АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2017 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:
головуючого Владичана А.І.
суддів: Міцнея В.Ф., Лисака І.Н.
секретар Костюк Л.С.
з участю представника відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 18 травня 2017 року,
ВСТАНОВИЛА:
У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання.
Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у сторін є донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу 15.04.2005 року проживає з позивачем.
З 1 вересня 2016 року донька навчається на першому курсі денного відділення медичного коледжу Буковинського державного медичного університету. Термін навчання закінчується 01 липня 2019 року. Навчання платне. Загальна вартість за весь строк навчання становить 27600 гривень, за один навчальний рік необхідно сплачувати 9200 гривень. З початку навчання оплату проводила мати, батько ОСОБА_3 жодного разу не допоміг їй матеріально.
Вказує, що відповідач офіційно не працює, має мінливий дохід.
Просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на її користь в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень на місяць, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення 23 років.
____________________________________________________________________
22ц/794/737/2017 р. Головуючий у І інстанції Гураль Л.Л.
Категорія: 50 Суддя-доповідач Владичан А.І.
Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 18 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи.
В своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків про застосування вимог ст. 185 Сімейного кодексу України, оскільки позов пред`явлено на підставі ст. 199 Сімейного кодексу України.
Крім того, суд під час прийняття рішення не врахував, що у відповідача відсутні інші аліментні зобов`язання, перебування на утриманні непрацездатних осіб, відповідач не являється інвалідом, опікуном, піклувальником, а тому може влаштуватися на роботу й утримувати дитину, яка продовжує навчання.
Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін як законне та обґрунтоване.
Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.
Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості.
Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з`ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.
Судом першої інстанції вірно встановлено, відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 згідно копії паспорта, серії НОМЕР_1 від 20 лютого 2015 року (а.с. 3)
Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . розірвано15.04.2015 року відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, (а.с.7).
ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в с. Ширівці Хотинського району Чернівецької області, на її утриманні знаходиться донька ОСОБА_4 , що вбачається із довідки №77 від 16.01.2017р., виданої виконкомом Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області (а.с. 64).
ОСОБА_4 є студенткою 1 курсу 2016/17 навчального року ОСОБА_5 та навчається на денній формі навчання за контрактом за спеціальністю «223- медсестринство» з 01.09.2016 року по 31.08.2017 року, що підтвердується довідками №3498 від 28.12.2016 року, №750 від 05.04.2017р. Буковинського державного медичного університету (а.с. 10, 65).
01.09.2016 року між Вищим державним навчальним закладом України «Буковинський державний медичний університет» та ОСОБА_6 був укладений договір про підготовку фахівця з неповною вищою медичною освітою №101/14 сен. Договір є чинним до 1 липня 2019 року (а.с. 20).
Відповідно до п.5.2 договору вартість навчання складає 27600,00 грн, за навчальний рік - 9200 грн.
Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Згідно з частиною 1статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до частини 3 статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.
Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 проходив службу у військовій частин НОМЕР_2 з 10.10.2014 року згідно з довідками Луганського прикордонного загону військової частини НОМЕР_2 від 19.03.2015 року, від 31.07.2015 року, від 03.04.2015 року (а.с. 37, 38, 39), є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 30.04.2015 року (а.с. 36).
Крім того, зі змісту довідки №674 від 02.12.2014 року, виданої Центральним клінічним госпіталем Державної прикордонної служби України вбачається, що ОСОБА_3 отримав травму та потребує відпустки за станом здоров`я. Стан після травми: закритого косого перелому діалізу проксимальної фаланги V-го пальця правої кисті зі зміщенням та проведеного консервативного лікування (закритої репозиції та іммобілізації) з тимчасовим порушенням функції правої верхньої кінцівки. Захворювання пов`язане з проходженням військової служби а.с. 42).
Також відповідно до виписки №415/40/111 від 07.02.2017 року відповідач знаходився на лікуванні в неврологічному відділенні Хотинськрої ЦРЛ з 20.01.2017 року по 07.02.2017 рік (а.с. 44). Згідно з довідкою Хотинської ЦРЛ від 10.03.2017 року відповідач потребує постійного медикаментозного лікування (а.с. 45).
Протягом 2016 року та січня - лютого 2017 року відповідач звертався за медичною допомогою та для проведення обстеження (а.с. 46), а також був направлений в санаторій «Золота нива» Одеської області для проходження лікування та реабілітації, про що свідчить довідка Владичанської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 15.03.2017 року (а.с. 47).
Відповідач проживає в господарстві своїх батьків, не працює, майна у приватній власності не має, земельною ділянкою не володіє, що підтверджується довідкою Шировецької сільської ради №413 від 13.03.2017р. (а.с. 33).
Згідно з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів від 14.03.2017 року у відповідача відсутні доходи за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року (а.с. 34).
ОСОБА_7 перебував на обліку як безробітний в Хотинському РЦЗ з 06.08.2015 року по 25.10.2016 року, що підтверджується довідкою №786 від 10.03.2017 року (а.с. 35).
Відповідач добросовісно сплачував аліменти на утримання неповнолітньої доньки, і станом на 15.03.2017 року виконавчих проваджень про стягнення аліментів не перебуває, що підтверджується довідкою Хотинського районного відділу державної виконавчої служби від 16.03.2017 року №1230/14-13-37 (а.с. 50).
Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Крім того, ОСОБА_7 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій згідно копії посвідчення № НОМЕР_3 , виданого 30.04.2015 року Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України (а.с. 36).
Постановою КМУ від 23.11.2016 року №975 затверджені Порядок та умови надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти.
Згідно п.1 вказаної постанови Порядок та умови визначають механізм надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти, які навчаються у державних або комунальних професійно-технічних, вищих навчальних закладах, на період здобуття професійно-технічної, вищої освіти, але не довше, ніж до досягнення ними 23 років, зокрема дітям осіб, визнаних учасниками бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Пунктом 4 постанови встановлені певні соціальні пільги дітям осіб, визнаних учасниками бойових дій, а саме:
повної оплати за навчання для здобуття професійно-технічної та вищої освіти за певним освітньо-кваліфікаційним рівнем (рівнем вищої освіти) за рахунок коштів загального фонду державного або місцевих бюджетів - у разі зарахування на місця державного (регіонального) замовлення відповідно до
умов та правил прийому;
першочергового переведення на навчання на місця державного (регіонального) замовлення у державних (комунальних) вищих навчальних закладах, що одержані за рахунок перерозподілу вищим навчальним закладом або відповідним державним замовником обсягів державного (регіонального) замовлення, студентів, зарахованих відповідно до умов та правил прийому згідно з угодами, укладеними між навчальним закладом та фізичною або юридичною особою;
соціальної стипендії;
безоплатного забезпечення підручниками;
безоплатного доступу до Інтернету, систем баз даних у державних та комунальних навчальних закладах;
безоплатного проживання в учнівських гуртожитках - для учнів професійно-технічних навчальних закладів, проживання у студентських гуртожитках з пільговою оплатою у розмірі, визначеному вищим навчальним закладом в установленому законодавством порядку, - для студентів вищих навчальних закладів, курсантів невійськових вищих навчальних закладів.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При визначені розміру стягуваних аліментів судом першої інстанції було вірно встановлено обставини справи та відмовлено в стягненні аліментів на утримання повнолітньої донь на період навчання з урахуванням можливостей відповідача.
Посилання в апеляційній скарзі про те, що суд при вирішенні спору помилково керувався вимогами ст. 185 СК України, спростовується мотивувальною частиною рішення суду.
Враховуючи наведене, матеріальне становище позивача та відповідача, наявність, а також інші обставини, що мають істотне значення при вирішенні даного спору, рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.
Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.
Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 18 травня 2017 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді: