Справа № 522/5479/17
Провадження 2/522/6623/17
УХВАЛА

28 липня 2017 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Бойчук А. Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Білий Парус» про визнання недійсними установчих документів, рішення загальних зборів та скасування державної реєстрації обєднання співвласників багатоквартирного будинку, -

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Білий Парус» про визнання недійсними установчих документів, рішення загальних зборів та скасування державної реєстрації обєднання співвласників багатоквартирного будинку.

Позивач разом із позовом подала заяву, по якій просила суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та будь-яким іншим фізичним та/або юридичним особам вчиняти будь-які дії щодо спільного майна багатоквартирного будинку №1-А по вулиці Літературній в місті Одесі, зокрема та не виключно, провадити укладення і реєстрацію правочинів щодо спільного майна багатоквартирного будинку та майнових прав, в тому числі будь-яких правочинів з передачі майна та/або його окремих частин у володіння, користування, управління та власність третіх осіб, змінювати порядок надання та оплати житлово-комунальних послуг у цьому багатоквартирному будинку.

При цьому посилаючись на те, що позивач позбавлений права на висловлення своєї думки з приводу розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, в тому числі щодо визначення обєднання колективним споживачем житлово-комунальних послуг, затвердження та підписання договорів між обєднанням та власниками, структури і розміру тарифів (внесків) приймання обєднанням платежів за житлово-комунальні послуги, прийняття будинку на баланс (в управління) ОСББ «БІЛИЙ ПАРУС», укладання договорів з постачальниками послуг тощо.

Заява про забезпечення позову розглядається в порядку ч.1 ст.153 ЦПК України без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В порядку ст. 152 ЦПК України, способами забезпечення позову є: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов'язку вчинити певні дії; заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому. Зокрема, не допускається забезпечення позову шляхом заборони органам управління юридичних осіб приймати рішення, виконувати статутні функції, здійснювати господарську діяльність.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи, що ч. 1 ст. 151 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо повязанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Позивач не довів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. В заяві відсутнє обґрунтування застосування забезпечення позову, відсутні дані, які б підтверджували наявність ризиків, які призведуть до невиконання або ускладнення виконання рішення суду, оскільки згідно поданої заяви ці дані ґрунтуються на особистому припущені позивача.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151-153, 168, 209, 210, 293 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача,- «про забезпечення позову» - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. Особи, які беруть участь у справі але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: А. Ю. Бойчук