Справа№592/9827/16-ц
Провадження №2/592/227/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого - судді Хитрова Б.В., за участю секретаря судового засідання Чайки Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Представник позивача 25.10.2016 року звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить суд стягнути завдані відповідачем збитки, які були спричиненні безобліковим споживання електроенергії з боку спадкодавця відповідача. Позивач свої вимоги мотивує тим, що спадкодавцем відповідача за певний період часу, здійснювалося безоблікове споживання електричної енергії шляхом самовільного підключення електричної проводки до електричної мережі, та улаштування відкритої електричної проводки.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив проти них, просив у задоволенні позову відмовити. Вважав, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів стосовно самовільного приєднання відповідача до електричної мережі та безоблікового споживання електричної енергії останнім. Також представник відповідача посилається на таку підставу у відмові задоволення позову, як пропущення позивачем строків, передбачених ст.1281 ЦК України.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснив. що він є електромонтером, приймав участь в складанні акту про порушення правил користування електричною енергією для населення, вважав, що в акті правильно зазначені обставини без облікового споживання електроенергії.

Суд вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали даної справи та дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 28.10.2013 р. позивачем складено Акт 002694 про порушення правил користування електричною енергією для населення. Протоколом №2694 від 2910.2013 р. засідання комісії з розгляд вищезазначеного акту, визначено вартість не облікованої електричної енергії в сумі 9648,35грн. Пунктом 2 даного протоколу, спадкодавцю відповідача встановлено термін до 29.11.2013 р. для відшкодування позивачу завданих збитків (вартість не облікованої електричної енергії).

Представник відповідача посилається на те, що позивачем пропущені строки, які передбачені для вимог, що пред'являються кредитором спадкодавця до спадкоємців.

Судом встановлено, що позивачу була відома та обставина, що споживач (особа відносно, якої складено акт про порушення правил користування електричною енергією), помер. Спадкоємцем споживача є відповідач. Дана інформація стала відома позивачу у період часу між 10.02.2014 р та 17.03.14 р. Дана обставина підтверджується листом позивача № 57-06/1526 від 17.03.2014р.

Також судом встановлено, що згідно протоколу (п.2 протоколу), спадкодавцю відповідача була встановлена вимога щодо відшкодування вартості не облікованої е/енергії в термін до 29.11.2013 р. ( а.с.6).

Частина 2 ст.1281 ЦК України, передбачає, що кредитор спадкодавця протягом шести місяців повинен звернутися до спадкодавця від дня коли він дізнався (або міг дізнатися) про відкриття спадщини. Відповідно до змісту листа №57-06/1526 від 17.03.2014 р., який був направлений позивачем відповідачу, суд приходить до висновку, що позивач знав про відкриття спадщини, тобто, про факт смерті споживача (заподіювача шкоди).

Частина 3 ст.1281 ЦК України, надає право кредитору спадкодавця (позивачу), у випадку неможливості отримати інформацію про відкриття спадщини, звернутися з вимогою до спадкоємців (відповідача) протягом одного року від настання строку вимоги кредитора (позивача) до спадкодавця (заподіювача шкоди).

Судом встановлено, що позивач встановив спадкодавцю вимогу по відшкодуванню збитків у строк до 29.11.2013 р. Позивач звернувся в суд з вимогою до спадкоємця (відповідача) у 2016 р., що свідчить про пропущення строку позивачем в один рік.

Таким чином, суд приходить до висновку, що строки, передбачені ч.1, ч.2 ст.1281 ЦК України позивачем були пропущені. Також, суд зазначає, що закон не передбачає якимось чином поновлення зазначених строків, в т.ч. з поважних причин.

Посилання позивача, стосовно того, що ст.1281 ЦК України в даних спірних правовідносинах не може бути застосована, а застосуванню підлягає тільки ст.1231 ЦК України, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Загальний строк позовної давності становить 3 роки. Даний строк міг бути застосований до заподіювача шкоди, в тому випадку як би він був живий. Після смерті заподіювача шкоди (спадкодавця) строки пред'явлення вимог до спадкоємців чітко врегульовані ст.1281 ЦК України. Тому, до даних спірних правовідносин підлягають застосуванню саме строки, що визначені 1281 ЦК України.

Також позивач стверджує, що обов'язок відповідача відшкодувати збитки в порядку ст.1231 ЦК України, не є вимогою позивача до відповідача у розумінні ст.1281 ЦК України та поняття «кредитор», що наявне в ст.1281 ЦК України, не може бути застосоване до даних спірних правовідносин. Таке твердження позивача є безпідставним та помилковим, оскільки в самій ст. 1231 ЦК України використано такий термін як «кредитор». Не виконання спадкоємцем (відповідачем) обов'язку щодо відшкодування шкоди позивачу, завданої спадкодавцем, трансформується саме у вимогу позивача (кредитора спадкодавця) до спадкоємця, строки пред'явлення якої чітко передбачені ст.1281 ЦК України.

Крім того ч.1 ст.1231 ЦК України, яка вказує на спадкування обов'язку спадкоємця відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем, може бути застосована у випадку, коли за життя спадкодавця було встановлено обов'язок по відшкодуванню шкоди. Такий обов'язок спадкодавця може бути встановлений судовим рішенням, договором, чи особистим письмовим зобов'язанням. Матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на встановлене зобов'язання спадкодавця відшкодувати завдану шкоду позивачу.

Надана позивачем ухвала ВССУ від 01.03.2017 р. не спростовує висновків суду, оскільки, обставини, що викладені в ухвалі ВССУ, відрізняються від обставин в даній справі. У справі, що була предметом розгляду ВССУ, предметом позову була заборгованість за спожиту електроенергію, і невеликий період часу споживання електричної енергії відбувалося не тільки спадкодавцем кредитора, але й спадкоємцем. Тому, дійсно, спадкоємець зобов'язаний здійснювати плату за спожиті житлово-комунальні послуги і даний факт отримання та споживання електричної енергії спадкоємцем не оспорювався.

В даній справі предметом спору є відшкодування шкоди (на думку позивача, шкода була завдана), завданої заподіювачем шкоди, а саме: спадкодавцем відповідача. Саме відносно нього складено акт про порушення правил користування електричною енергією. Відповідач не заподіював шкоди позивача та не здійснював без облікового споживання електричної енергії. Договірних відносин відповідач з позивачем також не мав.

Тому, суд вважає, що надана ухвала не може слугувати належним прикладом застосовування правової норми у подібних правовідносинах, оскільки мають місце зовсім різні обставини по даній справі, та по справі, що була предметом розгляду ВССУ.

Надаючи оцінку доказам, стосовно доведеності факту без облікового споживання електричної енергії, суд зазначає наступне. Стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів стосовно того, що відомості зафіксовані у відповідному акті від 28.10.2013 року є необґрунтованими, відповідач (син померлого ОСОБА_3) був присутній при складанні акту та будь-яких зауважень до нього не вніс.

Суду не надано доказів оскарження вказаного акту померлим ОСОБА_3 та відповідачем. Прийнявши спадщину відповідач також не оспорював дії позивача. Акт про порушення правил користування електричною енергією ( а.с.3) та його розгляд на засіданні комісією складено відповідно до вимог чинного на той час законодавства. Доказів на безумовне спростування відомостей висланих в акті стороною відповідача всупереч вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України суду не надано.

За вказаних обставин суд вважає доведеним, що мало місце без облікове споживання електроенергії. Права позивача порушені, але не підлягають захисту оскільки ним пропущений строк визначений в ст. 1281 ЦК України, який не підлягає поновленню.

За вказаних вище обставин суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, ст.ст. 1231, 1281 ЦК України, суд,

вирішив:

В задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 28.07.2017 року.

Суддя Б.В. Хитров