У х в а л а

іменем україни

24 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Демяносова М.В.,

ЛеванчукаА.О.,

СтупакО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі, визнання незаконними наказів та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 листопада 2016 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 15 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Укрзалізниця») та просив поновити його на посаді начальника станції Новоград-Волинський І другого класу Виробничого підрозділу Коростенська дирекція залізничних перевезень Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця»; визнати незаконними накази начальника Виробничого підрозділу Коростенська дирекція залізничних перевезень від 09 червня 2016 року № 303 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та від 06 липня 2016 року № 564/ос про припинення трудового договору; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 липня 2016 року.

На обґрунтування заявлених вимог позивач указував на те, що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за відсутність на робочому місці 14 квітня 2016 року з 08:00 год. до 12:00 год. незаконно, оскільки цього дня перебував у Новоград-Волинському міськрайонному суді, про що повідомив керівництво письмово, додавши судову повістку.

Наказом від 06 липня 2016 року № 564/ос він звільнений із займаної посади за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Даний наказ також вважає незаконним, оскільки ніяких трудових обов'язків на нього покладено не було.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 листопада 2016 року позов задоволено.

Визнано незаконними та скасовано накази Виробничого підрозділу Коростенської дирекції залізничних перевезень Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 09 червня 2016 року №303 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4 та від 06 липня 2016 року №564/ос про припинення трудового договору.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника станції Новоград-Волинський-1 другого класу Виробничого підрозділу Коростенської дирекції залізничних перевезень Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з 06 липня 2016 року.

Стягнуто з Виробничого підрозділу Коростенської дирекції залізничних перевезень Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 липня 2016 року по 16 листопада 2016 року в сумі 35 357,16 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 15 лютого 2017 року рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 листопада 2016 року в частині визнання незаконним і скасування наказу від 09 червня 2016 року № 303 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення.

Відмовлено ОСОБА_4 у визнанні незаконним та скасуванні наказу від 09 червня 2016 року № 303 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07 липня 2016 року по 16 листопада 2016 року в сумі 34 981 грн 02 коп.

Змінено дату поновлення на роботі з 06 липня 2016 року на 07 липня 2016 року.

У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Українська залізниця» просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2015 року, яке ухвалою апеляційного суду Житомирського області від 07 липня 2015 року залишено без змін, ОСОБА_4 поновлено на посаді начальника станції Новоград-Волинський I другого класу Відокремленого підрозділу Коростенська дирекція залізничних перевезень Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця» (а. с. 14-22 т.1).

Наказом від 14 вересня 2015 року № 1098-ос начальника Відокремленого підрозділу Коростенська дирекція залізничних перевезень позивача поновлено на роботі (а. с. 35 т. 1).

Наказом начальника Виробничого підрозділу Коростенська дирекція залізничних перевезень Регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 09 червня 2016 року № 303 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за відсутність на робочому місці 14 квітня 2016 року з 8.00 год. до 12.00 год. позивачу оголошено догану (а. с. 30 т. 1).

Прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Пунктом 5.3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Коростенської дирекції залізничних перевезень, затверджених протоколом конференції трудового колективу від 26 лютого 2015 року, врегульовано, що у четвер наступний режим роботи: початок роботи 08.00 год. - закінчення роботи 17.15 год.; перерва для відпочинку і харчування з 12.00 год. до 13.00 год. (а. с. 114 т. 1).

Окрім того, наказом начальника дирекції від 05 квітня 2016 року № 192 позивачу до проведення професійного тестування було визначено робоче місце - кабінет на першому поверсі адміністративної будівлі станції Новоград-Волинський (колишній кабінет начальника міліції) та встановлено режим знаходження на робочому місці відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Коростенської дирекції залізничних перевезень, що працюють за графіком п'ятиденного робочого тижня з двома вихідними днями, а саме, понеділок - четвер: початок роботи 08.00 год. - закінчення роботи 17.15 год.; перерва для відпочинку і харчування з 12.00 год. до 13.00 год. (а. с. 88 т. 1).

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 грудня 2016 року, яке набрало законної сили 03 січня 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ «Українська залізниця» про визнання наказу від 05 квітня 2016 року № 192 незаконним відмовлено.

Відповідно до акта від 14 квітня 2016 року та рапортів від 14 квітня 2016 року позивач 14 квітня 2016 року з 8.00 год. до 12.00 год. в кабінеті був відсутній (а. с. 89-91 т. 1). Окрім того листом від 14 квітня 2016 року за підписами п'ятнадцяти працівників зафіксовано факт, що 14 квітня 2016 року з 8.00 год. до 12.00 год. на робочих місцях ДСП, ДСПП, операторів СТЦ, операторів МП-1, МП-2, касирів квиткових, товарній конторі позивач не з'являвся (а. с. 32 т. 1).

Згідно із судовою повісткою позивач викликався в судове засідання на 14 квітня 2016 року на 13.00 год. та на повістці відмічено, що він перебував у суді цього дня з 13.00 год. до 14.50 год.

Загальновідома обставина - перерва для відпочинку та харчування у Новоград-Волинському міськрайонному суді встановлена з 12.00 год. до 12.45 год.

Також було установлено, що пішки з місця роботи або з місця проживання ОСОБА_4 до приміщення суду - 30 хвилин. Характер роботи позивача не пов'язаний із веденням претензійно-позовної роботи на підприємстві.

Докази того, що позивач за погодженням з власником або уповноваженим ним органом оформляв один день (14 квітня 2016 року) в рахунок відгулів або відпустки в матеріалах справи відсутні.

Отже скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання незаконним наказу від 09 червня 2016 року № 303 та ухвалюючи нове рішення в цій частині про відмову в задоволенні такої вимоги, апеляційний суд обґрунтованого вказував на недоведеність позивачем поважності причин відсутності на роботі в указаний час.

Згідно з наказом від 06 липня 2016 року № 564/ос ОСОБА_4 звільнений 06 липня 2016 року за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або Правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, за п. 3 ст. 40 КЗпП України (а. с. 31 т. 1).

Підстава цього наказу: наказ від 09 червня 2016 року № 303, протокол оперативної наради від 22 червня 2016 року та згода профкому.

Відповідно до п. п. «е» п.3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівник зобов'язаний утримуватися від дій, що заважають іншим працівникам виконувати їх трудові обов'язки, поводити себе достойно, бути ввічливим та коректним.

Згідно із протоколом оперативної наради при начальнику Коростенської дирекції залізничних перевезень від 22 червня 2016 року позивач 04 травня 2016 року під час проведення оперативної наради при першому заступнику начальника Коростенської дирекції залізничних перевезень поводився некоректно та вчинив бійку під час проведення оперативної наради (а. с. 102, 103, 120, 121 т. 1).

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з наступними змінами) за передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або Правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Отже установивши те, що ОСОБА_5 був звільнений за проступок на роботі, вчинений до застосування до нього дисциплінарного стягнення (застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани - 09 червня 2016 року, а обвинувачується у вчиненні проступку за який звільнено - 04 квітня 2016 року), суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що кваліфікуюча ознака як систематичність у цьому випадку відсутня, що виключає застосування п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

При ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу (ч. 1 ст. 235 КЗпП України).

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 23 січня 2012 року, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотримання вимог законодавства. Крім того, положеннями розділу 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100, передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати.

Ураховуючи наведене апеляційний суд, обґрунтованого погодився з висновками суду першої інстанції про розмір стягнутого середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Установивши те, що внаслідок реорганізації, відповідно до статутних документів, приєднаних до матеріалів справи, Виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» не наділений статусом юридичної особи. Філія є відокремленим підрозділом Товариства, яка також не має статусу юридичної особи. Юридичною особою є ПАТ «Українська залізниця», тобто відповідач у справі, апеляційний суд також дійшов обґрунтованого висновку про стягнення коштів з ПАТ «Українська залізниця».

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» відхилити, рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 листопада 2016 року в частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду Житомирської області від 15 лютого 2017 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 15 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.В. Дем'яносов

А.О.Леванчук

О.В.Ступак