеного судового рішення та рішення органу місцевого самоврядування про перейменування вулиць №02-19 від 25.11.2015 р., за відповідачем ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності зареєстровано 1/2 частину будинку №49 по вул.Зарічній у с.Трушки Білоцерківського району.

Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право в надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.367 того ж Кодексу, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними; у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв»язку з цим стосовно до ст.119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

За змістом наведених норм ЦК, положень постанови Пленуму ВСУ та даних технічного паспорту на будинок №49 по вул.Зарічній у с.Трушки, з»ясування технічної можливості виділу в натурі кожному співвласнику частини майна, яка б відповідала його ідеальній частці в праві спільної часткової власності, або ступінь відхилення від розміру часток кожного власника та розмір грошової компенсації учаснику, частка якого зменшилась, потребує спеціальних знань.

Однак позивач, заявивши клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, у подальшому його не підтримала, посилаючись на брак коштів.

Враховуючи наведене суд вважає, що позивач не надала суду доказів на підтвердження своїх вимог, а тому у задоволенні позову відмовляє.

Окрім того, суд бере до уваги і ту обставину, що запропонований позивачем варіант поділу передбачає фактичне залишення тамбура літера 1-І у спільному користуванні, оскільки у ньому розташований вихід з будинку, яким користується відповідач, а тому відокремлення часток співвласників не відбудеться.

З урахуванням наведених норм і встановлених обставин суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212, 213, 215,294-296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку із спорудами в натурі відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_3