Справа № 349/1126/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1256/2017
Головуючий у 1 інстанції Лошак О. О.
Суддя-доповідач Проскурніцький
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.,

секретаря: Капущак С.В.

сторін: відповідача ОСОБА_1, та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рогатинського районного суду від 22 червня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

05.10.2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із даним позовом посилаючись на те, що 13 травня 2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. 29 грудня 2014 року на підставі рішення Рогатинського районного суду шлюб між сторонами було розірвано. В шлюбі у них наробився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розлучення дитина проживає з позивачкою. За час перебування у шлюбі ними було придбано за спільні кошти наступне майно: квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 вартістю 349 430 грн., трактор-екскаватор ЕО-2621, 1993 року випуску вартістю 113 770 грн., ноутбук вартістю 4020 грн. Домовленості про добровільний поділ майна між ними не досягнуто. Просила збільшити її частку в майні, оскільки разом з нею проживає малолітній син, а розмір аліментів, які сплачує відповідач в твердій грошовій сумі по 700 грн. щомісячно, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та забезпечення необхідного лікування малолітнього сина.

Просила визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири за адресою м.Рогатин, вул.Чорновола, буд.№13 кв.№26, стягнути на її користь 1/2 частину вартості трактора -екскаватора в сумі 56 885 грн. та стягнути на її користь 1/2 частину вартості ноутбука 2010 грн., оскільки ці речі неподільні та перебувають у користуванні відповідача ОСОБА_1

Стягнути на її користь понесені судові витрати.

Рішенням Рогатинського районного суду від 22 червня 2017 року позов задоволено частково. У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири №26 загальною площею 31 м2, житловою площею 14,2 м2, яка розташована за адресою м. Рогатин, вул. Чорновола, будинок №13, Івано-Франківської області загальною інвентаризаційною вартістю 31 336 грн.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири №26 загальною площею 31 м2, житловою площею 14,2 м2, яка розташована за адресою м. Рогатин, вул. Чорновола, будинок №13, Івано-Франківської області загальною інвентаризаційною вартістю 31 336 грн.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на екскаватор марки ЕО-2621/ЮМЗ-6АКЛ, двигун №7Л0983, шасі (рами) №791374, рік випуску 1993, номерний знак НОМЕР_1, вартістю 18 400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості 1/2 частини екскаватора марки ЕО-2621/ЮМЗ-6АКЛ, двигун №7Л0983, шасі (рами) №791374, рік випуску 1993, номерний знак НОМЕР_1, що становить 9 200 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 517 гривень судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що суд не дослідив фактичні обставини справи та не зясував обставини справи, що потягнуло за собою ухвалення незаконного рішення у справі.

Зазначив, що з моменту реєстрації шлюбу до часу придбання ним спірного обєкту права власності пройшло всього декілька місяців. Дані обєкти мають істотну вартість та придбання їх за рахунок спільно нажитих у шлюбі коштів виключається, оскільки зарплати позивачки не вистачало навіть на харчування та оплату комунальних послуг. Водночас, відповідач до часу укладення шлюбу тривалий час офіційно працював за кордоном (в ОСОБА_5), отримував високий дохід та за вказані кошти і придбав квартиру та екскаватор.

Вказав, що в постанові ВСУ від 07.09.2016 року міститься висновок суду про те, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, а й спільною участю подружжя, коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи ст.60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У звязку з викладеним, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя.

Разом з тим, при винесенні оскаржуваного рішення судом не було враховано ні тої обставини, що до часу укладення шлюбу ОСОБА_1 тривалий час офіційно працював за кордоном, отримував високий дохід та за вказані кошти і придбав квартиру та екскаватор. Водночас, з часу реєстрації шлюбу до часу придбання квартири та екскаватора пройшов короткий проміжок часу, за який ОСОБА_3 фізично не могла заробити якісь істотні кошти, які б покрили витрати на придбання вказаних обєктів права власності. Не надано позивачкою також належних і допустимих доказів того, що нею було вкладено будь-які особисті (належні їй до шлюбу) кошти в придбання вищезгаданих квартири та екскаватора.

З цих підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким розділити майно, що є спільною сумісною власністю, виділивши ОСОБА_1 квартиру №26 загальною площею 31 м2, житловою площею 14,2 м2, яка розташована за адресою м.Рогатин, вул.Чорновола, будинок №13, Івано-Франківської області, а також екскаватор марки ЕО-2621/ЮМЗ-6АКЛ, двигун №7Л0983, шасі (рами) №791374, рік випуску 1993, номерний знак НОМЕР_1, вартістю 18 400 грн. ОСОБА_3 вартість ? частини екскаватора. Судові витрати розділити між сторонами пропорційно до обсягу задоволених позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі з 13 травня 2010 року зареєстрували шлюб. Рішенням Рогатинського районного суду 29 грудня 2014 року шлюб між ними розірвано. Рішення суду набуло законної сили 05 березня 2015 року.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 08 листопада 2012 року ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_2 в м .Рогатині загальною площею 31 кв.м, житловою площею 14,2 кв.м. Продаж квартири було вчинено за 85 000 гривень. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу ОСОБА_6 Згідно звіту про незалежну оцінку квартири її вартість становила 85 948 грн.

Як вбачається з договору купівлі-продажу транспортного засобу від 04 грудня 2010 року, ОСОБА_1 купив екскаватор марки ЕО-2621/ЮМЗ-6АКЛ, 1993 року випуску. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу, складеного 01 грудня 2010 року, вартість екскаватора становила 18400 грн.

ОСОБА_7 дала згоду ОСОБА_1 на укладення договору купівлі-продажу вищезазначеного транспортного засобу. У нотаріально посвідченій згоді зазначено, що договір купівлі-продажу, який буде укладатися ОСОБА_1, укладається в інтересах сім'ї на умовах, які вони попередньо обговорили, вважають вигідними. Укладення договору відповідає їхньому спільному волевиявленню.

У судовому засіданні відповідачем не доведено, що квартиру, екскаватор, які він придбав у період перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , він придбав за власні кошти. Надані суду документи про заробіток за час перебування ОСОБА_1 на роботі в ОСОБА_5 у період з 2008 по 2009 року не доводять, що саме за ці кошти ним було придбано квартиру в м. Рогатині в 2012 році та не спростовують показань свідків ОСОБА_3, ОСОБА_3 щодо надання ними особисто частини коштів (5000 дол.США) для купівлі квартири їхньою дочкою. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що після повернення з-за кордону відповідач за зароблені кошти придбав автомобіль, який не є предметом спору. Показання свідка ОСОБА_1 щодо надання коштів в сумі 6000 грн. для придбання трактора спростовуються належним та допустимим доказом в справі - договором купівлі - продажу екскаватора та нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_7 згідно якої договір вчинявся в інтересах сім'ї. Узагальнюючи викладене суд приходить до висновку, що відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу щодо придбання спірної квартири та транспортного засобу за власні кошти. Показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 згідно яких відповідач звертався до них з проханням позичити гроші на придбання квартири, свідчать, що власних коштів на придбання об'єкта нерухомості у відповідача було недостатньо.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч. 1 ст.10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

У судовому засіданні встановлено, що вищезазначене майно придбано сторонами по справі під час перебування у шлюбі за рахунок спільної праці і коштів подружжя.

Кошти зароблені відповідачам були внесені в сімю, тому вони є спільними коштами подружжя.

Придбання у період перебування у шлюбі сторонами по справі квартири, що розташована за адресою м .Рогатин, АДРЕСА_3, трактора-екскаватора ЕО-2621, 1993 року випуску, ноутбуку вартістю 4020 грн. підтверджена у судовому засіданні. Однак відповідач заперечив наявність у нього ноутбука, який був придбаний за час перебування у шлюбі. Будь-яких доказів щодо наявності такого майна у відповідача стороною позивача суду не надано. За таких обставин включити вищезазначене майно до складу майна, яке підлягає поділу немає можливості.

За таких обставин та доказів, досліджених та перевірених у судовому засіданні суд дійшов правильного висновку, що позов ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення.

На підставі вище викладеного, суд дійшов правильного висновку, що квартира розташована за адресою АДРЕСА_1, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки вона набута під час шлюбу і підлягає поділу в рівних частинах, у відповідності до положень ст. 70 СК України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» пунктом 25 роз'яснено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 71 СК України та роз'яснень, викладених в п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділу підлягає лише наявне в натурі спільне майно подружжя на час такого розподілу. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК . У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Рогатинського районного суду від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.І. Проскурніцький

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_9