Справа № 639/9656/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

1 серпня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Іванової І.В.,

за участю секретаря - Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Харківської міської ради про встановлення юридичного факту родинних відносин та визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок , -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 22.12.2016 року звернулися до суду з позовом, у якому просять ухвалити рішення про встановлення юридичного факту родинних відносин, відповідно до якого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2, - рідний син ОСОБА_4, 1894 року народження померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, 1890 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, а також визнати за кожною з них право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1, після чоловіка і батька, ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1, за правом спільної сумісної власності зареєстрований на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 08.02.1949 року ЖУ Червоно-Баварського району м. Харкова. Тобто цей будинок належав їм на праві спільної сумісної власності в рівних частках. ОСОБА_4 і ОСОБА_5 - дід і бабка ОСОБА_6, чоловіка і батька позивачів. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, на час смерті мешкав в АДРЕСА_1. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, на час смерті також мешкала в АДРЕСА_1. Заповітів ніхто з них не залишив. Після їхньої смерті відкрилася спадщина - житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за вищезазначеною адресою. Єдиним спадкоємцем померлих за законом явився їхній син (батько ОСОБА_6.), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на час відкриття спадщини постійно мешкав і був зареєстрований разом зі своїми батьками, тому спадщину прийняв. Однак ОСОБА_3 свої спадкові права на житловий будинок не оформив і свідоцтво про право власності у порядку спадкування за законом не отримав. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, заповіту не залишив. Єдиними спадкоємцем померлого за законом був його син, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 (чоловік і батько позивачів). Дружина спадкодавця, ОСОБА_7, померла ще ІНФОРМАЦІЯ_7. ОСОБА_6 спадщину після свого батька прийняв, оскільки на час її відкриття проживав за однією адресою зі спадкодавцем. Але за життя свої спадкові права ОСОБА_6 не оформив і свідоцтво про право на спадщину не отримав. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 помер, заповіту не лишив, єдиними його спадкоємцями за законом першої черги в рівних частках є позивачі - дружина і донька спадкодавця. Кожна з них спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла, оскільки з 1991 року і на час відкриття спадщини обидві проживали за однією адресою зі спадкодавцем, до того ж ОСОБА_2 на час відкриття спадщини ледве виповнилося 16 років. ОСОБА_1, 26.02.2016 року для оформлення спадкових прав після смерті свого чоловіка і батька її дитини звернулася до державного нотаріуса ХДНК № 5 із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину, внаслідок чого була заведена спадкова справа за № 137/2016. Але 10.10.2016 року вона отримала Постанову державного нотаріуса ХДНК № 5 про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав того, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на спірний житловий будинок, а також з приводу того, що відсутні документи, які підтверджують родинні відносини між ОСОБА_3 і його батьками, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 На запит позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь державного архіву Харківської області що у книзі реєстрації актів громадянського стану про народження по Пісочинській селищній раді Харківського району Харківської області за 1927 рік, які збереглися неповністю, відсутній запис про народження ОСОБА_3. Встановлення юридичного факту родинних відносин між ОСОБА_3 і його батьками, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, необхідно позивачам для отримання права на спадкування після смерті ОСОБА_6 Водночас зі встановленням вищезазначеного юридичного факту позивачі просять визнати за кожною з них право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 після ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5.

У судовому засіданні представник позивачів, діюча на підставі ордеру юридичної консультації Жовтневого району м. Харкова від 31.10.2016 року та Витягу з договору № 170 від 31.10.2016 року про надання позивачам правової допомоги, а також заяви позивачів від 22.12.2016 року про розгляд справи за їхньою відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та підтвердила обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача - Територіальної громади Харківської міської ради, до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи неодноразово сповіщався належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення. Відомості про причини неявки відповідача до суду не надходили, тому зі згодою представника позивача суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 Цивільно-процесуального кодексу України.

Вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи і додатково отримані докази заявлених вимог, допитавши свідків, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову і можливість його задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного.

Розглядаючи справу, суд приймає до уваги положення ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір.

Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України доказами являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних у якості свідків, пояснень свідків, письмових доказів, речових доказів тощо.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, з технічного паспорту на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1, виготовленого 17.03.2016 року спеціалістами КП «ХМБТІ» (а.с. 15-20) і довідки КП «ХМБТІ» за № 1100343 від 11.03.2016 року (а.с. 14) вбачається, що вищезазначений житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «а», ганком літ. «а-2» та тамбуром літ. В», житловою площею 30,6 кв. м., загальною - 59,9 кв. м., з надвірними будівлями (літньою кухнею літ. «В», сараєм літ. «Д», вбиральнею літ. «Ж», душем літ. «З», огорожами № 4, 5, 7-9, та вигрібною ямою № 6), розташований на земельній ділянці, площею 812 кв. м., і за правом спільної сумісної власності у рівних частках зареєстрований на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 08.02.1949 року ЖУ Червоно-Баварського району м. Харкова.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується Повним витягом з Державного РАЦС щодо актового запису про смерть № 7 від 04.11.2016 року, що на підставі актового запису № 188 від 14.12.1946 року надав Харківській міський відділ державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 21).

У цьому Витягу також зазначено, що ОСОБА_4 на час смерті мешкав в АДРЕСА_1.

Зі смертю ОСОБА_4 відкрилася спадщина - 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого по АДРЕСА_1. Заповіту ОСОБА_4 не залишив, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 47159519 від 21.03.2017 року (а.с. 53).

Спадкоємцями померлого за законом відповідно до положень ст. 418 ЦК УРСР (в редакції 1922 року) були його дружина, ОСОБА_5, 1890 року народження, і син, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно положень ст. 418 ЦК УРСР (в редакції 1922 року), коло осіб, яких закликають до спадкування за законом чи заповітом, обмежується прямими низхідними (дітьми, онуками, правнуками) та подружжям, яке пережило померлого, а також непрацездатними та неімущими особами, які фактично перебували на повному утриманні померлого не менше одного року до його смерті.

Спадкоємцями за законом є діти (у тому числі усиновлені), подружжя та непрацездатні батьки померлого, а також інші непрацездатні, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті.

ОСОБА_5 і ОСОБА_3 на час відкриття спадщини проживали разом зі спадкодавцем за однією з ним адресою у житловому будинку АДРЕСА_1. Цей факт вбачається з даних будинкової книги, копія якої додана до матеріалів справи (а.с. ), і запису акту про смерть за № 36 від 06.04.1962 року відносно ОСОБА_5 (а.с. 22-23).

Таким чином, ОСОБА_5 і ОСОБА_3 успадкували по 1/4 частині кожний спадкового житлового будинку з надвірними будівлями.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджено записом акту про смерть за № 36 від 06.04.1962 року (а.с. 22-23).

З її смертю відкрилася спадщина - 3/4 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого по АДРЕСА_1. Заповіту ОСОБА_5 не залишила, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 47159246 від 21.03.2017 року (а.с. 55-65).

Єдиним спадкоємцем померлої за законом відповідно до положень ст. 418 ЦК УРСР (в редакції 1922 року) був син спадкодавця, ОСОБА_3, який прийняв спадщину відповідно до положень ст. 418 ЦК УРСР (в редакції 1922 року).

ОСОБА_3 на час відкриття спадщини проживав разом зі своєю матір'ю, ОСОБА_5, у житловому будинку АДРЕСА_1. Цей факт вбачається з даних будинкової книги, а також запису акту про смерть за № 36 від 06.04.1962 року відносно ОСОБА_5 (а.с. 22-23).

Таким чином, після смерті матері ОСОБА_3 успадкував по 3/4 частини спадкового житлового будинку з надвірними будівлями.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що вбачається зі свідоцтва НОМЕР_1, виданого Харківським міським відділом РАЦС на підставі актового запису № 1592 від 29.09.1998 року (а.с. 24).

Вирішуючи справу, суд виходить з положень ч. 1, 2 ст. 524 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), якими передбачено, що спадкування здійснюється за законом та за заповітом.

Спадкування за законом має місце, якщо і оскільки воно не змінено заповітом.

У статті 525 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) зазначено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 Кодексу.

Заповіту ОСОБА_3 не залишив, що доведено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 47159578 від 21.03.2017 року (а.с. 66-67).

Єдиним спадкоємцем померлого за законом відповідно до положень ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) був його син, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Факт того, що ОСОБА_6 - син ОСОБА_3, доведений свідоцтвом НОМЕР_2 про його народження ІНФОРМАЦІЯ_6, виданим Жовтневим районним ЗАЦС м. Харкова на підставі актового запису № 585 від 30.11.1960 року, з якого вбачається, що батьками народженого зазначені ОСОБА_3 і ОСОБА_7 (а.с. 25).

Дружина спадкодавця ОСОБА_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, померла ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджено свідоцтвом НОМЕР_3, виданим Харківським міським відділом РАЦС на підставі актового запису № 10625 від 18.12.1999 року (а.с. 26).

Згідно умов, передбачених ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1)якщо він фактично вступив до управління або володіння спадковим майном;

2)якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_6 спадщину після смерті батька прийняв відповідно до положень ст.ст. 548 та ч. 2 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки на час її відкриття він постійно проживав за однією адресою зі спадкодавцем в АДРЕСА_1, що вбачається з даних будинкової книги.

На а.с. 52 знаходиться письмова відповідь ХДНК № 5 за вих. № 788/01-16 від 22.03.2016 року, в якій зазначено, що згідно алфавітних книг обліку спадкових справ та книг обліку і реєстрації спадкових справ П'ятої ХДНК за період з 1991 року по теперішній час, після померлих ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 і ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_7 заяви про прийняття спадщини та про відмову від її прийняття не подавалися, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Таким чином, ОСОБА_6 успадкував після смерті свого батька житловий будинок в цілому, але спадкові права за життя не оформив і свідоцтво про право на спадщину не отримав.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з часу її відкриття.

Факт того, що ОСОБА_6 - чоловік ОСОБА_1 і батько ОСОБА_2, доведений свідоцтвом про укладання шлюбу НОМЕР_4, виданим у палаці «Жовтневий» м. Харкова на підставі актового запису № 1295 (а.с. 28) і свідоцтвом НОМЕР_5 про народження ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_2, виданим у Палаці «Жовтневий» м. Харкова на підставі актового запису № 750 від 09.07.1991 року (а.с. 29).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5, що вбачається зі свідоцтва серії НОМЕР_6, виданого відділом РАЦС по м. Харкові № 4 Харківського міського управління юстиції на підставі актового запису № 14830 від 11.10.2007 року (а.с. 27).

З його смертю відкрилася спадщина - житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1.

Заповіту ОСОБА_6 не лишив, що доведено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 47159733 від 21.03.2017 року (а.с. 70-73).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у випадку не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 Кодексу.

Тому єдиними спадкоємцями ОСОБА_6 за законом першої черги в рівних частках відповідно до положень ст. 1261 ЦК України являються дружина і рідна донька спадкодавця, ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадщину після смерті ОСОБА_6 позивачі прийняли у відповідності до положень ч. 3 і 4 ст. 1268 ЦК України, оскільки з 1991 року і на час відкриття спадщини вони постійно проживали і були зареєстровані за однією адресою зі спадкодавцем у житловому будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1. До того ж, ОСОБА_2 на час відкриття спадщини у зв'язку зі смертю її рідного батька виповнилося лише 16 років.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно мешкав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що її прийняв, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Кодексу, він не заявив про відмову від спадщини.

Крім того, у частинах 4, 5 ст. 1268 ЦК України зазначається. що малолітні, неповнолітні, недієздатні особи, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами 2-4 статті 1273 Кодексу.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Факт того, що позивачі на час відкриття спадщини у зв'язку зі смертю ОСОБА_6 постійно мешкали і з 1991 року були зареєстровані за однією з ним адресою, доведений даними з будинкової книги і паспортами громадян України на ім'я кожної з них НОМЕР_7 та НОМЕР_8 (а.с. 7-9, 11-12).

До того ж, як зазначено у письмовій відповіді за підписом завідуючої ХДНК № 5 Абеленцевої Г.В. за вих. № 788/01-16 від 22.03.2016 року (а.с. 52), за даними перевірки архівних матеріалів, що знаходяться на зберіганні у справах П'ятої ХДНК, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6, що за життя мешкав в АДРЕСА_1, була заведена спадкова справа № 137/2016 року, в матеріалах якої знаходяться заява від дружини спадкодавця, ОСОБА_1, що зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 268 від 26.02.2016 року, з проханням видати Свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки спадщину прийняла фактично разом з донькою, ОСОБА_2 (були зареєстровані та мешкали разом зі спадкодавцем на момент його смерті за однією адресою).

Інших заяв про прийняття спадщини або відмову від її прийняття після померлого ОСОБА_6 в матеріалах спадкової справи немає, Свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Крім того, факт звернення ОСОБА_1 до нотаріальної контори і відкриття 26.02.2016 року у зв'язку з її зверненням спадкової справи у ХДНК № 5 доведений Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 43092808 від 26.02.2016 року (а.с. 30).

Як доведено матеріалами справи, 26.02.2016 року ОСОБА_1 з метою оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_6 звернулася до державного нотаріуса ХДНК № 5 із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину і 10.10.2016 року отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з наступних підстав.

Посилаючись на ст. 1298 ЦК України, главу 10 розділу 11 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», ст. 68 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус зазначила, що у матеріалах спадкової справи відсутній документ, що підтверджує право власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на спірний житловий будинок, а також відсутні документи, що мають підтвердити родинні відносини між ОСОБА_3 і його батьками, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 31)

Розглядаючи справу, суд виходить з положень п.п. 3.1, 3.3 Роз'яснень Вищого Спеціалізованого суду України по розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, а також п.п. 1, 2 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, який підлягає розгляду у позовному провадженні, і що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Також при вирішенні справи суд приймає до уваги положення п. 1 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», де зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Статтями 234, 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих або майнових прав фізичних осіб, і які необхідні для охорони прав і інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності незаперечних прав, коли законом не визначений інший порядок їх встановлення.

Пунктом 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих або майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначений інший порядок їх встановлення.

До того ж, п. 7 ППВСУ № 5 от 31.03.1995 року зі змінами № 15 от 25.05.1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, що суд розглядає справи про встановлення родинних відносин, якщо цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника.

В матеріалах справи на а.с. 32 знаходиться письмова відповідь державного архіву Харківської області за № 1-29/3-1510 від 29.07.2016 року, в якій зазначено, що у книзі реєстрації актів громадянського стану про народження по Пісочинській селищній раді Харківського району Харківської області за 1927 рік, які збереглися неповністю, запис про народження ОСОБА_3 не виявлено.

На підтвердження юридичного факту родинних відносин судом були допитані свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_11, які довгі роки є сусідами позивачів і добре знають їхню родину. Так, свідок ОСОБА_10, 1939 року народження, особисто була знайома з ОСОБА_3 та його батьками, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Усі вони постійно спілкувалися, завітали один до одного, а тепер свідок відвідує їх на кладовищі, де поховані і її близькі. Свідок ОСОБА_11 також підтвердила суду, що з 1982 року мешкає поруч з родиною позивачів, добре знала ОСОБА_3, який був рідним сином ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Приймаючи до уваги пояснення представника позивачів і свідків стосовно факту родинних відносин між ОСОБА_3, 1927 року народження, померлим у 1998 році, та його батьками, ОСОБА_4, 1894 року народження, померлим у 1946 році, та ОСОБА_5, 1890 року народження, померлою у 1962 році, суд вважає цей факт доведеним в ході розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 60, 114, 209, 212-215, 224-226, 234, 256-259 ЦПК України, ст.ст. 416, 418, 420, 421 ЦК УРСР (в редакції 1922 року), ст.ст. 524-527, 529, 548 та 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст. 1216-1218, 1220-1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України, п.п. 1, 3, 7 ППВСУ № 5 від 31.03.1995 року зі змінами, внесеними згідно з ППВСУ № 15 від 25.05.1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», п. 1, 2 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», п. 1, 3.1, 3.3 Роз'яснень Вищого Спеціалізованого суду України по розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити юридичний факт родинних відносин, відповідно до якого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідним сином ОСОБА_4, 1894 року народження, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, 1890 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_2, після чоловіка ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_2, після батька ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Іванова І.В.