У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталія Миколаївна, про визнання договору удаваним правочином та переведення прав,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1. Інша Ѕ частини вказаного житлового будинку з відповідними прибудовами та спорудами належала ОСОБА_3

16 грудня 2014 року між відповідачами було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М., в якому зазначено, що ОСОБА_3 передав безоплатно у власність (подарував), а ОСОБА_4 прийняла у власність дарунок: Ѕ частини вказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд. Цей дарунок сторони оцінюють у 121 110 грн.

Вважає, що сторони уклали договір дарування для приховування іншого правочину: договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку, який вони насправді вчинили, для обходу переважного права учасника спільної часткової власності на купівлю частки, що продається. ОСОБА_3 має похилий вік, є пенсіонером, малозабезпеченою особою, постійно хворіє та потребує коштів на лікування, іншого нерухомого майна у власності не має, тому жодних підстав та намірів щодо дарування свого єдиного нерухомого майна випадковій, сторонній особі не мав, а мав намір продати належну йому Ѕ частку житлового будинку та одержати відповідні кошти на свої потреби.

За таких обставин, позивач просив: визнати договір дарування Ѕ частини житлового будинку, укладеного 16 грудня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, удаваним правочином; застосувати до вказаного договору правила договору купівлі-продажу; перевести права покупця за вказаним договором на позивача.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано договір дарування Ѕ частини житлового будинку, укладеного 16 грудня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, удаваним правочином, зареєстрований в реєстрі за № 5772, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М., відповідно до якого ОСОБА_3 передав безоплатно у власність (подарував), а ОСОБА_4 прийняла у власність дарунок Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд під АДРЕСА_1, та розташований на земельній ділянці загальною площею 0,1000 га, код ділянки НОМЕР_1, удаваним правочином.

У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2017 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року в частині визнання договору удаваним правочином скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду та рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні її позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судом установлено, що ОСОБА_2 є власником Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Другим співвласником вказаного житлового будинку був ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори 19 вересня 2013 року за реєстровим № 4-463.

16 грудня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 5772, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передав безоплатно у власність (подарував), а ОСОБА_4 прийняла у власність дарунок Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд під АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці загальною площею 0,1000 га, код ділянки НОМЕР_1.

Вартість Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд згідно висновку про вартість майна, наданого суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «КОНСАЛТ-С» станом на 10 грудня 2014 року становить 121 110 грн.

Згідно ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно ст. 235 ЦК України, за удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Згідно ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. Якщо бажання придбати частку у праві спільної часткової власності виявили кілька співвласників, продавець має право вибору покупця.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання договору удаваним правочином та в цій частині ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суди попередніх інстанцій, відповідно до ст. 655 ЦК України, дійшли обґрунтованого висновку про залишення без задоволення позовних вимог щодо застосування до договору дарування правил договору купівлі-продажу.

Також, суди дійшли правильного висновку про залишення без задоволення позовних вимог в частині переведення прав покупця на позивача, оскільки статтею 362 ЦК України визначено таку можливість лише у випадку продажу частки.

Отже, рішення апеляційного суду та рішення суду першої інстанції в частині залишення без змін апеляційним судом ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталія Миколаївна, про визнання договору удаваним правочином та переведення прав.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов