У х в а л а

іменем україни

20 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Демяносова М.В.,

ІваненкоЮ.Г.,

СтупакО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Універмаг Спектр», Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5, яка подана представником ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: ТОВ «Універмаг Спектр», ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 97 515 грн, моральної шкоди в розмірі 10 тис. грн та судові витрати в розмірі 1 100 грн.

На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що 10 серпня 2015 року сталася ДТП, в результаті якої його автомобіль зазнав механічних пошкоджень, а тому відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням має бути стягнуто з ОСОБА_5, оскільки він у встановленому законом порядку визнаний винним у події ДТП.

Крім того, діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, а через неможливість використання автомобіля він зазнав збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 9 тис. грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3 659,17 грн на відшкодування матеріальної шкоди, 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, 80,34 грн судового збору, а всього 5 739 грн.

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2017 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року в частині стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3 659,17 грн на відшкодування матеріальної шкоди, 80,34 грн судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 81 425,20 грн.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір за подання позову в розмірі 460,25 грн, 1 126,70 грн судового збору за подання апеляційної скарги та витрати пов'язані із проведенням судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 4 404 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та направити справу до апеляційного суду на новий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 10 серпня 2015 року на проспекті ЛесяКурбаса в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача Citroen Berlingo, державний номерний знак НОМЕР_2, та автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ТОВ «Універмаг Спектр».

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року винним у вказаній ДТП було визнано водія автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5, якого притягнуто до адміністративної відповідальності за управління транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідальність ТОВ «Універмаг Спектр», як володільця джерела підвищеної небезпеки, на час ДТП була застрахована в ПАТ «HACK «ОРАНТА» на підставі та умовах договору загальнообов'язкового страхування від 21 березня 2015 року АС/6223968.

Згідно з дослідженням від 04 вересня 2015 року № АА0367МХ-04.09/5, що виконане суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Citroen Berlingo, державний номерний знак НОМЕР_2 складає 53 659,17 грн, що відповідає вартості відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням фізичного зносу складових ТЗ.

Вказана ДТП була визнана ПАТ «HACK «ОРАНТА» страховим випадком і на підставі страхового акта від 04 листопада 2015 року № ОЦВ-15-5144/1 ОСОБА_4 на відшкодування шкоди, заподіяної майну було виплачено страхове відшкодування в сумі 50 тис. грн, що відповідає максимальній межі ліміту відповідальності страховика за договором страхування.

З метою встановлення вартості відновлювального ремонту, позивачем було замовлено експертизу про визначення вартості матеріального збитку.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 09 листопада 2015 року № 17861/15-54, що виконаний експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, вартість матеріального збитку визначено в сумі 125 040,70 грн.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) застережено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону встановлено правило, згідно з яким при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, і ст. 33 - зобовʼязання учасника дорожньо-транспортної пригоди повідомити страховика про дорожньо-транспортну пригоду, зокрема в підп. 33.1.2 п. 33.1 застережено, що учасник дорожньо-транспортної пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально (абз. 2 підп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону).

Відповідно до п. 1.6 ст. 1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У суді апеляційної інстанції представником ОСОБА_4 ОСОБА_8 було заявлено клопотання про призначення у справі автотоварознавчої експертизи.

З урахуванням того, що дослідження від 04 вересня 2015 року № АА0367МХ-04.09/5 та висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 09 листопада 2015 року № 17861/15-54 мають суттєву різницю щодо оцінки вартості матеріального збитку, завданого в результаті ДТП, ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої за матеріалами даної цивільної справи було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Згідно з висновком експертів від 10 лютого 2017 року № 10245/16-54 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Citroen Berlingo, державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_4 внаслідок ДТП, яка сталася 10 серпня 2015 року складає 142 315,72 грн.

Відповідно до проведеного дослідження та розрахунків встановлено, що підстав вважати досліджуваний автомобіль фізично знищеним (конструктивно загиблим) не виявлено, в той же час встановлено економічну недоцільність відновлення досліджуваного КТЗ в умовах спеціалізованої СТО із дотриманням технологічних вимог заводу-виробника для аварійно пошкоджених КТЗ та використанням нових оригінальних складових.

Ринкова вартість автомобіля Citroen Berlingo, державний номерний знак НОМЕР_2 до ДТП становила 142 315,72 грн та після ДТП з врахуванням обставин, що викладені в дослідницькій частині висновку складала: 10 890,52 грн.

За результатами проведених розрахунків ринкова вартість автомобіля Citroen Berlingo, державний номерний знак НОМЕР_2 в пошкодженому стані з врахуванням обсягу ремонту, необхідного для приведення його у стан, в якому він перебував перед пошкодженням, дорівнюватиме різниці між ринковою вартістю КТЗ до пошкодження та вартістю відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу замінюваних складових і на дату оцінки 10 серпня 2015 року становила 10 890,52 грн.

Потерпілому належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача 81 425,20 грн майнової шкоди як різниці між виплаченим ПАТ СК «ОРАНТА» страховим відшкодуванням у розмірі 50 тис. грн, вартістю матеріального збитку в розмірі 142 315, 72 грн та ринкової вартості автомобіля після ДТП.

Згідно зі ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Установлено, що відповідно до умов договору оренди вантажопасажирського автомобіля від 01 липня 2015 року № 07/15, укладеного між ОСОБА_4.(орендодавець) та ТОВ «Металева Покрівля Груп» (орендар), в оренду був переданий автомобіль Citroen Berlingo, державний номерний знак НОМЕР_2 номер шасі (кузова) якого НОМЕР_3 є відмінним від номера шасі (кузова) пошкодженого автомобіля позивача, номер якого НОМЕР_4.

Отже висновок суду апеляційної інстанції про залишення без змін рішення суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованим, оскільки судом у цій частині правильно вирішено спір по суті.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України (знищення чи пошкодження майна особи), таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, висновок апеляційного суду про те, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди є цілком достатнім та справедливим є також обґрунтованим.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 відхилити, рішення апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.В. Дем'яносов

Ю.Г.Іваненко

О.В.Ступак