Справа № 628/1980/16-ц Головуючий І інстанції Литвинов А.В.
Провадження № 22ц/790/3132/17 Головуючий ІІ інстанції Бровченко І.О.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бровченко І.О.,

суддів Кісь П.В., Кружиліної О.А.,

при секретарі Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 03 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», третя особа: ОСОБА_2, про визнання поруки припиненою та зобов`язання виключити відомості з кредитної історії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом, який уточнював під час судового розгляду справи та остаточно просив: визнати договір поруки №HAR0GK01270044/1 від 30 листопада 2007 року припиненим; визнати строком припинення поруки травень 2012 року та зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» виключити відомості із кредитної історії на ім'я ОСОБА_1 про вищевказаний договір поруки.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що в забезпечення зобов`язань за кредитним договором укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 надав особисту поруку шляхом укладання договору поруки №HAR0GK01270044/1 від 30 листопада 2007 року. Позивач вважає, що закінчився строк протягом якого ПАТ КБ «Приватбанк» мав право звернутися із вимогою до позивача за договором поруки на підставі того, що 02 вересня 2011 року відповідач надіслав вимогу до ОСОБА_2 про дострокове повернення кредиту в повному обсязі, а йому таку вимогу не надсилав та в листопаді 2013 року звернувся з позовом до Комінтернівського районного суду м. Харкова про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості.

Позивач вважає, що у травні 2012 року сплив шестимісячний строк для звернення із вимогою до поручителя, тобто до нього. Також він вважає ще однією підставою визнати договір поруки припиненим той факт, що у жовтні 2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» в односторонньому порядку підвищив відсоткову ставку позичальнику ОСОБА_2, а він не давав згоду на таке підвищення та не знав про нього. Крім того, у вересні 2016 року позивачу стало відомо, що ТОВ «Українське бюро кредитних історій» веде кредитну історію на його ім'я та 10 вересня 2016 року до даної кредитної історії було включено відомості щодо наявності у ОСОБА_1 незакритого договору поруки за кредитним договором укладеним 30 листопада 2007 року. Позивач вважає включення таких відомостей до кредитної історії незаконним.

Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 03 лютого 2017 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 30 листопада 2007 року між ОСОБА_2 та відповідачем був укладений кредитний договір №HAR0GK01270044, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 11900 дол. США на строк з 30 листопада 2007 року по 30 листопада 2017 року, а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування коштами у порядку, на умовах та в строки визначені договором.

Відповідно до п. 2.3.1. кредитного договору від 21 грудня 2007 року банк має право збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну відсоткової ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Про підвищення відсоткової ставки ОСОБА_2 відповідачем був направлений лист від 03 жовтня 2008 року.

Згідно реєстру поштових відправлень повідомлення ОСОБА_2 було відправлене 08 жовтня 2008 року.

Зміна процентної ставки в односторонньому порядку була здійснена банком до набрання чинності Законом України № 661-VI від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку».

Пунктом 6.1 кредитного договору передбачено, що позичальник згідно Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» дає банку згоду на збір, зберігання, використання, розповсюдження, передачу та отримання банком в/від бюро кредитних історії про себе, а саме доступ до своєї кредитної історії, як для укладання даного договору так і на період його дії.

В забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором ОСОБА_1 надав особисту поруку шляхом укладання договору поруки №HAR0GK01270044/1 від 30 листопада 2007 року.

Пунктом 1 договору поруки передбачено, що предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, укладеним між банком та позичальником. Пунктами 2, 4 договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений (п. 3 договору поруки).

02 вересня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив ОСОБА_2 вимогу про дострокове повернення кредиту в повному обсязі, а також відсотків, комісії та штрафних санкцій. ПАТ КБ «Приватбанк» вимагав повернення суми кредиту у тридцяти денний строк з дня отримання вимоги.

У 2013 році ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №HAR0GK01270044 від 30 листопада 2007 року.

З письмових заперечень ПАТ КБ «ПриватБанк» на позовну заяву вбачається, що справа за позовом банку до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості не розглянута.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог про визнання договору поруки припиненим суд першої інстанції виходив з того, що пред`явлення досудової вимоги змінило строки виконання зобов`язання за кредитним договором, але тільки для боржника ОСОБА_2, а не для поручителя ОСОБА_1, який таку вимогу банку не отримував, відповідач до нього з вимогою про дострокове погашення кредиту за договором поруки не звертався.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Статтею 526 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобов'язання, а саме - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши ОСОБА_2 вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом, комісії та штрафних санкцій, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання.

Таким чином, якщо кредитор на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, то передбачений ч. 4 ст. 559 цього Кодексу строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Відповідно до частини 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частиною 2 статті 554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настанні строку виконання основаного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно п. 12 договору поруки, порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Змінивши 02 вересня 2011 року строк виконання основного зобов'язання, банк звернувся до суду з позовом до боржника та поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором у 2013 році, тобто в межах строку встановленого в договорі поруки.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Посилання в апеляційній скарзі, що договором поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, є помилковим та протирічать п. 12 договору поруки.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 надав згоду на добровільну реалізацію предмета іпотеки та останній був реалізований у квітні 2012 року не є підставою для визнання договору іпотеки припиненим внаслідок збільшення обсягу відповідальності поручителя. В обгрунтування позовних вимог позивачем не надано доказів того, що між банком та ОСОБА_2 були внесені зміни до основного зобовязання без згоди поручителя.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення позову ОСОБА_1, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є несуттєвими та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків судової колегії по суті спору.

Враховуючи, що районний суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; порушив і неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, то відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволення позову з інших підстав, і з частковим задоволенням скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 316, 317, 319-324, 327 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 03 лютого 2017 року скасувати, ухвалити нове.

У задоволені позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», третя особа: ОСОБА_2, про визнання поруки припиненою та зобов`язання виключити відомості з кредитної історії відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді -