Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1295/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Пляка С. Л.
Доповідач Єгорова С. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

26.07.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л., Письменного О.А.

із секретарем Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Староосотська сільська рада Олександрівського району про усунення перешкод у користуванні власністю,

УСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив зобов'язати відповідача демонтувати (прибрати) частину літньої кухні, яка побудована (прибудована) до її житлового будинку на відстані від 0,6 м з одного краю(початок літньої кухні ОСОБА_2) та 0,24 м з другого краю (кінець літньої кухні ОСОБА_2.) від огорожі ОСОБА_3, та перелаштувати водовідведення з прибудованої літньої кухні та житлового будинку з водовідведенням дощової води в інший бік від межі.

В обгрунтування своїх вимог зазначав, що вони є сусідами, між ними відсутні добросусідські відносини, в зв'язку з чим позивач не може порозумітися з відповідачем стосовно будівель, які мають безпосередній вплив до його домоволодіння. Так відповідачем без дотримання державних будівельних та протипожежних норм побудовано тимчасову споруду для зберігання дров, яка знаходиться на відстані менше 1,7 метрів від домоволодіння позивача і являється вогненебезпечною. Без дотримання санітарних норм побудовано сарай для утримання худоби, який також знаходиться на відстані менше 1-го метру від домоволодіння позивача. Крім того, з порушенням будівельних норм, відповідачем здійснено будівництво літньої кухні, при опадах вода, що стікає з вугла кухні затоплює погріб позивача. Добровільно демонтувати стихійні забудови відповідач не бажає, а тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_2 демонтувати (прибрати) частину літньої кухні, яка побудована (прибудована) до житлового будинку ОСОБА_2 на відстані від 0,6 м з одного краю (початок літньої кухні ОСОБА_2.) та 0,24 м з другого краю (кінець літньої кухні ОСОБА_2.) від огорожі ОСОБА_3. Зобов'язано ОСОБА_2 перелаштувати водовідведення з прибудованої літньої кухні та житлового будинку з відведенням дощової води не в бік межі, а в інший бік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 551 грн. 00 коп. сплаченого на користь держави судового збору та 6870 грн. 24 коп. - за проведення судової будівельно- технічної експертизи, а всього 7421 грн. 24 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування вказаного судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволення позовних вимог, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що судом не було з'ясовано всі обставини, на які посилався позивач, не досліджено правовстановлюючі документи на будинок та господарські будівлі суміжного з позивачем домоволодіння по АДРЕСА_1, внаслідок чого покладено обов'язок по усуненню перешкод не на власника будинку. Вона не є власником спірного домоволодіння, а питання щодо заміни відповідача або притягнення належного відповідача судом не вирішувалось. Крім того, вважає, що висновки суду грунтуються на припущеннях, без врахування часу здійснення будівництва.

Представник третьої особи - Староосотської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, в засідання апеляційного суду не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.161).

Заслухавши представника відповідача, яка підтримала доводи скарги, позивача та його представника, які заперечували проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України - власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п. б) ч.3 ст. 152 ЗК України - що одним із способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно ст. 317 ЦУ України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положенням ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вважав доведеним, що саме відповідачем всупереч державним будівельним нормам здійснено водовідведення та прибудови до літньої кухні, а тому підлягають задоволенню позовні вимоги до ОСОБА_2 щодо демонтажу літньої кухні, прибудованої до житлового будинку ОСОБА_2, та перелаштування водовідведення на ній. При цьому суд не звернув уваги, що зобов'язати вчинити такі дії можливо лише власника, а не інших осіб.

Такого висновку суд дійшов з урахуванням висновку експерта № 1976-1977 судової будівельно-технічної експертизи від 23.12.2016 року, згідно якого літня кухня по АДРЕСА_1 прибудована поза житловим будинком, та частина цієї кухні розташована на відстані від 0,6 м з одного краю до 0,24 м з другого краю від огорожі, що є порушенням норм ДБН (1м.). Водовідведення від літньої кухні по АДРЕСА_1, організоване частково. Тобто дощова вода збирається в металевий лоток, але відвід її відбувається між житловим будинком та літньою кухнею на межу між домоволодінням, що є порушенням норми ДБН (а.с.47-51).

Досліджуючи обставини, на які посилався позивач, суд першої інстації не з'ясував хто є власником домоволодіння по АДРЕСА_1, внаслідок чиїх неправомірних дій або бездіяльності створені зазначені позивачем перешкоди у користуванні належними йому будинком і земельною ділянкою, не звернув уваги на те, що при проведенні судової експертизи не було надано правовстановлюючі документи та технічний паспорт, тому висновки суду щодо влаштування прибудови ОСОБА_2 грунтуються на припущеннях.

З доданих до апеляційної скарги довідки (а.с.124), договору купівлі-продажу (а.с. 125), витягу з рішення (а.с. 126), витягів з погосподарських книг Староосотської сільської ради (а.с. 129-134) вбачається, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований на виділеній у користування земельній ділянці розміром 0,45 га, по АДРЕСА_1, з червня 1985 року рахується за ОСОБА_4.

ОСОБА_4 не брав участі у розгляді справи, питання про його залучення до участі у справі судом першої інстанції не вирішувалось.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

За таких обставин, суд першої інстанції у порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України на вказані вище положення закону уваги не звернув, доводів та заперечень сторін належним чином не перевірив, не встановив всіх фактичних обставин справи, не дотримався вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не застосував норми права, які підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Суд апеляційної інстанції в силу вимог процесуального закону не наділений правом вчинення вказаної процесуальної дії і не має можливості залучити особу до участі у справі, яка не брала участі під час її розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у зв'язку з неможливістю вирішення даного спору без участі власника будинку з господарськими будівлями, щодо яких ставиться питання про вчинення певних дій, направлених на демонтаж, перелаштування частини споруд і іх обслуговування.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з позивача необхідно стягнути на користь відповідача понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 704 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11 травня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Староосотська сільська рада Олександрівського району про усунення перешкод у користуванні власністю відмовити.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 704 грн. 00 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: