Справа № 644/2432/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 серпня 2017 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сітало А.К.,

за участю секретаря - Жигуна О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 160 680,00 грн., що еквівалентна 6 000 доларів США.

В обґрунтування позову, позивач посилався на те, що 17 вересня 2015 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів в сумі 130 920 грн., яка станом на 17.09.2015 p. була еквівалентна 6000 доларів США, що підтверджується розпискою.

Додатковою розпискою від 18 вересня 2015 р. ОСОБА_2 підтвердила, що оскільки у розписці визначено грошовий еквівалент в доларах США, сума, що підлягає поверненню у гривнях, визначається за офіційним курсом на день повернення боргу.

Строк повернення позики було встановлено за першою вимогою, але не раніше продажу відповідачем квартири АДРЕСА_1.

13.02.2017 p., ОСОБА_2 продала належну їй квартиру АДРЕСА_1. Цього ж дня ОСОБА_2 отримала письмову вимогу про повернення боргу та мала повернути борг, однак до теперішнього часу не виконала свого обов'язку за договором позики.

В судове засідання позивач не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Від позивача до суду надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності також у заяві зазначено, що позовні вимоги він просить задовольнити у повному обсязі та уразі неявки відповідача розглянути справу у заочному порядку.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, викликалася належним чином та своєчасно, про що свідчать матеріали справи, про причини неявки суду не повідомила.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд, приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів в сумі 130 920 грн., яка станом на 17.09.2015 p. була еквівалентна 6000 доларів США, що підтверджується розпискою.

Додатковою розпискою від 18 вересня 2015 р. ОСОБА_2 підтвердила, що оскільки у розписці визначено грошовий еквівалент в доларах США, сума, що підлягає поверненню у гривнях, визначається за офіційним курсом Національного банку України на день повернення боргу.

Строк повернення позики було встановлено за першою вимогою, але не раніше продажу відповідачем квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, 13.02.2017 p., ОСОБА_2 продала належну їй квартиру АДРЕСА_1. Цього ж дня ОСОБА_2 отримала письмову вимогу позивача про повернення боргу. Згідно вимоги боргове зобов'язання повинно було виконане у семиденний строк від дня її отримання.

До цього часу відповідач не виконала свого зобов'язання, не сплатила борг у повному обсязі.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як вбачається із змісту розписки грошові кошти відповідач отримала у гривні з зазначенням грошового еквіваленту у 6000 доларів США.

Відповідно до ст.533 ЦК грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до інформації, розміщеної на сайті Національного банку України, щодо офіційного курсу гривні по відношенню до основних іноземних валют, на 03.08.2017 року офіційний курс гривні до долара США встановлений на рівні 25,90 грн. за один долар США.

Отже, станом на 03.08.2017 року борг ОСОБА_2 в гривневому еквіваленті складає: 6000,00 х 25,90 = 155400,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач є інвалідом 2-ї групи та відповідно до Закону України «Про судовий збір» є особою звільненою від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню в дохід держави сума судового збору в розмірі 1554 грн.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. ст. ст.10, 11, 15, 60, 61, 209, 214- 215, 224 ЦПК України , -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_2) суму боргу еквівалентну 6000 доларів США, що за курсом Національного банку України на 03 серпня 2017 року становить 155400,00 грн.

Стягнути зі ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) судовий збір на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача 0001; код класифікації доходів бюджету 22030106) у розмірі 1554 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення шляхом подачі в 10-денний строк з дня його винесення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: А.К. Сітало