Справа № 361/5718/16-ц Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/2446/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 26.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

26 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Ігнатченко Н.В.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

у с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 15 вересня 2015 року він дав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 6 500 дол. США, про що була складена розписка. Відповідач зобовязалася повернути кошти 5 жовтня 2015 року, однак у більшому розмірі 7 500 дол. США. Посилаючись на те, що відповідач не виконала своїх зобов`язань, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з неї на свою користь 7 500 дол. США боргу, 1 349,49 дол. США - боргу по процентам, 201,30 дол. США - три проценти річних від простроченої суми боргу по тілу позики та 36,30 дол. США три проценти річних від простроченої суми боргу по процентах позики за курсом НБУ станом на дату ухвалення рішення та понесені судові витрати.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 213 911,71 грн., з яких: 176 280 грн. борг за розпискою, 32 732 грн. проценти за користування позикою, 4 908,72 грн. три проценти річних. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині розміру стягнутих сум, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, а саме стягнути з неї на користь позивача 162 729 грн. боргу з процентами.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції під час розгляду справи не надав належної оцінки тому факту, що на виконання умов договору позики 5 жовтня 2015 року позивачу було повернуто 1 200 дол. США, про що на розписці здійснено відповідний запис, а тому сума боргу та нарахованих процентів має бути зменшена.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що 15 вересня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір позики, на підтвердження укладення якого відповідачем видана позивачу розписка.

Відповідно до даної розписки ОСОБА_3 надав у борг ОСОБА_2 6 500 дол. США із зобовязанням останньої повернути кошти позивачу 5 жовтня 2015 року.

За змістом ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). А відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України (ч. 1 ст. 1050 ЦК України). У ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено розмір процентів 3 % від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з урахуванням наведених норм закону, дійшов правильного висновку, що відповідачем порушено зобовязання щодо своєчасного повернення боргу за договором позики, а тому з неї на користь позивача підлягають до стягнення грошові кошти в сумі, яка дорівнює загальному розміру зобовязання в розмірі 176 280 грн., що на день ухвалення рішення за офіційним курсом НБУ становило 6 500 дол. США.

Крім того, позивач має право вимагати стягнення з відповідача процентів від суми позики та трьох процентів річних від простроченої суми грошового зобовязання, що в даному випадку складає 32 732 грн. та 4 908,72 грн. відповідно. Вищевказані суми були вирахувані судом за період з 6 жовтня 2015 року по 9 вересня 2016 року (339 днів) з урахуванням облікових ставок НБУ, що діяли у цей період, та виходячи з 365 днів у році.

Статтею 527 ЦК України передбачено зобовязання боржника виконати свій обовязок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобовязанні вимагати доказів того, що обовязок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непредявлення такої вимоги.

Згідно зі ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. Дані висновки узгоджуються з правовими позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 квітня 2012 року, справа № 6-24ц12.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вказав про недоведеність передачі коштів позивачу в розмірі 1 200 дол. США на виконання умов договору позики. Крім того, не надано доказів на уповноваження відповідачем іншої особи на передачу коштів позивачу.

Враховуючи вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Досліджуючи зміст оригіналу розписки, суд встановив, що на її звороті вчинено запис про те, що ОСОБА_4 9 жовтня 2015 року передав ОСОБА_3 1 200 дол. США. Як зазначив позивач, цей запис стосується інших правовідносин з особою ОСОБА_4 та не пов'язаний з боргом ОСОБА_5

Колегія суддів погоджується із висновком суду про безпідставність доводів відповідача про те, що вказана грошова сума була передана позивачу саме на виконання умов спірного договору позики, оскільки вони не ґрунтуються на доказах у справі, і при цьому матеріалами справи не встановлено, що ОСОБА_4 був уповноваженою особою відповідача представляти її інтереси у відносинах з позивачем в силу закону, зокрема на повернення частини позики.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307-308, 313 315, 316 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: Ю.М. Кулішенко

ОСОБА_6