ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/237/17
Провадження № 2/210/887/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"25" липня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Чайкіної О.В.,

за участі секретарі: Куксенко О.В.

сторони, які беруть участь у справі: представник позивача - ОСОБА_2, представник відповідача - адвокат ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "МК-Монтаж" про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся Позивач ОСОБА_4 з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він працював монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій на ТОВ «МК-Монтаж». 01.12.2008 року з ним стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, внаслідок чого йому діагностовано: кататравма ЗЧМТ, струс головного мозку, забій легень, розрив лівої плеври, пневмоторакс з права, перелом великого горба лівої плечової кістки, перелом фрагментарний ліктівого паростка зліва в вивихом голівки променевої до верху, перелом човноподібної кістки правого запястя через вертикальний скалковий перелом лівого стегна, скалковий перелом лівої пятки. Актом форми Н-1,Н-5 розслідування нещасного випадку, підтверджена вина відповідача. Первинною довідкою МСЕК встановлена 100 % ступінь втрати професійної працездатності та перша групу інвалідності. На даний час довідкою МСЕК позивачу встановлено 65% втрати професійної працездатності та друга групу інвалідності. Внаслідок вищесказаного позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування. У зв'язку з нещасним випадком було порушено та порушуються нормальні життєві зв'язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, у нього постійно виникають складнощі у зв'язку загальною слабістю, втомою, постійними болями. Перебуваючи на лікуванні позивач не міг і не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обґрунтовану важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному стані. На даний час його самопочуття не поліпшується. ОСОБА_6 вищевказаного позивач не може працевлаштуватися, його навіть не беруть на роботу сторожем. Вважаю, що за таких обставин з боку роботодавця позивачу має бути відшкодована моральна шкода, завдана ушкодженням здоров'я. Моральну шкоду Позивач оцінює в 307 200,00 грн. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача заподіяну моральну шкоду 307 200,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що позов визнає частково, але розмір моральної шкоди завищений, так як не відповідає вимогам розумності та справедливості. Просить врахувати положення ст. 14 ЗУ «Про охорону праці», та ту обставину, що у настанні нещасного випадку винен сам позивач. ОСОБА_4 під час роботи на висоті 10 метрів не скористався засобами захисту запобіжним поясом. Крім того, з моменту втрати працездатності відсоток втрати працездатності з 100% до 65%, а на теперішній час 45%. Визнає позов на 10 000,00 гривень.

Вислухавши думку сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав.

Судом встановлено, що Позивач працював на підприємстві Відповідача на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій з 22.02.2008 року та звільнений 27.03.2009 року у звязку з отриманням 1 групи інвалідності (а.с. 15-19).

Відповідно до виписок-епікризів, та виписок з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7, йому поставлений діагноз: «зрощеного перелому проксимального відділу лівої стегнової кістки, б/бугорка плечової кістки, лівого ліктьового відростку, лівої пяточної кістки, правої ладьєвидної кістки. Вторинний деформуючий остеоартроз лівого тазостегнового суглобу ІІ ст. контрактура лівого т/с суставу, НФС 0-1 ст. вторинний деформуючий остеоартроз лівого ліктьового суглобу ІІ ст. контрактура лівого ліктьового суглобу, НФС І ст. вторинний деформуючий артроз ІІІ ст. таранно-пяточного суглобу, ІІ ст. кісток предплюсни лівої стопи. Скорочення лівої нижньої кінцівки до 5 см. Функція опори та ходьби порушена в нерізкому ступеню (травма на виробництві в 2008 році)» (а.с.20-24).

Відповідно до акту № 12 про нещасний випадок повязаний з виробництвом від 04.12.2008 року, о 07 годині 01.12.2008 року отримавши змінне завдання, видане майстром ОСОБА_8, на виконання робіт з укрупнюючої збірки та монтажу металевих балок в висях 17-19 ряду А-С Логістичного комплексу і прослухавши інструктаж по охороні праці, бригадир ОСОБА_9, монтажники ОСОБА_4, ОСОБА_10, та інші пішли на обєкт. Монтажники ОСОБА_10, ОСОБА_4, о 07.15 почали підійматися по пересувних будівельних лісах угору для обтягування болтів на вузлах металоконструкцій. 0 07.20 ОСОБА_4 піднявшись на верхній майданчик пересувних будівельних лісів, не встигнувши пристебнутися карабіном запобіжного поясу до балки, послизнувся на мокрому деревяному майданчику, пересувні будівельні ліси похитнулись, і ОСОБА_4 впав з висоти 10 метрів. Причиною падіння стало невиконання інструкції з охорони праці. В наслідку чого отримав кататравму ЗЧМТ, струс головного мозку, забій легень, розрив лівої плеври, пневмоторакс з права, перелом великого горба лівої плечової кістки, перелом фрагментарний ліктівого паростка зліва в вивихом голівки променевої до верху, перелом човноподібної кістки правого запястя через вертикальний скалковий перелом лівого стегна, скалковий перелом лівої пятки(а.с.5-8).

ОСОБА_6 проведення розслідування нещасного випадку, що стався 01 грудня 2008 року о 07 годині 20 хвилин на ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «МК-Монтаж» від 04 грудня 2008 року - причиною настання нещасного випадку невиконання інструкції з охорони праці. Порушення п. 1.2, 2.2.2 «Інструкції з охорони праці № 1 загальної для усіх професій, затвердженої наказом директора від 05.05.2008 року, п. 1.3, 1.7 Посадової інструкції № 13 бригадира, затвердженої наказом директора від 22.08.2005 року. Невиконання службових обовязків. Порушення п. 3.5, 3.6 «Посадової інструкції майстра» № 8, затвердженої наказом директора від 22.08.2005 року. Особиста необережність (а.с. 9-12).

Як вбачається з виписки із акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 27.03.2009 року серії ДНА-02 № 025678 позивачу ОСОБА_4 первинно встановлено втрату професійної працездатності 100 %, та першу групу інвалідності з переоглядом у квітні 2010 року (а.с.13). Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 24.02.2016 року серії 12 ААА № 428200 позивачу ОСОБА_4 повторно встановлено втрату професійної працездатності 65 %, та другую групу інвалідності з 15 лютого 2016 року, з переоглядом 01.02.2017 року. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 22.02.2017 року серії 12 ААА № 016099 позивачу ОСОБА_4 повторно встановлено втрату професійної працездатності 45 %, та третю групу інвалідності з 01 березня 2017 року, та рекомендовано медикаментозне лікування, ВМП, санаторно-курортне лікування, ортопедичне взуття (а.с.13-14).

Ураховуючи наведене, суд вважає, що самим фактом втрати Позивачем професійної працездатності у зв'язку з нещасним випадком, який стався через невиконання інструкції з охорони праці, йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України має бути відшкодована за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги Позивача до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «МК-Монтаж» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству.

Представник відповідача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «МК-Монтаж», з урахуванням ст.ст. 57-61 ЦПК України, не надав суду доказів на спростування тверджень Позивача. З урахуванням встановлених судом обставин та наданих в порядку ст. 60 ЦПК України доказів, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди.

Наявність втрати професійної працездатності позивача внаслідок нещасного випадку на виробництві відповідача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами та виписками з медичних карток стаціонарного хворого, з яких убачається, що Позивач з приводу отриманих професійних захворювань неодноразово проходив стаціонарне та амбулаторне лікування в закладах охорони здоровя. Відповідно медичних документів Позивачу рекомендовано: лікування у лікаря травматолога, ортопедичне взуття, ЛФК (а.с.20-24).

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану Позивачу, покладено саме на роботодавців.

Позивачем втрачена професійна працездатність в результаті нещасного випадку на підприємстві відповідача, йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України Про охорону праці обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця.

Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої нещасним випадком на виробництві, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин.

З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення Позивачу моральної шкоди, яку йому повинен відшкодувати Відповідач ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «МК-Монтаж», як власник підприємства, яке не створило працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом форми Н-1 від 04.12.2008 року, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві, та моральних страждань потерпілого.

У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю Позивача була заподіяна шкода, він отримав травму, втратив працездатність в розмірі 100%, а в подальшому (станом на момент подання позову) відсоток втрати працездатності зменьшився до 65%, і на момент розгляду справи - до 45%. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками нещасного випадку на виробництві, Позивачеві порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки, у звязку з чим останній переносить моральні страждання та переживання. Крім того, внаслідок нещасного випадку на виробництві позивачу встановлено спочатку І групу інвалідності, а в подальшому - ІІ групу інвалідності, та ІІІ групу інвалідності.

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення Відповідачем ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «МК-Монтаж» Позивачеві шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий звязок між винною поведінкою відповідача та настанням у Позивача негативних наслідків, а звідси й завдання йому моральної шкоди.

Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням встановлених судом обставин характеру спричиненої шкоди, ступеню втрати працездатності, його зміни в подальшому в бік зменьшення, наявність інваліності, вік позивача, наявність його вини в отриманні травми, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь з ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «МК-Монтаж» - 45000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які Позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час.

ОСОБА_6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи викладене, керуючись рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008р., ст.ст. 10, 11, 27, 60,88, 213- 215 ЦПК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст. 23. 1167 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "МК-Монтаж" про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "МК-Монтаж" (, місцезнаходження: вул. Домобудівна, 19а, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50005, Україна) на користь ОСОБА_4 (03.02.1981р.н., р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) на відшкодування моральної шкоди 45000,00 (сорок п"ять тисяч) гривен без утримання податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "МК-Монтаж" (, місцезнаходження: вул. Домобудівна, 19а, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50005, Україна) на користь держави судові витрати у розмірі 640,00 (шістсот сорок) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 28 липня 2017 року.

Суддя: О. В. Чайкіна