АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 755/6177/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8308/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року колегія суддів судової палати по розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі

головуючого: судді Білич І.М

суддів Вербової І.М., Поліщук Н.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

за участю представника позивача ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровськогорайонного суду м. Києва від 18 травня 2017року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва на спадщину за заповітом та визнання права власності на майно в порядку спадкування.

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 травня 2017року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва на спадщину за заповітом та визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Не погоджуючись із ухвалою суду, відповідач подала апеляційну скаргу. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме правил підсудності.

Представник позивача у судовому засіданні не визнала подану апеляційну скаргу, заперечувала проти її задоволення.

Відповідач (як особа, що подала апеляційну скаргу) будучи належним чином повідомленою про розгляд справи у судове засідання не з'явилася, поважність причин своєї неявки суду не повідомила.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у її відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції вказував на те, що позовна заява подана та оформлена в порядку визначеному ст. ст. 119 - 120 ЦПК України. Підстави для повернення заяви або відмови у відкритті провадження передбачені ст. 121, ч. 2 ст. 122 ЦПК України, відсутні. Під час вивчення матеріалів справи було встановлено, що спір підсудний саме Дніпровському районному суду м. Києва.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою відповідач зазначала, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо підсудності справи не було враховано можливість пред'явлення позову за місцезнаходженням відповідача лише за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Саме по собі отримання відповідачем поштової кореспонденції за певною адресою без реєстрації за цією адресою свого місця проживання чи місця перебування є неправильним визначенням підсудності. Відповідач зареєстрована в Оболонському районі м. Києва, відтак підсудність справи повинна бути визначена суду розташованому на території цього району м. Києва.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах діючого процесуального законодавства та матеріалах справи.

Як вбачається із тексту позовної заяви, позивач звертаючись до суду ставив питання про визнання недійсним свідоцтва на спадщину за заповітом та визнання права власності на майно в порядку спадкування, а саме земельну ділянку площею 0,0630 га, що розташована на території АДРЕСА_1

У відповідності до положень ст. 114 ЦПК України, позови що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або його основної частини.

Згідно п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року N 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Пунктом 42 вищевказаної постанови визначено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю - земельна ділянка площею 0,0630 га, АДРЕСА_1.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду про відкриття провадження постановлена з дотриманням норм процесуального права, а саме правил підсудності і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 311, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18 травня 2017року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: