АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1497/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 5 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності на частину житлового будинку та відшкодування витрат на будівництво,

в с т а н о в и л а :

01 березня 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог вказав, що відповідач по справі є його батько та являється власником житлового будинку по вул. Ільїна, 62 в м. Черкаси.

В період часу з 1999 р. по 2015 р. відповідач в спірному будинку не проживав, бо мав іншу сімю, та по усній домовлені між сторонами, позивач взяв на себе зобовязання виконати комплекс робіт по ремонту та реконструкції житлового будинку по вул. Ільїна, 62 в м. Черкаси, і роботи по встановленню зовнішніх мереж водопостачання та водовідведення, газового опалення. На виконання даних робіт відповідач по справі надав йому та його дружині відповідні доручення, по яких останній виконував роботи по приватизації земельної ділянки, виконав роботи по ремонту та реконструкції житлового будинку, підведення комунікації та його приватизацію.

Виконуючи умови домовленості позивач в період часу з 2009 р. по 2014 р. провів капітальний ремонт та реконструкцію будинку, надвірних споруд та комунікацій, на загальну суму 427 199 грн. 45 коп.

У 2015 р. ОСОБА_7 повернувся проживати в житловий будинок, але склалися обставини, що в кімнатах, які реконструйовані ним, проживає його сімя з дітьми, а відповідачу було запропоновано проживати в інших кімнатах, проте останній відмовився та наполягав на своїх вимогах.

На пропозицію вирішити даний спір мирним шляхом, відшкодувавши 427 199 грн. 45 коп. витрат на проведені роботи по будинку, гаражу та прибудинковій території не реагує, та заявив вимогу про виселення з будинку позивача з його дружиною.

За таких обставин, ОСОБА_6 просив суд визнати право власності на кімнати 1-3,1-4,1-5 будинку № 6 по вул. Ільїна в м. Черкаси за ним. Стягнути з ОСОБА_7 на його користь кошти в сумі 46 830 грн., які були витрачені на капітальний ремонт.

14 вересня 2016 р. позивач діючи через представника ОСОБА_8 змінив позовні вимоги в частині визнання права власності на частину житлового будинку на відшкодування витрат на реконструкцію і ремонт житлового будинку по вул. Надпільна (Ільїна), 62 в м. Черкаси на суму 365 375 грн. 45 коп., встановлення зовнішньої мережі каналізації на суму 14 994 грн., влаштування газового опалення в будинку на суму 57 949 грн. 45 коп., будівництво гаража на суму 46 830 грн., а всього на загальну суму 427 999 грн. (а.с. 129)

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2017 р. ОСОБА_6 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_6 діючи через свого представника ОСОБА_9 оскаржив його в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи просив його скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_6, ОСОБА_7, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач надав позивачу право на вчинення відповідних дій, які посвідчені нотаріально, зокрема, на проведення будівельних робіт по реконструкції будинку, гаражу, проведення відповідних комунікацій, позивач наданим правом скористався та виконав відповідні роботи, проте позивачем не доведені вимоги в частині відшкодування затрачених коштів по спірному будинку.

Однак, погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідність обставинам справи, судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, серед іншого, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене у справі судові рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

При цьому, ст. 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина 2 наведеної статті містить перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, і шляхом визнання права. Причому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Водночас, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_6, як на підставу вказаного позову послався на ст. ст. 331, 1160 ЦК України, а в його обґрунтування зазначив, що домовився з відповідачем про те, що з метою поліпшення житлових умов для своєї сімї виконає роботи по ремонту та реконструкції спірного будинку та, що на виконання цієї домовленості відповідач надав довіреність, якою уповноважив його та його дружину представляти його інтереси в органах влади, адмінустановах, відділі архітектури та містобудування, нотаріату, КП ЧООБТІ по питанням, що стосуються приватизації земельної ділянки, оформлення права власності.

За положеннями ст. 1160 ЦК України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії.

Якщо особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, при першій нагоді не повідомила цю особу про свої дії, вона не має права вимагати відшкодування зроблених витрат.

Частиною 2 ст. 331 ЦК України, яка регламентує набуття права власності на новостворене майно та об'єкти незавершеного будівництва, визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За наслідками розгляду апеляційної скарги, колегією суддів встановлено, що на підставі свідоцтв про право на спадщину від 01.05.1965 р. та 14.07.1989 р., довідки Черкаського ООБТІ від 25.06.2009 р. ОСОБА_7 являвся власником житлового будинку № 62 по вул. Ільїна в м. Черкаси. (а.с. 36-38)

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України констатовано непорушність права власності.

27.06.2009 р. на підставі нотаріально посвідченої довіреності ОСОБА_7 уповноважив громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_10 представляти його інтереси у перелічених у довіреності установах та організаціях по всіх питаннях що стосуються, зокрема, приватизації на його імя земельної ділянки по вул. Ільїна, 62 в м. Черкаси та отримання державного акту на право власності на землю; оформлення належним чином права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Черкаси вул. Ільїна, 62, зареєструвати його відповідно до чинного законодавства в реєстрі права власності, отримати відповідний правоустановчий документ на вищевказане майно; захищати його майнові і немайнові права у перелічених у довіреності органах. Термін дії довіреності визначений у три роки. (а.с. 6)

В матеріалах справи наявні Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.08.2013 р., витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, технічний паспорт на садибний житловий будинок по вул. Ільїна, 62 в м. Черкаси виготовлений станом на 24.05.2013 р., та ОСОБА_11 на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 673765 від 19.05.2011 р., у відповідності до яких ОСОБА_7 являється власником даного домоволодіння та земельної ділянки на якій воно розташоване. (а.с. 10-17)

Відповідно до Будинкової книги по вул. Ільїна, 62 в м. Черкаси зареєстровані власник будинку ОСОБА_7, ОСОБА_6 та члени його сімї (дружина ОСОБА_10, та діти ОСОБА_1 та Нікіта). (а.с. 18-21)

У свою чергу ОСОБА_6 заявлені ним вимоги обґрунтовує усною домовленістю між ним та батьком ОСОБА_7, яка мала місце у червні 2009 р. про те, що з метою поліпшення житлових умов для своєї сімї в складі дружини ОСОБА_12 двох малолітніх дітей, він виконає роботи по встановленню зовнішньої мережі, водопостачання, каналізації, газового опалення ремонту та реконструкції будинку № 62 по вул. Ільїна у м. Черкаси належного ОСОБА_7 ОСОБА_4, що він скориставшись наданим йому правом, у період з 2009 р. по 2014 р. виконав відповідні роботи по реконструкції житлового будинку, гаража та облаштування зовнішніх мереж водопостачання, каналізації, газового опалення ремонту та реконструкції будинку № 62 по вул. Ільїна у м. Черкаси належного ОСОБА_7 за власні кошти, які і просив стягнути з відповідача.

В той же час, матеріали справи не містять об'єктивних даних, які б вказували на те, що між сторонами існувала домовленість про проведення робіт по реконструкції спірного будинку за рахунок та силами позивача з покладанням на відповідача, як власника, обов'язку по відшкодуванню усіх понесених позивачем витрат, як і механізму їх підтвердження, так і часу, способу їх відшкодування.

Матеріали справи містять, надані позивачем у підтвердження заявлених ним вимог, зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва житлового будинку та гаражу, локальний кошторис на будівельні роботи (а.с.51-82), ОСОБА_11 здачі-прийняття виконаних робіт (а.с.50), та видаткова накладна № НОМЕР_1 від 23 вересня 2009 р. (а.с.48-49)

Враховуючи предмет спору, дані докази не є саме тими доказами, які засвідчують існування між сторонами договірних відносин, так і факт виконання робіт, вартість витрачених на них матеріалів та відповідно вартість робіт, як і понесення позивачем саме цих витрат.

На ряду з цим, відсутні відповідно договір на виконання будівельних робіт із визначенням їх обсягу, вартості та акт виконаних робіт який би міг підтверджувати сам факт їх проведення.

З огляду на викладене, наявність в матеріалах справи зазначених документів, не дає підстав для висновку про те, що вказані в них будівельні матеріали та обладнання були придбані саме позивачем за власні кошти та потім використані зокрема для реконструкції спірного нерухомого майна, а також те, що діями відповідача було порушено права позивача.

Таким чином, у справі відсутні належні та допустимі, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, докази на підтвердження факту укладення між сторонами по справі договору про виконання робіт по реконструкції будинку, гаражу, облаштування мереж, розробки проектно-кошторисної документації на її проведення, оплати позивачем спірних робіт, як і покладення на відповідача обовязку по відшкодуванню понесених позивачем та підтверджених витрат.

Враховуючи викладене, приведені вимоги закону, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що відповідач надав позивачу право на вчинення відповідних дій, які посвідчені нотаріально на проведення, зокрема, будівельних робіт по реконструкції будинку, гаражу та проведення відповідних комунікацій, та що позивач скористався наданим йому правом та виконав відповідні роботи, проте не довів вимоги в частині відшкодування затрачених коштів, у зв'язку з чим позов і не підлягає задоволенню, не відповідає обставинам справи.

За викладеного рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову позивачу необхідно відмовити, так як за відсутності належним чином оформлених між сторонами договірних відносин щодо проведення робіт по ремонту та реконструкції будинку, прибудинкових споруд, мереж постачання будинку, позивачем, у відповідності до вимог ст. 1160 ЦК України, не доведено виправданості вчинення ним дій в майнових інтересах відповідача без його доручення, що б відповідно і давало йому право вимагати від останнього відшкодування фактично зроблених, та відповідно належними доказами підтверджених витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності на частину житлового будинку та відшкодування витрат на будівництво, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :