У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 07 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Малокаховської сільської ради Каховського району Херсонської області про стягнення заборгованості із заробітної плати,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, з урахуванням уточнень, який обґрунтувала тим, що рішенням Кахововського міськрайонного суду Херсонської області від 08 червня 2015 року її поновлено на посаді директора Малокаховського сільського будинку культури з 23 липня 2013 року та виплачено заробітку плату за період з 23 липня 2013 року по 08 червня 2015 року. Зазначає, що адміністрація Малокаховської сільської ради Каховського району не нарахувала та не виплатила їй заробітну плату за період з 09 червня 2015 року по 30 липня 2015 року. Таким чином, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та просила стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за період з 09 червня 2015 року по 29 липня 2015 року та стягнути на її корить компенсацію за час затримки виплати заробітної плати, який становить 566 днів.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15 лютого 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з Малокаховської сільської ради Каховського району на користь ОСОБА_2 заборгованість із заробітної плати за період із 09 червня 2015 року по 29 липня 2015 року у розмірі 3 766 грн 23 коп. та компенсацію за затримку виплати заробітної плати у розмірі 61 379 грн 37 коп.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 07 червня 2017 року скасовано рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15 лютого 2017 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Малокаховської сільської ради Каховського району на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі за період із 09 червня 2015 року по 29 липня 2015 року у розмірі 3 766 грн 23 коп. без урахування прибуткового податку та інших обов'язкових платежів.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у стягненні компенсації за затримку виплати заробітної плати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити строк на касаційне оскарження зазначеного рішення апеляційного суду.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення апеляційного суду, вважаю за можливе клопотання задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного рішення апеляційного суду вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного рішення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати, апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, а також, встановивши обставини справи, правильно виходив із необґрунтованості зазначених позовних вимог.

Зокрема, апеляційний суд правильно виходив із того, що вказана компенсація проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам, при цьому під доходами Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» розуміє грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру (ст. 2 цього Закону).

Проте установлено, що в даному випадку заробітна плата позивачу не нараховувалася.

Підставою для стягнення з роботодавця середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затриманні виконання рішення про поновлення на роботі є, відповідно до вимог ст. 236 КЗпП України, ухвала органу, який розглядав трудовий спір. Стягнутий середній заробіток у такому випадку має разовий характер.

За таких обставин апеляційний суд правильно вважав, що до виниклих між сторонами правовідносин Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» не застосовується.

Доводи касаційної скарги позивача про те, що заявлена вимога підлягає задоволенню, тому що заробітна плата не може мати разового характеру, є помилковими, адже грошові кошти на користь позивача стягнуто у зв'язку із затримкою виконання рішення суду щодо поновлення на роботі, а отже стягнутий середній заробіток має разовий характер.

Ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено, та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Херсонської області від 07 червня 2017 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Малокаховської сільської ради Каховського району Херсонської області про стягнення заборгованості із заробітної плати, за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Херсонської області від 07 червня 2017 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В.Ступак