Справа № 529/645/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Гвоздика А. Є.

при секретарі Цихоцька Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та непрацездатної дружини, -

ВСТАНОВИВ:

Вказуючи на те, що від спільного проживання у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, сторони мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_3, 30. 12. ІНФОРМАЦІЯ_1, але відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини не надає. Тому, вказуючи на те, що відповідач не надає грошової допомоги на утримання дитини, позивач звернулася з позовом до суду про стягнення на її користь на утримання малолітньої дитини аліментів в розмірі 1/4 частини від заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, позивач також просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку до досягнення дитиною трьох років обґрунтовуючи тим, що вона на даний час не працює, тому як перебуває у декретній відпустці, і займається доглядом дитини і весь свій час виховує, займається розвитком дитини.

В судове засідання позивач не з'явилася, але надіслала на адресу суду письмову заяву в якій вказала, що підтримує свій позов та попрохала розгляд справи проводити у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з'явився, а надіслав на адресу суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність.

Третя особа по справі ОСОБА_4, також у судове засідання не з'явилася, а на адресу суду надіслала письмову заяву з проханням розгляду справи у її відсутність та крім цього вказала, що заперечує проти вимог позивача і вважає їх незаконними, так як сторони проживають разом, однією сім'єю. Тому, цей позов було подано до суду з метою в подальшому звернутися із зменшенням розміру аліментів на утримання першої дитини відповідача на яку останній їх сплачує.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, що сторони проживають разом у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя сторони мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_3, 30. 12. ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачем в АДРЕСА_1, а відповідач в свою чергу проживає окремо від них, та допомоги на утримання малолітньої дитини не надає.

Крім цього, позивач на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років, не працює, а займається доглядом дитини, а відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання як матері своєї дитини, хоча може надавати таку допомогу.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Таким чином, позивач має право на одержання від відповідача коштів на утримання дитини, а відповідач зобов'язаний надавати таку допомогу.

Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Крім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов'язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров'я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України 1996 року, діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов'язок по утриманню дитини є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною.

Так, відповідно до довідки виданої відповідачу фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, де працює відповідач, відповідно вбачається, що місячний дохід ОСОБА_2 у період з січня 2017 року по червень 2017 року, складає 3 232 грн.

На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також враховуючи матеріальне становище позивача, відповідача, останній який працює, має стабільний дохід, можливість надання належної і достатньої матеріальної допомоги відповідачем позивачеві на утримання дитини, згоду відповідача з позовом щодо сплати аліментів на утримання малолітньої доньки, недопущення погіршення матеріального становища позивача і малолітніх дітей, їх рівні права на одержання від батька матеріальної допомоги, та одночасно самої позивачки, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Так, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, в силу ст. 80 СК України суд виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. З цих міркувань, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини, в твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) грн. 00 коп., до досягнення малолітньою дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 трьохрічного віку.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180 183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212 215, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, 15. 03. ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого у ФОП ОСОБА_5 М, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, 15. 11. ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20. 07. 2017 року і до досягненням дитиною 18 років.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, 15. 03. ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого у ФОП ОСОБА_5 М, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, 15. 11. ІНФОРМАЦІЯ_5 на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) грн. 00 коп., починаючи із 20. 07. 2017 року і до досягнення малолітньою дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 трьохрічного віку.

Стягти з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в сумі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. 00 коп.

Рішення про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області на протязі десяти днів з дня його проголошення. Особи. які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: