Дата документу 02.08.2017
Справа № 320/1002/17-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Купавської Н.М.

при секретарі - Чудаковій А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки суму заборгованість за кредитним договором від 06 липня 2010 року у розмірі 13379 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору і зазначає, що 06 липня 2010 року з ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, був укладений кредитний договір, згідно якого він одержав від позивача кредит в сумі 13000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачка - ОСОБА_1, яка не відмовилась від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки. У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, умов договору виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 становить 13379 грн. 00 коп. та складається з: 14921 грн. 64 коп. заборгованість за кредитом; 3388 грн. 93 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом; 50 грн. 00 коп. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; з них 4981 грн. 57 коп. внесено коштів на погашення заборгованості.

В судове засідання представник позивача не з'явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в позові, оскільки між нею та померлим ОСОБА_3 шлюб розірвано 18 липня 2003 року і з цього часу вони разом не проживали. Які він оформлював кредити, їй невідомо, спадщини у померлого ОСОБА_3 немає, а будинок, в якому вона проживає, їй дістався від батька у спадок.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в позові, оскільки її батько - померлий ОСОБА_3 та мати - ОСОБА_1 розлучені ще в 2003 року, разом не проживали. Які батько оформлював кредити їй невідомо. Коли ОСОБА_3 втратив зір, він став проживати в літній кухні материного домоволодіння, вона доглядала його як батька, а мати їй допомагала. Ніякого спадкового майна у померлого ОСОБА_3 немає. Вона подала заяву про прийняття спадщини лише після того, як банк звернувся до нотаріуса з претензією і їй сказали, що у цьому випадку вона повинна подати заяву про прийняття спадщини.

Суд, вислухавши пояснення відповідачки та третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні 06 липня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позичальником ОСОБА_3 було укладено кредитний договір у вигляді підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Відповідно до умов договору позичальник отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом /а.с.13/.

При укладенні договору позичальник прийняв на себе зобов'язання повернути кредит в термін, встановлений договором, та сплачувати проценти за користування кредитом.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, про що в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про смерть /а.с.52/.

Станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованість по кредитному договору становить 13379 грн. 00 коп., про що в матеріалах справи наявний розрахунок банку /а.с.8-12/.

08.05.2016 ПАТ КБ «ПриватБанк» направило до Мелітопольської державної нотаріальної контори претензію кредитора про погашення заборгованості за кредитним договором спадкодавця в порядку ст.1281 ЦК України.

Приписами ч. 1 ст. 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Пленум Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.32 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року N 5 вказав, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Правовий аналіз наведених положень вказує на те, що вирішуючи спір про задоволення вимог кредиторів при отриманні спадщини, суд зобов'язаний встановити обсяг спадкового майна, його вартість, а також чи прийняв спадкоємець спадщину та який обсяг його відповідальності перед кредитором спадкодавця.

За даним голови вуличного комітету №102 від 19.07.2017 на день смерті ОСОБА_3 проживав по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_1 /а.с.92-93/. Однак, даний житловий будинок належить відповідачці ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_4 від 17.10.1998 /а.с.78/.

Більш того, шлюб між відповідачкою та позичальником ОСОБА_3 був розірваний ще 18.07.2003, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с.77/.

Таким чином, посилання позивача на проживання ОСОБА_3 за вищевказаною адресою на час відкриття спадщини разом із відповідачкою не є обставиною, яка б вказувала на прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_3, оскільки відповідачка не є його дружиною, доказів їх сумісного проживання більше 5 років суду не надано, тобто ОСОБА_1 у даному випадку не є спадкоємицею після смерті ОСОБА_3

Про наявність іншого спадкового майна, що належить спадкодавцю ОСОБА_3 яке відповідачка успадкувала після смерті ОСОБА_3 та його вартість, позивачем не надано суду жодних доказів. За запитом суду за ОСОБА_5 рухомого та нерухомого майна не значиться /а.с.90,95,96/.

З відповіді державного нотаріуса Мелітопольської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2 Інших заяв не надходило /а.с.89/.

Отже, встановлено, що заяву про прийняття спадщини подала до нотаріальної контори дочка померлого ОСОБА_2 Але, свідоцтво про право на спадщину їй не видавалось. Як пояснила ОСОБА_2 майна у її батька на момент смерті не було.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 спадкодавцю не належав, це особисте майно відповідачки, яке вона отримала у спадок, а відтак, цей будинок не є спадковим майном після смерті ОСОБА_3

Доказів наявності іншого спадкового майна, що належить спадкодавцю ОСОБА_3, позивачем суду не надано. За запитами суду встановлено, що за ОСОБА_5 рухомого та нерухомого майна не значиться, про що свідчать відповіді КП «ММБТІ», територіального сервісного центру № 2343, а також витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с.90,95,96/.

Таким чином, беручи до уваги, що позивачем у відповідності до ст.60 ЦПК України не надано доказів того, що ОСОБА_1 є спадкоємицею після смерті ОСОБА_3, наявності спадкового майна та вартості цього майна, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог за їх недоведеністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, ст.ст.1264, 1268, 1281, 1282, ЦК України,суд

ВИРІШИВ:

В позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляції в Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: