Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2017 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором звернувся представник ТзОВ «Кредитні ініціативи».

В судовому засіданні представник позивача розмір заявлених позовних вимог зменшив та остаточно просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» 1 342 607,79 грн. заборгованості за договором про іпотечний кредит №725/95 укладеним 22 червня 2005 року між Акціонерний комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та фізичною особою ОСОБА_1, що утворилася станом на 09 лютого 2017 року у тому числі: 789 606,26 грн. заборгованості за процентами; 553 001,53 грн. пені за останній календарний рік, а також понесені судові витрати в розмірі 32 539,48 грн.

В судовому засіданні представник відповідачів заявлені позовні вимоги не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22 червня 2005 року між ПАТ «АК Промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит №725/05 на підставі якого відповідачу було надано кредит в розмірі 10 000 доларів США зі сплатою 13 процентів річних за користування кредитом зі строком остаточного повернення не пізніше 11 червня 2015 року.

В рахунок забезпечення виконання зобовязання за цим договором відповідно до п.4 передана двохкімнатна квартира в м.Рівне по проспекту Миру, 2 загальною площею 63,8 та 34,9 кв.м.

В порядку забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним договором 22 червня 2005 року між ПАТ «АК промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №727/05, за яким останній несе солідарну відповідальність у випадку неналежного виконання умов договору про іпотечний кредит №725/05 ОСОБА_1

Договором №977/05 від 05 вересня 2005 року про внесення змін до договору про іпотечний кредит №725/05 від 22 червня 2005 року, п.2.1. викладено в новій редакції: банк надає позичальнику кредит в сумі 13000 доларів США. Договір вступає в силу з дня його підписання та є невідємною частиною договору про іпотечний кредит №725/05 від 22 червня 2005 року.

Договором №1214/05 від 04 листопада 2005 року про внесення змін до договору про іпотечний кредит №725/05 від 22 червня 2005 року, п.2.1. викладено в новій редакції: банк надає позичальнику кредит в сумі 16 000 доларів США. Договір вступає в силу з дня його підписання та є невідємною частиною договору про іпотечний кредит №725/05 від 22 червня 2005 року.

Договором №1337/05 від 22 червня 2005 року про внесення змін до договору про іпотечний кредит №725/05 від 22 червня 2005 року, п.2.1. викладено в новій редакції: банк надає позичальнику кредит в сумі 18 000 доларів США. Договір вступає в силу з дня його підписання та є невідємною частиною договору про іпотечний кредит №725/05 від 22 червня 2005 року.

Договором №100/06 від 22 червня 2005 року про внесення змін до договору про іпотечний кредит №725/05 від 22 червня 2005 року, п.2.1. викладено в новій редакції: банк надає позичальнику кредит в сумі 30 000 доларів США. Договір вступає в силу з дня його підписання та є невідємною частиною договору про іпотечний кредит №725/05 від 22 червня 2005 року.

15 лютого 2006 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ОСОБА_1 укладено договір №100/06 до договору про іпотечний кредит, яким внесено зміни до п.4.1 договору, а саме: зазначено, що виконання зобовязань позичальника забезпечується іпотекою, предметом якої є квартира АДРЕСА_1 та нежитлові приміщення першого поверху цегляного будинку за адресою: вул.С.Петлюри (вул.Червоноармійська), буд. 6-а м.Рівне.

Договором №695/06 від 07 липня 2006 року про внесення змін до договору про іпотечний кредит №725/05 від 22 червня 2005 року, п.2.1. викладено у новій редакції: банк надає позичальнику кредит у сумі 39 500 доларів США. Договір вступає в силу з дня його підписання та є невідємною частиною договору про іпотечний кредит №725/05 від 22 червня 2005 року.

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 28 січня 2011 року у звязку з неналежним виконанням умов договору про іпотечний кредит задоволено позов ПАТ «АК промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором про іпотечний кредит; стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «АК промислово-інвестиційний банк» 291168,94 грн. та 1820 грн. судових витрат. Рішення набрало законної сили.

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 23 січня 2012 року задоволено позов ПАТ «АК промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором про іпотечний кредит; стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «АК промислово-інвестиційний банк» 29 730 доларів США заборгованість по кредиту, 5850,47 доларів США відсотки за користування кредитом, 1293,94 доларів США пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 1487,36 доларів США пеня за несвоєчасну сплату відсотків, а всього 38361,77 доларів США та судові витрати в сумі 1700 грн. судового збору, 120 грн. витрат на ІТЗ. Рішення суду набрало законної сили.

Ухвалою Рівненського міського суду від 08 жовтня 2013 року залишеною без змін ухвалою колегії судової палати розгляду цивільних справ від 24 квітня 2015 року, відмовлено в задоволені заяви ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання, виданого на підставі заочного рішення Рівненського міського суду від 23 січня 2012 року.

17 грудня 2012 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи», відповідно до чинного законодавства України укладено договір про відступлення прав вимоги.

Відповідно до п.2.2. внаслідок передачі (відступлення) кредитного портфеля за цим договором, новий кредитор набуває усіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правим вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобовязань, правом на звернення стягнення за зобовязаннями позичальників на заставне майно та іншими правами вимоги за кредитними договорами забезпечення.

Отже, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора а саме ТзОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором №725/05 від 22 червня 2005 року позичальником згідно якого є ОСОБА_1.

У звязку з невиконанням рішення суду про стягнення заборгованості, рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 30 липня 2014 року позовом ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено в частині звернення стягнення на нежитлове приміщення першого поверху, що складає ідеальну частку будівлі в м.Рівне по вул.С.Петлюри, 6а. В частині звернення стягнення на квартиру в АДРЕСА_2 відмовлено відповідно до вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Позивач посилається на неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, у звязку з чим станом на 09 лютого 2017 року виникла заборгованість за договором про іпотечний кредит №725/05 від 22 червня 2005 року в розмірі 1 342 607, 79 грн. (один мільйон триста сорок дві тисячі шістсот сім гривень 79 копійок), яка складається з наступного: заборгованість за процентами в розмірі 789 606,26 грн. та пеня за останній календарний рік в розмірі 553 001,53 грн. та понесені судові витрати по справі в розмірі 32 539,48 грн., позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь. Вказаний розмір заборгованості зроблений представником позивача з урахуванням вимог які викладені в ухвалі колегії суддів палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики та сплати процентів.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором. А позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як розяснено у п.9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч.1 ст.20 ЦК України, ст.ст.3 і 4 ЦПК України).

Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/ застави не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена.

Аналогічні обставини зазначені і в правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-1047цс16 з якої вбачається, що «За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такі самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно що умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового оборону або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або в разі реального повернення йому коштів.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та нормами ЦК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які не підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, якщо їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства».

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

В судовому засіданні представник позивача довів належними та допустимими доказами, що вказана заборгованість ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит від 22 червня 2005 року №725/05 на час розгляду справи не погашена, крім того в судовому засіданні представник позивача довів, що рішення апеляційного суду Рівненської області від 30 липня 2014 року про звернення стягнення на нежитлове приміщення першого поверху, що складає ідеальну частку будівлі по вул.С.Петлюри в м.Рівне на момент прийняття даного рішення не виконане, встановлених в судовому засіданні обставин представником відповідача не спростовано.

Під час розгляду справи позивачем до заяви про зменшення розміну позовних вимог долучено розрахунок заборгованості відповідачів перед позивачем, який становить заборгованість за договором про іпотечний кредит №725/05 від 22 червня 2005 року в розмірі 1 342 607, 79 грн. (один мільйон триста сорок дві тисячі шістсот сім гривень 79 копійок), яка складається: заборгованість за процентами в розмірі 789 606,26 грн. та пеня за останній календарний рік в розмірі 553 001,53 грн., судові витрати по справі в розмірі 32 539,48 грн., при цьому, представник позивача зазначає, що позивачем враховано у вказаному розрахунку суми заборгованості, стягнуті на підставі заочних рішень, а саме, що заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 січня 2011 року заборгованість стягнута станом на 09 грудня 2010 року, заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 січня 2012 року станом на день його ухвалення.

Отже, суд вважає, що вимоги представника позивача про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів є законними, розмір вказаної заборгованості підтверджується розрахунком суми заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем. Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, а тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що у добровільному порядку відповідачі відмовились сплатити заборгованість позивачу в добровільному порядку, тому дана заборгованість підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у судовому порядку.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки рішення прийнято на користь позивача, з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що на час прийняття рішення судом представником позивача було сплачено судового збору на суму 32 539,48 грн., тому дані судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,294 ЦПК України, ст.ст.526,549,551,611,612,625,629,1049,1050,1054 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, і.н. НОМЕР_2) солідарно на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за договором про іпотечний кредит №725/05 від 22 червня 2005 року станом на 09 лютого 2017 року в розмірі 1 342 607, 79 грн. (один мільйон триста сорок дві тисячі шістсот сім гривень 79 копійок), яка складається з наступного: заборгованість за процентами в розмірі 789 606,26 грн. та пеня за останній календарний рік в розмірі 553 001,53 грн. та понесені судові витрати по справі в розмірі 32 539,48 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий :