Справа № 639/515/17
28 липня 2017 р . Жовтневий районний суд м.Харкова
у складі: головуючого-судді Єрмоленко В.Б.
при секретарі Слюсарєвій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом:
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 3 особа- Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3 особа- Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням в АДРЕСА_1 ( колишня ОСОБА_4) в м.Харкові,посилаючись на те, що відповідачі, як колишні власники квартири, звільнили житлову площу , виселились та продали квартиру ОСОБА_5 в 2013 р. З того часу, як зазначає позивач, ОСОБА_2, ОСОБА_3, не зявляються, інформація про їх місцезнаходження невідома, виїхала за межі України, але залишаються бути зареєстрованими у спірній квартирі В 2015 р. , за договором дарування позивач набув право власності, але, як стверджує ОСОБА_1, реєстрація колишніх власників перешкоджає йому здійснювати свої права по користуванню, розпорядженню нерухомим майном.
Відповідачі на неодноразові виклики в судове засідання не зявлялись, про день розгляду справи сповіщалися своєчасно, належним чином за останнім відомим місцем їх реєстрації проживання.
Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного.
ОСОБА_1 належить квартира 7 по вул.Москалівська ( колишня вул. ОСОБА_4), 46 в м.Харкові на підставі договору дарування 45/100 часток комунальної квартири, укладеного з ОСОБА_5 і посвідченого 16.07.2015 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6
Як випливає з договору купівлі-продажу від 16.06.2009 р. ОСОБА_7, яка діяла за себе та від імені малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 районної у м. Харкові ради № 47-8 від 05.08.2008 р., продала 45/100 частин спірної квартири ОСОБА_5
Стаття 391 ЦК України передбачає захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння: власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За інформацією дільниці № 56 КП «Жилкомсервіс» від 17.01.2017 р. в квартирі зареєстрований ОСОБА_8, а також відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_3
Факт тривалого, з червня 2009 р., не проживання відповідачів у спірній квартирі, яка раніше належала їм на праві власності, підтверджується довідкою комунального підприємства «Жилкомсервіс», актом від 12.01.2017 р., складеним за участю сусідів по квартирі, інформацією Харківської міської поліклініки № 22 про відсутність амбулаторних карток ОСОБА_7, ОСОБА_3 в реєстратурі, а також звернень за медичною допомогою.
Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Згідно з ч.1 ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Таким чином, за змістом зазначених норм матеріального права, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сімї без поважних причин більш одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що після продажу квартири у червні 2009 р., відповідачі за місцем реєстрації не проживають, квартиру звільнили, але добровільному порядку з реєстраційного обліку не знімаються, що порушує права власника - ОСОБА_1 на володіння, користування й розпорядження належним їй нерухомим майном.
Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими ,що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що ці особи не проживають в ньому без поважних причин понад шести місяців.
Зiбранi у справi докази та їх належна оцiнка дають підстави для усунення перешкоди в користуванні позивачем квартирою, яка належить їй на праві приватної власності, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10.11, 15, 60, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 150, 71, 72 Житлового Кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3 особа- Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в кв. 7 по вул.Москалівській ( колишньої ОСОБА_4 революції), 46 в м. Харкові.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ -