АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа № 22-7902 Головуючий у1-й інстанції - Величко Т.О.
Унікальний №759/4125/17 Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Борисової О.В.

УсикаГ.І.

секретар Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2017 року за заявою про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року, описка у якій виправлена ухвалою суду від 20 червня 2017 року, задоволено заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Суд наклав арешт на зареєстроване за відповідачем спірне майно відповідно до переліку, зазначеного у позовній заяві та заяві про забезпечення позову.

Не погодившись із таким вирішенням питання, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення районним судом норм процесуального та матеріального права при вирішенні питання забезпечення позову, просить оскаржувану ухвалу скасувати.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення представника відповідача, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, позивачку та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на майно відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що дане майно є спірним і невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки не виключається відчуження вищезазначеного майна.

Оскаржуючи це процесуальне рішення суду відповідач посилається на те, що районний суд безпідставно задовольнив заяву позивача про забезпечення позову, оскільки, по-перше, позивачем не наведено підстав, які б дали привід вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; по-друге, частина майна, на яке накладений арешт, не належить до спільного майна подружжя, зокрема є власністю третіх осіб, а тому не може бути предметом спору.

Указані доводи частково приймаються судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваної ухвали враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 3 вищевказаної статті передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Одним з видів забезпечення позову є накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України).

З огляду на ту обставину, що майно, на яке накладений арешт є предметом спору і можливість відчуження спірного майна в ході розгляду справи не виключається, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на майно, яке позивач просить поділити між сторонами.

Водночас, суд недостатньо перевірив реєстрацію всього переліку майна на праві власності саме за відповідачем.

У даному випадку заява про забезпечення позову подана ОСОБА_5 17 травня 2017 року. При її розгляді суд керувався наявними у справі правовстановлюючими документами на майно, поданими позивачем у березні цього року.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що автомобілі Lexus та Mercedes-Benz, відповідно з 24.04.2017 та з 04.05.2017, є власністю дочки сторін, ОСОБА_6

За таких обставин, ураховуючи, що в рамках даного спору правочини відчуження відповідачем цих автомобілів позивачкою не оспорюються, у суду не було підстав для накладення арешту на указані автомобілі. Тому оскаржувана ухвала в цій частині підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Оскільки відповідно до наявних у матеріалах справи письмових доказів квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_4, а під час апеляційного розгляду сторони вказали, що це майно зареєстроване за третьою особою, однак відповідних доказів щодо відчуження не надали, апеляційний суд вважає за необхідне ухвалу про забезпечення позову в цій частині скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ураховуючи, що за правилом п.2 ч.1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" ухвала суду є виконавчим документом і повинна відповідати вимогам ст.4 цього Закону, апеляційний суд вважає за необхідне доповнити резолютивну частину ухвали після абзацу другого абзацами третім - п'ятим, у яких зазначити дані про стягувача та боржника, а також строк пред'явлення ухвали до виконання. У зв'язку з чим, абзаци третій - п'ятий резолютивної частини ухвали вважати відповідно абзацами шостим - восьмим.

Підстав для зміни чи скасування решти ухвали щодо накладення арешту на нерухоме майно, яке на час вирішення питання про забезпечення позову було зареєстроване за відповідачем, і під час апеляційного розгляду суду не надано доказів щодо належності цього майна іншим особам, у суду апеляційної інстанції немає. Той факт, що відповідач не вважає спірне майно спільним майном подружжя і стверджує, що це його особисте майно, не впливає на правильність вирішення районним судом питання забезпечення позову.

Керуючись ст.303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2017 року в частині накладення арешту на автомобіль Mercedes-Benz тип S550 легковий седан - В, 2007 року випуску, автомобіль Lexus тип GX легковий універсал, 2006 року випуску, скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалу суду в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Доповнити резолютивну частину ухвали після абзацу другого абзацами третім - п'ятим наступного змісту.

Стягувач - ОСОБА_5, що мешкає в АДРЕСА_1.

Боржник - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової ставки платника податків НОМЕР_1, що мешкає в АДРЕСА_2.

Строк пред'явлення ухвали до виконання три роки.

У зв'язку з чим, абзаци третій - п'ятий резолютивної частини ухвали вважати відповідно абзацами шостим - восьмим.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: О.В. Борисова

Г.І. Усик