Справа № 750/3494/17 Провадження № 22-ц/795/1151/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Рахманкулова І. П. Доповідач - Скрипка А. А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4, ОСОБА_5
за участю:позивача ОСОБА_6, її представника - адвоката ОСОБА_7, представника відповідача - ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою Чернігівської міської ради на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Чернігівської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, - третя особа: Перша чернігівська державна нотаріальна контора,

в с т а н о в и в:

У квітні 2017 року ОСОБА_6, яка проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її брата - ОСОБА_9, який помер 26.08.2015 року у м.Чернігові. Вимоги заявленого позову ОСОБА_6 обґрунтовувала тим, що 16.03.2017 року вона отримала інформацію про смерть свого брата ОСОБА_9, який помер 26.08.2015 року. Після смерті брата позивача відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на однокімнатну квартиру №35, що знаходиться в будинку №10 по вул. Волковича в м.Чернігові, в якій ОСОБА_9 проживав та на грошові вклади в банках. Позивач вказувала, що вона своєчасно не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у звязку з тим, що не знала про смерть ОСОБА_9 Позивач зазначала, що її брат ОСОБА_9 проживав у м.Чернігові за адресою: АДРЕСА_1. Для них з братом була обовязковою зустріч на Великдень та у поминальний день - першу неділю після Великодня біля місця поховання батьків. У 2012 році, як вказувала позивач, між нею та братом сталося непорозуміння, після якого брат перестав з нею спілкуватися, приходити до неї додому. У квітні 2013 року, як зазначала у позові ОСОБА_6, брат зателефонував їй і повідомив, що продав належну йому квартиру та запропонував забрати необхідні їй речі батьків. В подальшому брат позивача ОСОБА_9 придбав у м.Чернігові однокімнатну квартиру, проте, ОСОБА_6 не знала його нової адреси. Позивач вказувала у позовній заяві, що 10.10.2015 року вона зателефонувала брату, щоб привітати його з днем народження, але зєднання було відсутнє. У поминальну неділю 2016 року брат не прийшов на кладовище, щоб помянути рідних. У поліції м.Чернігова позивач отримала інформацію, що для офіційного розшуку особи вона повинна надати дані про його місце проживання, які їй були невідомі. 16.03.2017 року чоловік позивача звернувся до знайомого працівника поліції для встановлення місця проживання ОСОБА_9 В цей же день зясувалось, що брат позивача помер 26.08.2015 року у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_2. Прибувши за вказаною адресою, позивач побачила, що квартира опечатана працівниками поліції. Чернігівський міський відділ поліції надав позивачу копію постанови про закриття кримінального провадження та лист, з яких вбачається відсутність кримінального правопорушення щодо смерті ОСОБА_9 та про неможливість встановлення рідних та близьких померлого. За даних обставин позивач вважає, що строк для прийняття спадщини нею пропущено з поважних причин, оскільки їй не було відомо, за якою адресою мешкав її брат ОСОБА_9, а також не було відомо про його смерть.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.04.2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_6 до Чернігівської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.Судом визнано пропуск строку для прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті брата- Іванова С.І., який помер 26.08.2015 року, поважним. Визначено ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, додатковий строк для прийняття спадщини протягом трьох місяців з дня набрання рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі Чернігівська міська рада просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог заявленого позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено без дотримання норм матеріального та процесуального права, судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Доводи апеляційної скарги вказують, що при вирішенні даного спору по суті суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги приписи чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини та не застосував до вказаних правовідносин положення статті 1272 ЦК України, а також розяснення п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року №7. Доводи апеляційної скарги стверджують, що в ході судового розгляду даної справи не встановлено поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, які були б повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення вказаних дій. Чернігівська міська рада зазначає, що висновок суду першої інстанції відносно того, що відсутність інформації про смерть спадкодавця є підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, не узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постановах Верховного Суду України від 04.11.2015 року (справа №6-1486цс15), від 14.09.2016 року (справа №6-1215цс16). У апеляційній скарзі Чернігівська міська рада також звертає увагу на те, що в ході розгляду даної справи позивачем не доведено належними доказами її твердження відносно того, що вона дійсно намагалась розшукати свого брата протягом 2015-2016 років. Доводи апеляційної скарги вказують на відсутність поважних причин та правових підстав, визначених нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, для визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачем після смерті її брата ОСОБА_9

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6 просить відхилити апеляційну скаргу, як необґрунтовану та залишити без змін рішення суду першої інстанції, яке судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В судове засідання апеляційного суду представник третьої особи, належним чином повідомленої про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.96,102), не зявився. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - скасуванню. За даних обставин апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити нове рішення по суті вимог заявленого позову, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до Чернігівської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що позивач ОСОБА_6 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_10 позивача - ОСОБА_9 також проживав у ІНФОРМАЦІЯ_4. Як вбачається із свідоцтва про смерть (а.с.7), виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції 01.10.2015 року, ОСОБА_9 помер 26.08.2015 року у м.Чернігові.

Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на квартиру №35, що знаходиться в будинку №10 по вул.Волковича у м.Чернігові та грошові вклади в банках.

Як вбачається із довідки комунального підприємства Спеціалізований комбінат комунально - побутового обслуговування Черніггівської міської ради №178 від 21.03.2017 року (а.с.24), ОСОБА_9 дійсно похований, як безрідний, на кладовищі Яцево м.Чернігова 17.09.2015року, квартал 130, сектор В, ряд 7, могила 11, реєстраційний номер 93462. Послуги по похованню ОСОБА_9 оплачені ОСОБА_6, згідно квитанції №1061 від 21.03.2017 року в сумі 423,29 грн.

Постановою старшого слідчого СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області Сметанко М.В. від 31.08.2015 року було закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006430 від 29.08.2015 року за фактом умисного вбивства ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, у звязку із відсутністю події кримінального правопорушення (а.с.26).

Як вбачається із листа Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 30.03.2017 року, адресованого ОСОБА_6, її заяви від 27.03.2017 року розглянуті (а.с.27). В ході досудового розслідування було встановлено, що 29.08.2015 року за адресою: АДРЕСА_3 виявлено труп ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5. Згідно висновку судово-медичної експертизи, причину смерті ОСОБА_9 не встановлено через різко виражені гнилісні зміни трупа. Будь-яких тілесних ушкоджень під час експертизи не виявлено. Проведено ряд слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення кола рідних та близьких померлого, однак встановити таких під час досудового розслідування не представилось можливим. Зі слів сусідів, ОСОБА_9 проживав сам, ні з ким не спілкувався.

Згідно інформації Першої чернігівської державної нотаріальної контори від 18.04.2017 року (а.с.43,44), відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру,спадкова справа до майна померлого 26.08.2015 року ОСОБА_9 не заводилась.

Постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачем суду не представлено, у звязку, як пояснила позивач у судовому засіданні, із відсутністю такої постанови.

Задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції прийняв до уваги показання свідків: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 у судовому засіданні, і за даних обставин прийшов до висновку, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин, оскільки про смерть брата ОСОБА_9 26.08.2015 року позивачу стало відомо лише у березні 2017 року, що підтверджується показаннями свідків у судовому засіданні суду першої інстанції.

Апеляційний суд не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції, і при цьому вважає за необхідне зазначити, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції про задоволення вимог заявленого позову не узгоджується з приписами норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини.

Так, частина 1 статті 1270 ЦК України, яка регламентує строки для прийняття спадщини, зазначає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ч.3 статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до розяснень пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З врахуванням наведеного, правила ч.3 статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1). у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2). ці обставини визнані судом поважними, при цьому поважність таких причин повинна бути обовязково обґрунтована.

Як стверджувала позивач у доводах позовної заяви, а також як вона пояснила в ході судових розглядів даної справи, ОСОБА_6 не скористалась правом на прийняття спадщини після смерті свого брата ОСОБА_9 через відсутність інформації про його смерть, а також через те, що вона не знала адреси його проживання у м.Чернігові.

В ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що при вирішенні даного спору по суті судом першої інстанції необґрунтовано не прийнято до уваги правовий висновок Верховного Суду України, висловлений ним у постановах від 04.11.2015 року у справі за №6-1486цс15 та від 14.09.2016 року у справі №6-1215цс16, обовязковість якого регламентована приписами статті 360/7 ЦПК України. Відповідно до вказаного правового висновку Верховного Суду України, якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, що перешкод у позивача для подання заяви про прийняття спадщини не було, а правом на прийняття спадщини ОСОБА_6 не скористалась через відсутність інформації про місце проживання свого брата ОСОБА_9 в м.Чернігові та через відсутність інформації про його смерть.

Приймаючи до уваги фактичні обставини справи, приписи норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, апеляційний суд приходить до висновку, що в ході розгляду даної справи судом не встановлено поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті свого брата ОСОБА_9, які були б повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для ОСОБА_6 на вчинення вказаних дій.

Зокрема, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що посилання позивача на ті обставини, що протягом 2016 року вона намагалась встановити адресу проживання свого брата ОСОБА_9 у м.Чернігові, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду даної справи,оскільки позивачем не представлено належних та допустимих доказів у розумінні статей 58, 59 ЦПК України на підтвердження вказаних обставин. Відповідно до приписів ч.1, ч.4 статті 60 ЦПК України, яка регламентує обовязки доказування і подання доказів, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивач протягом вказаного хронологічного періоду не зверталась до відповідних компетентних органів щодо встановлення адреси проживання свого брата ОСОБА_9 у м. Чернігові та не цікавилась його долею.

Матеріалами справи підтверджено звернення позивача до Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області з відповідними заявами лише 27.03.2017 року, після отримання позивачем інформації про смерть свого брата (а.с.27).

Апеляційний суд вважає, що вищенаведені обставини свідчать про відсутність поважних причин пропуску ОСОБА_6 строку для прийняття спадщини після смерті свого брата ОСОБА_9, повязаних з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення цих дій. В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що перешкод у позивача для подання заяви про прийняття спадщини не було, при цьому ОСОБА_6 не скористалась правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть свого брата ОСОБА_9 За даних обставин апеляційний суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду даної справи її вищезазначені фактичні обставини, підтверджені матеріалами справи, приписи норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, правовий висновок Верховного Суду України, висловлений ним у постановах від 04.11.2015 року у справі за №6-1486 цс 15 та від 14.09.2016 року у справі №6-1215цс16, обовязковість якого регламентована положеннями статті 360/7 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що відсутні поважні причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті свого брата ОСОБА_9 При цьому позивачем, всупереч положенням статті 60 ЦПК України, не доведено існування обєктивних, непереборних та істотних труднощів, які б перешкоджали подати їй у встановлений законом строк відповідну заяву про прийняття спадщини. І оскільки у ОСОБА_6 перешкод для подання заяви про прийняття спадщини не було, а вона не скористалась правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

За даних обставин апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 27.04.2017 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті вимог заявленого позову, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до Чернігівської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

На підставі приписів статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь Чернігівської міської ради 704 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.80).

Керуючись статтею 1272 ЦК України, статтями: 88, 303, 304, 307; п.4 ч.1 статті 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Чернігівської міської ради задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 квітня 2017 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до Чернігівської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Чернігівської міської ради 704 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: