Справа №336/7078/16-ц
пр.№2/336/424/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Карабак Л.Г.,

при секретарі: Аксьоновій О.А.,

за участі: позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2, третьої особи: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 24.11.2016 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого 17.01.2010 року.

В обґрунтування позову зазначив, що 17.01.2010р. помер його батько ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла 1/3 частина квартири № 71 в будинку № 27 «а» по вул. Вороніна в м. Запоріжжі. Вказана квартира в порядку приватизації була передана у спільну власність ОСОБА_5, ОСОБА_6 та відповідача за цим позовом ОСОБА_4 на підставі свідоцтва № 7908 про право власності на житло, виданого Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради 15.01.1999 р. Заповіту ОСОБА_5 не залишив, тому спадкування здійснюється за законом.

07.07.2010р. позивач звернувся до Пятої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого батька. Дружина спадкодавця ОСОБА_6 постійно проживала разом з ним, тому відповідно до ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину. Інші спадкоємці першої черги спадщину не прийняли.

Таким чином, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 позивач та його матір ОСОБА_6 отримали по 1/6 частині спірної квартири. Але оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі позивач не може, оскільки у нього відсутній оригінал свідоцтва про право власності на житло. У звязку із втратою правовстановлюючого документа на спірну квартиру, позивач вимушений звернутися до суду із позовом про визнання права власності на частину квартири.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, підтвердили обставини, викладені в позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про дату та час слухання справи, копію позовної заяви та всіх доданих до неї документів отримав, заперечень проти позову не надав. Враховуючи повторність неявки відповідача в судове засідання, розгляд справи здійснено за його відсутністю, в загальному порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством, оскільки відповідач брав участь у судовому засіданні 21.02.2017 року.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував, мотивуючи свої заперечення неприязними стосунками із позивачем, позовні вимоги ОСОБА_1 вважає несправедливими.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про те, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі у звязку із таким.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився 02.09.1958 р., його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджено копією свідоцтва про народження ІІ-ЯР № 156215 (а.с.6).

17.01.2010р. помер батько позивача ОСОБА_5, що встановлено на підставі свідоцтва про смерть І-ЖС № 179457 (а.с.14).

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла 1/3 частина квартири № 71 в будинку № 27 «а» по вул. Вороніна в м. Запоріжжі.

Вказана квартира в порядку приватизації була передана у спільну власність ОСОБА_5, ОСОБА_6 та відповідача ОСОБА_4 на підставі свідоцтва № 7908 про право власності на житло, виданого Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради 15.01.1999 р., що встановлено на підставі наданих позивачем доказів, зокрема, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.10.2016 року, винесеною державним нотаріусом Пятої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7В.(а.с.10).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На підставі інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 46343990 від 28.12.2016 року (а.с.39) судом встановлено, що заповіту ОСОБА_5 не залишив, тому спадкування здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

07.07.2010 р. позивач звернувся до Пятої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого батька.

Дружина спадкодавця ОСОБА_6 постійно проживала разом з ним, тому відповідно до ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину.

Відповідач ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_3, які є синами спадкодавця, спадщину не прийняли. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2011р., яке набрало чинності 04.10.2012 року, по цивільній справі № 0827/2-49/11 було залишено без задоволення позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька. Вказаним рішенням також було встановлено, що ОСОБА_6 фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем, тому на підставі ст. 61 ЦК України вказана обставина не підлягає доказуванню (а.с.7).

Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст. 370, ч.2 ст. 372 ЦК України).

Таким чином, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 позивач та дружина спадкодавця ОСОБА_6 отримали по 1/6 частині спірної квартири (1/3 : 2 = 1/6).

16.04.2016 р. померла мати позивача ОСОБА_6, яка за життя залишила заповіт на користь ОСОБА_4, який залучений до участі в цій справі як відповідач.

Оформити своє право на спадщину, що відкрилася після смерті батька, в нотаріальній конторі позивач не може, оскільки у нього відсутній оригінал свідоцтва про право власності на житло.

Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Спадкоємцем, а саме позивачем по справі, належні правовстановлюючі документи, нотаріусу надані не були.

Тому постановою державного нотаріуса П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 20.10.2016р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с. 10).

В постанові державного нотаріуса зазначено, що в матеріалах інвентаризаційної справи ТОВ «Запорізьке МБТІ» наявна копія свідоцтва № 7908 про право власності на житло, виданого Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради 15.01.1999р. Таким чином, належність спадкового майна ОСОБА_5 підтверджується копіями документів, що містяться в матеріалах інвентаризаційної справи ТОВ «Запорізьке МБТІ».

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїм ОСОБА_2 від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» надав розяснення, що діючим законодавством визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування". Отже, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Враховуючи зясовані під час судового розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 392, 1216-1223, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 6, 8, 60-61, 169, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого 17.01.2010 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Г. Карабак