Справа №173/594/17
Провадження №2/173/475/2017
27.07.2017 м.Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Шевченко О.Ю.
при секретарі секретаря судового засідання Демяненко С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування в особі Верхньодніпровської районної державної адміністрації,
ОСОБА_1 звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилається на те, що з 2005 року до 2007 року він проживав однією сімєю з ОСОБА_2. 1 квітня 2006 року у них народилася дитина ОСОБА_3. З 2007 року позивач проживає окремо від відповідача. З червня 2016 року донька проживає разом з позивачем та знаходиться на повному його утриманні, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, схильна до агресії, погрожує дитині фізичною розправою. Відповідач не виконує батьківські обовязки, не цікавиться долею дитини, не приймає жодної участі у вихованні дитини. Дитина не хоче проживати та спілкуватися з матірю, яка негативно впливає на розвиток дитини та її моральні цінності. Всі ці обставини, на думку позивача, свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обовязків та на підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просив суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо її малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання дитини.
В судовому засідання позивач позов підтримав, просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснив, що донька з минулого року проживає разом з ним, вона не захотіла повертатися жити до матері, оскільки вона зловживає алкогольними напоями, ображає її, виганяє з дому. Бували випадки, коли ОСОБА_3 лишалася ночувати у подруг, а відповідач навіть не цікавилася, де вона. Коли дитина проживала разом з ОСОБА_2 вона погано харчувалася, відповідач всі кошти витрачала на себе, влаштовувала пянки, приводила до дому сторонніх осіб. За весь час, коли донька проживає разом з ним, відповідач майже з нею не спілкувалася, не цікавилася її життям, навчанням, не відвідувала батьківські збори. Вона навіть не намагається встановити контакт з дитиною, виправитися, проте вона жодних висновків для себе не робить. Позивач вважає, що в інтересах дитини буде позбавити батьківських прав ОСОБА_2
ОСОБА_4 ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги також підтримала, просила суд позбавити її матір, ОСОБА_2, батьківських прав, оскільки вона не хоче з нею жити та спілкуватися. Коли вона жила з нею, вона часто виганяла її з дому, навіть вночі, ображала, била, не хотіла годувати, нічого не купувала. Її повністю утримували бабуся та батько. Вона не хоче повертатися до неї жити та їй подобається жити разом з батьком. Зараз, коли вона з минулого літа живе у батька, мама рідко телефонує, але лише ображає її.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала.
Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні пояснила, що коли ОСОБА_3 почала жити з батьком її навчання змінилося на краще, батько займається її вихованням, мати, ОСОБА_2 взагалі не цікавиться життя дитини, не приймає участі у її вихованні та утриманні. Раніше до служби у справах дитини зверталася бабуся ОСОБА_3 та скаржилася на свою доньку, ОСОБА_2 з метою захисту інтересів дитини та їй було рекомендовано звернутися до суду з позовом про позбавлення матері батьківських прав. На підставі вищевикладеного органом опіки та піклування було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо її малолітньої дитини.
У відповідності до ст. 224 ЦПК України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення позивача та думку малолітньої дитини, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.
1 квітня 2006 року народилася ОСОБА_3, батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4).
В судовому засіданні встановлено, що малолітня ОСОБА_3 проживає разом з батьком, ОСОБА_1, що підтверджується актом обстеження умов проживання позивача від 2 червня 2017 року (а.с.43) та показаннями свідків.
Так свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що вона є матірю ОСОБА_2 Відповідач з 20 років почала зловживати спиртними напоями, у звязку з чим не працює, веде аморальний спосіб життя. Неодноразово намагалися з нею розмовляти, щоб вона виправилася, почала працювати, намагалися її лікувати від алкогольної залежності, але вона покинула лікування. Вона не приймає жодної участі в утриманні та вихованні дитини. Коли ОСОБА_3 проживала разом з нею, вона її ображала, лишала вдома саму без їжі або ж виганяла з дому навіть вночі. Вона байдуже ставиться до того, що донька пішла від неї до батька. Вона взагалі не проявляє материнської турботи до доньки.
Свідок ОСОБА_6 суду показала, що ОСОБА_2 є її племінницею. ОСОБА_2 майже з 18 років зловживає алкогольними напоями та негативно впливає своєю поведінкою на свою доньку. Коли вони проживали разом ОСОБА_2 в присутності дитини влаштовувала пянки, приводила до дому сторонніх осіб, влаштовувала скандали. Через її поведінку неодноразово викликали дільничного інспектора, він проводив з нею бесіди, але її поведінка не змінилася. ОСОБА_5 передавала гроші на утримання ОСОБА_3, проте відповідач всі гроші пропивала та нічого не купувала дитині. Вона дуже ображає доньку, погрожує їй. Зараз дитина проживає разом з батьком та не хоче повертатися жити до матері. ОСОБА_2 байдуже ставиться до питання позбавлення її батьківських прав, тому в інтересах дитини буде позбавити її батьківських прав.
Отже, показаннями свідків підтверджується, що ОСОБА_2 фактично не приймає участі у вихованні та утриманні своєї малолітньої доньки. Також ці обставини підтверджуються актами обстеження умов проживання ОСОБА_2 від 19 травня 2015 року та 27 серпня 2015 року (а.с.8-9), якими підтверджуються погані умови проживання дитини, антисанітарія, бруд, відсутність їжі, неодноразовими зверненнями до органів опіки та піклування щодо негативної поведінки ОСОБА_2 (а.с.10-13), негативною характеристикою з місця проживання від 13 квітня 2017 року (а.с.39), постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності (а.с.47-48).
Органом опіки та піклування в особі Верхньодніпровської районної державної адміністрації 25 липня 2017 року зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо її малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.63).
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані турбуватися про стан здоровя дитини, її фізичний та духовний розвиток. Статтею 51 Конституції України на батьків покладено обовязки утримувати дітей до досягнення повноліття.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, в тому числі, особа, в сімї якої проживає дитина.
Дослідженими у справі доказами, які не суперечать один одному та підтверджують доводи позивача, встановлено, що ОСОБА_2 свідомо не виконує своїх батьківських обовязків, не займається вихованням, утриманням, лікуванням своєї малолітньої дитини, що, на думку суду, слід розцінювати як підставу для позбавлення її батьківських прав. Жодних доказів на спростування таких обставин відповідачем надано не було. А тому позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню.
Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконує обовязки по утриманню своєї дитини, добровільно допомогу на її утримання не надає.
Згідно з ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. ст. 166, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, навіть якщо вони позбавлені батьківських прав.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у виді частки від її заробітку (доходу).
Також суд вважає за необхідне припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа виданого Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області 21 березня 2008 року, оскільки дитина проживає окремо від відповідача та фактично проживає з позивачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ч. 5 ст. 164 Сімейного кодексу України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, приймаючи до уваги, що позивачем було понесено судові витрати в сумі 640 грн. (а.с.1), суд приходить до висновку, що понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Також, враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати судового збору за вимоги про стягнення аліментів у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненю судовий збір в дохід держави за вимоги про стягнення аліментів.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 164, 166, 181 - 183, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10,11, 88, 212-215, 224-233 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, щодо її малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Припинити стягнення аліментів на підставі виконавчого листа, виданого Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області 21 березня 2008 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Після набрання рішення суду законної сили його копію направити до Верхньодніпровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко