АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5529/17 Справа № 206/1526/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Красвітної Т.П.

за участі секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Снек Експорт», третя особа генеральний директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Снек Експорт» ОСОБА_3, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ТОВ «Снек Експорт», третя особа генеральний директор ТОВ «Снек Експорт» ОСОБА_3 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що вона з 04 травня 2011 року наказом №89-к прийнята на посаду майстра зміни виробничої дільниці в ТОВ «Снек Експорт» структурний підрозділ відповідача. Наказом №107-к від 03 квітня 2013 року вона переведена на посаду майстра дільниці. У січні 2015 року її ознайомили з наказом №383-к від 09 грудня 2014 року про її звільнення на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. В наказі, поставила свій підпис і написала, що з наказом не згодна. Копію наказу зобовязувалися направити поштою. Отримавши у відділенні кадрів трудову книжку, в журналі реєстрації видачі трудових книжок, поставила підпис, число 12 січня 2015 року і вимогу про видачу, їй копій документів. Вважає, наказ про її звільнення незаконним, оскільки відповідно з п.4 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до кінця строку його дії, може бути розірваний власником чи уповноваженим ним органом тільки у випадках: … п.4 прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин на протязі робочого дня без поважних причин). Прогулів, тобто відсутності на робочому місці більше трьох годин, вона не допускала. Яких-небудь пояснень з приводу порушення у вигляді прогулу на імя адміністрації відповідача не писала. На засіданні трудового колективу, на якому би відбувався розгляд її проступку прогулу не була присутньою, запрошення бути присутньою на такому засіданні від відповідача не отримувала. У звязку з цим, ОСОБА_2 просила скасувати, як незаконний, наказ №383-к від 09 грудня 2014 року про її звільнення на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, поновити її на посаді майстра дільниці ТОВ «Снек Експорт», стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2015 року було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ «Снек Експорт», третя особа генеральний директор ТОВ «Снек Експорт» ОСОБА_3 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 08 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи та доказам, порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_4 ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 знаходилася в трудових відносинах з ТОВ «Снек Експорт» з 04 травня 2011 року. Працюючи майстром дільниці з 03 квітня 2013 року дисциплінарних стягнень не мала (т.1 а.с.3, 4).

З 25 листопада 2014 року по 05 грудня 2014 року ОСОБА_2 знаходилася на лікарняному та була звільнена від роботи до 05 грудня 2014 року включно (т.1 а.с78).

ОСОБА_4 від 08 грудня 2014 року, складеному ТОВ «Снек Експорт» та підписаному начальником виробництва ОСОБА_5, техніком ОСОБА_6, наладчиком ОСОБА_7 - ОСОБА_2 була відсутня на робочому місці з 09.00 год. до 18.00 год. 08 грудня 2014 року (т.1 а.с.52).

ОСОБА_4 від 09 грудня 2014 року, складеному ТОВ «Снек Експорт», ОСОБА_2 відмовилася давати письмові пояснення відносно причин її відсутності на робочому місці 08 грудня 2014 року з 09.00 год. до 18.00 год. (т.1, а.с.53).

Доповідною запискою на імя генерального директора з виробництва від 09 грудня 2014 року начальник виробництва ОСОБА_5А довела до відома керівництва факт відсутності позивачки на робочому місці 08 грудня 2014 року без поважних причин.

З метою встановлення причин відсутності позивача на робочому місці були прийняті наступні дії: телефонні дзвінки на мобільний телефон позивача; відвідування в складі комісії місця фактичного проживання позивача, однак встановити причини відсутності не вдалося (т.1 а.с.69).

ОСОБА_4 доповідної записки інспектора по економічній безпеці ОСОБА_8 на імя генерального директора інспектор 08 грудня 2014 року в телефонному режимі зясував в лікарняному закладі чи знаходилась позивач в цей день на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні та причини відсутності на робочому місці ОСОБА_9 не встановлені (т.1 а.с.97).

На підставі вказаного наказом ТОВ «Снек Експорт» №383-к від 09 грудня 2014 року ОСОБА_2 була звільнена з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України з 09 грудня 2014 року у звязку з прогулом без поважних причин (т.1. а.с.63).

Також було зроблено відповідний запис в трудовій книжці позивача (т.1 а.с.3).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції посилався на доведеність факту її прогулу без поважних причин, однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України - трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

В п.24 Пленум Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992 року, зі змінами та доповненнями, розяснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП , суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Тобто, підставою для поновлення на роботі є саме доведення відсутності законної підстави для звільнення, а не можливі порушення під час процедури звільнення.

З матеріалів справи вбачається ОСОБА_2 знаходилася в трудових відносинах з ТОВ «Снек Експорт» з 04 травня 2011 року. Працюючи майстром дільниці з 03 квітня 2013 року дисциплінарних стягнень не мала (т.1 а.с.3, 4).

З 25 листопада 2014 року по 05 грудня 2014 року ОСОБА_2 знаходилася на лікарняному та була звільнена від роботи до 05 грудня 2014 року включно (т.1 а.с78).

ОСОБА_4 від 08 грудня 2014 року, складеному ТОВ «Снек Експорт» та підписаному начальником виробництва ОСОБА_5, техніком ОСОБА_6, наладчиком ОСОБА_7 - ОСОБА_2 була відсутня на робочому місці з 09.00 год. до 18.00 год. 08 грудня 2014 року (т.1 а.с.52).

ОСОБА_4 від 09 грудня 2014 року, складеному ТОВ «Снек Експорт», ОСОБА_2 відмовилася давати письмові пояснення відносно причин її відсутності на робочому місці 08 грудня 2014 року з 09.00 год. до 18.00 год. (т.1, а.с.53).

Доповідною запискою на імя генерального директора з виробництва від 09 грудня 2014 року начальник виробництва ОСОБА_5А довела до відома керівництва факт відсутності позивачки на робочому місці 08 грудня 2014 року без поважних причин.

З метою встановлення причин відсутності позивача на робочому місці були прийняті наступні дії: телефонні дзвінки на мобільний телефон позивача; відвідування в складі комісії місця фактичного проживання позивача, однак встановити причини відсутності не вдалося (т.1 а.с.69).

ОСОБА_4 доповідної записки інспектора по економічній безпеці ОСОБА_8 на імя генерального директора інспектор 08 грудня 2014 року в телефонному режимі зясував в лікарняному закладі чи знаходилась позивач в цей день на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні та причини відсутності на робочому місці ОСОБА_9 не встановлені (т.1 а.с.97).

На підставі вказаного наказом ТОВ «Снек Експорт» №383-к від 09 грудня 2014 року ОСОБА_2 була звільнена з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України з 09 грудня 2014 року у звязку з прогулом без поважних причин (т.1. а.с.63).

Також було зроблено відповідний запис в трудовій книжці позивача (т.1 а.с.3).

З матеріалів справи вбачається ОСОБА_2 зверталася з письмовими заявами до дня свого звільнення на імя генерального директора корпорації ОСОБА_10 від 03 грудня 2014 року, начальника територіальної державної інспекції з питань праці у Дніпропетровській області від 09 грудня 2014 року, начальника Теруправління Держгірпромнагляду в області від 09 грудня 2014 року (т.3. а.с.125, 127, 128-130, 131).

Із вказаних заяв ОСОБА_2 вбачається, що вже з жовтня 2014 року між нею та адміністрацією підприємства, ОСОБА_5, був наявний конфлікт, та позивач посилалася на те, що її примушували звільнитись з роботи за власним бажанням.

11 грудня 2014 року позивач зверталася до Синельниківського райвідділу МВС із заявою, в якій вказувала на порушення вимог законодавства про працю посадовими особами ТОВ «Снек Експорт», які не допускають її до робочого місця. (т.1 а.с.70, т.3 а.с.25-29).

08 грудня 2014 року, тобто в день відсутності на робочому місці, ОСОБА_2 звернулася із заявою до директора виробництв товариства ОСОБА_11, де вказувала, що прийшовши на роботу, охорона не пропустила її на підприємство за вказівкою ОСОБА_5, просила допустити до виконання посадових обовязків або сповістити причину відмови (т.3.а.с.63).

10 грудня 2014 року позивач також письмово звернулася до генерального директора корпорації ОСОБА_10 з повідомленням про її недопуск до роботи 08 грудня 2014 року та з проханням підтвердити або відхилити таке недопущення до виконання обовязків, пояснити причини відмови, а також зазначала, що зверталась з таким питанням до відділу кадрів ТОВ «Снек Експорт», до відділу кадрів корпорації, до директора виробництва ОСОБА_12, однак належної відповіді не отримала (т.3 а.с.133, 134).

Свідки ОСОБА_13, ОСОБА_13 в судовому засіданні в суді першої інстанції пояснювали, що 08 грудня 2014 року чоловік позивача попросив їх поїхати з ОСОБА_2 до неї на роботу і бути свідками, що її не пропускають на робоче місце. Вони підїхали до прохідної підприємства, де і залишилися, а позивач пішла на прохідну, однак там її не пропустили.

Позивач не визнавала факт прогулу 08 грудня 2014 року, а навпаки, стверджувала, що прийшовши в цей день на роботу, не була допущена через прохідну з невидачею їй охороною відповідної перепустки, в звязку з чим письмово зверталась у цей та послідуючі дні до відповідних посадових осіб підприємства та органів.

На підтвердження своїх доводів сама позивач ініціювала виклик свідків, як зі свого боку, так і свідків, що працюють на підприємстві, зокрема, тих, що безпосередньо були задіяні по факту її невиходу на роботу та підписували відповідні документи.

Таким чином, пояснення даних свідків а також надані ОСОБА_2, наведені вище письмові докази в сукупності спростовують твердження допитаних судом представників та свідків з боку відповідача, його ОСОБА_4, про те, що позивач 08 грудня 2014 року взагалі не зявилася на роботу.

Отже, знайшов своє підтвердження факт того, що ОСОБА_2 08 грудня 2014 року прийшовши на роботу, не була допущена на прохідній на виробництво, а тому і не працювала в цей день не у звязку з прогулом.

Пояснення свідків та зазначені документи, надані відповідачем, щодо відсутності у ОСОБА_2 перешкод для проходження через прохідну на підприємство, так як перепустки знаходяться постійно у кожного працівника, а не у служби охорони, не можуть братись до уваги, оскільки вони суперечать наведеним вище доказам, які свідчать про доведеність виходу позивача ОСОБА_2 08 грудня 2014 року на роботу та про те, що їй чинили перешкоди працівники відповідача та не допустили на виробництво.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_2 було без законної підстави та вона повинна бути поновлена на роботі з виплатою їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З матеріалів справи вбачається, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 на посаді майстра дільниці складає 1502 грн. 60 коп., середньоденна 68 грн. 30 коп. (т.1 а.с.82).

На підставі Постанови КМУ №100 для розрахунку взято повні (без лікарняних) відпрацьовані 2 місяці: вересень-жовтень 2014 року, що передують звільненню позивача. Кількість днів вимушеного прогулу на час ухвалення рішення суду становить 662 робочі дні (з 08 грудня 2014 року по 01 серпня 2017 року). Таким чином, загальна сума заробітної плати за час вимушеного прогулу, яка має бути стягнута з відповідача на користь позивача складає 45 214 грн. 60 коп. Сума визначена без врахування всіх податків та обовязкових платежів.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Снек Експорт», третя особа генеральний директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Снек Експорт» ОСОБА_3, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Снек Експорт», третя особа генеральний директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Снек Експорт» ОСОБА_3, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати незаконним наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Снек Експорт» від 09 грудня 2014 року №383-к «Про звільнення за прогул без поважних причин» ОСОБА_2.

Поновити ОСОБА_2 на роботі на посаді майстра дільниці Товариства з обмеженою відповідальністю «Снек Експорт».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Снек Експорт» на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 45 214 грн. 60 коп. Сума визначена без врахування всіх податків та обовязкових платежів.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в розмірі місячного платежу в сумі 1 502 грн. 60 коп. підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Снек Експорт» на користь держави судовий збір в розмірі 1378 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді