Ухвала

Іменем України

19 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 12 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 січня 2013 року збільшено розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, які підлягають стягненню відповідно до рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2010 року з ОСОБА_5 на її користь до 363 грн.

Вказувала, що відповідач є працездатною особою, яка повністю забезпечує свою життєдіяльність, інших осіб на його утриманні не має, і має змогу утримувати на належному рівні свою дитину.

Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено з 01 січня 2016 року прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років у розмір 1 455 грн, а тому позивач вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти у розмір 727 грн.

Позивач вказувала, що син часто хворіє, додаткові витрати на його лікування з 2012 року по березень 2016 року склали 3 412 грн 55 коп., половину яких - 1 706 грн 27 коп. вважає, що повинен компенсувати відповідач.

Крім того, позивач зазначала, що у період з 19 квітня 2013 року вона перебувала з сином на лікуванні у санаторії «Зорі України», вартість путівки складала 1 050 грн, та 190 грн 93 коп. нею було витрачено на проїзд дитини, а тому вважає, що відповідач має компенсувати половину цих витрат - 620 грн 47 коп.

Позивач вказувала, що відповідачем не виконано рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 січня 2013 року в частині сплати 1 179 грн 32 коп. додаткових витрат, а тому, відповідач має сплатити інфляційні нарахування за період з квітня 2013 року по грудень 2015 року, що становлять 939 грн 48 коп.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила позов задовольнити та збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 727 грн щомісяця, стягнути з відповідача частини додаткових витрат на дитину в розмірі 2 326 грн 74 коп. та інфляційних нарахувань в розмірі 939 грн 48 коп.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харкіської області від 12 липня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, які підлягають стягненню відповідно до рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 27 грудня 2010 року у справі № 2-6215/10, з урахування рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 10 січня 2013 року у справі № 2035/9699/2012, з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 до 727 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27 січня 2016 року.

Допущено негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 620 грн 47 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 інфляційні нарахування у розмірі 809 грн 76 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 судовий збір в сумі 551 грн 20 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить змінити ухвалу апеляційного суду та відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Збільшуючи розмір аліментів, суди попередніх інстанцій, врахувавши матеріальне положення платника аліментів, обгрунтовано виходили з того, що відповідач є молодою працездатною особою, яка може платити аліменти на утримання сина і брати участь у додаткових витратах на дитину.

Крім того, суди попередніх інстанцій, керуючись ст. 185 СК України, дійшли обґрунтованого висновку про стягнення 1/2 частини від вартості ліків, які позивач купувала у зв'язку з хворобою дитини.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що судами при збільшенні розміру аліментів не враховано його матеріальний стан та стан його здоров'я, а також те, що у нього відсутній борг по сплаті додаткових витрат, є необґрунтованими та не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Крім того, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими по справі обставинами.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є неповнолітнім сином позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 10 січня 2013 року у справі № 2035/9699/2012 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, було збільшено розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, які підлягають стягненню відповідно до рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 27 грудня 2010 року у справі № 2-6215/10 з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 до 363 грн, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягнуто з відповідача 1 179 грн 32 коп. додаткових витрат, рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2013 року рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 10 січня 2013 року змінено, виключено з резолютивної частини рішення частину речення з зазначенням «але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», у іншій частині рішення суду залишено без змін.

Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, передбачені ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разового, періодично або постійно.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного Кодексу Українивстановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до довідки наданої начальником Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 13 травня 2016 року № 9600 борг ОСОБА_5 за виконавчим листом від 26 березня 2013 року № 2035/9699/2012 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 додаткових витрат на неповнолітню дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 179 грн 32 коп., становить 981 грн 32 коп., а тому вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних витрат у розмірі 939 грн 48 коп., підлягає частковому задоволенню у сумі 809 грн 76 коп., що відповідає встановленим індексам інфляції за вказаний у позові період та сумам, що бралися до розрахунку з урахуванням сплачених відповідачем сум.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 12 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік О.В. Ступак