Єдиний унікальний номер судової справи 201/3262/17
Номер провадження 2-о/201/75/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року місто Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі: головуючого - судді Ходаківського М.П., секретаря судового засідання - Пісчанської Т.М., за участі заявника - ОСОБА_1, розглянувши розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року заявник звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме просив установити, що час фактичного позбавлення заявника свободи при незаконних затриманнях 23 липня 2009 року та 29 липня 2010 року та при незаконному адміністративному арешті з 29 липня 2010 року по 03 серпня 2010 року (загалом 7 днів) підлягає зарахуванню до трудового стажу у троєкратному розмірі, тобто як 21 день трудового стажу, а також час фактичного позбавлення свободи при незаконному утримані в психіатричній лікарні 23 липня 2009 року по 24 липня 2009 року та з 14 вересня 2009 року по 08 жовтня 2009 року (загалом 25 днів) підлягає зарахуванню до трудового стажу в троєкратному розмірі, тобто як 75 днів трудового стажу. В обґрунтування поданої заяви заявник посилався на те, що при незаконному позбавленні його волі у період з 23 липня 2009 року по 24 липня 2009 року, а також з 14 вересня 2009 року по 08 жовтня 2009 року у справі про адміністративне правопорушення, що встановлено рішенням Європейського суду з прав людини від 25 лютого 2015 року у справі «Заїченко проти України №2», під час звільнення із місць позбавлення волі йому не надавались довідки про час та місце його перебування. При цьому відповідно до ст. 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадянам, які незаконно позбавлені свободи, час такого позбавлення свободи зараховується до трудового стажу у троєкратному розмірі, у зв'язку із чим заявник просить встановити вище перелічені факти, що мають для заявника юридичне значення, оскільки іншого порядку встановлення факту окрім судового немає.

Указана заява про встановлення фактів, що мають юридичне значення 01 березня 2017 року згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями була передана для розгляду судді Ткаченко Н.В., але у зв'язку із заявленням нею у цій справі самовідводу, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями указана цивільна справа передана для розгляду судді Демидовій С.О. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2017 року заявнику відмовлено у відкритті провадження у справі. В подальшому ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року ухвалу судді Жовтневого районного м. Дніпропетровська від 07 березня 2017 року скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Справу за указаною заявою згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 квітня 2017 року передано для розгляду судді Антонюку О.А., яким ухвалою від 26 квітня 2017 заявлено самовідвід, цивільну справу передано до канцелярії суду для виконання вимог ст. 11-1 ЦПК України. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу за указаною заявою передано для розгляду судді Ходаківському М.П., у зв'язку із чим відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

У судовому засіданні, яке відбулося 03 серпня 2017 року, заявник обставини викладені в заяві підтримав, наполягав на задоволенні заяви та просив встановити вищевказані факти, що мають для нього юридичне значення.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав через канцелярію суду письмові заперечення, відповідно до яких Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі вважає заяву необґрунтованою, а посилання заявника на те, що із встановлення факту виникає право на отримання пенсії безпідставним.

Суд, заслухавши пояснення заявника, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Так, Главою 6 ЦПК України особам надано право на звернення до суду в порядку окремого провадження із заявами про встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно із ч.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав і інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Слід звернути увагу, що однією з особливостей, що відрізняє позовне провадження від окремого, є те, що в останньому відсутній спір про право, тобто між заявником та заінтересованими особами не повинно існувати спору про права, можливий тільки спір про стан, факт або обставину.

В частині 1 статті 256 ЦПК України наведено перелік фактів, про встановлення яких суд розглядає справи: а саме: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 ЦПК України залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України» № 5 від 31 січня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З аналізу вказаних правових норм слід дійти висновку, що юридичний факт за своєю правовою суттю є передумовою правовідносин, встановлення якого може бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження лише за умови, що він має юридичний характер, тобто відповідно до закону викликає юридичні наслідки такі як виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій, в іншому ж випадку, тобто у разі наявності в заяві будь-яких вказівок на породження спору, такі заяви розглядаються в порядку позовного провадження.

Як встановлено із матеріалів справи, заперечуючи проти заяви ОСОБА_1 Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі зазначило, що відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків; у інших випадках наявність певного стажу роботи визначається у порядку, передбаченому законодавством, що регулює правовідносини, з якими пов'язана необхідність встановлення цього стажу.

Представник заінтересованої особи також у своїх запереченнях указав на те, що оскільки пенсія заявнику вже призначена, то посилання на те, що із встановлення фактів зазначених в заяві виникає право на отримання пенсії є безпідставним.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення заяви без розгляду, оскільки зі змісту заяви та доданих до неї документів вбачається, що встановлення фактів, що час фактичного позбавлення заявника свободи при незаконних затриманнях 23 липня 2009 року та 29 липня 2010 року та при незаконному адміністративному арешті з 29 липня 2010 року по 03 серпня 2010 року (загалом 7 днів) підлягає зарахуванню до трудового стажу у троєкратному розмірі, тобто як 21 день трудового стажу, а також час фактичного позбавлення свободи при незаконному утримані в психіатричній лікарні з 23 липня 2009 року по 24 липня 2009 року та з 14 вересня 2009 року по 08 жовтня 2009 року (загалом 25 днів) підлягає зарахуванню до трудового стажу в троєкратному розмірі, тобто як 75 днів трудового стажу,необхідно саме для призначення йому пенсії, атакож приймаючи до уваги те, що існує певний порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки, що здійснюється органами Пенсійного фонду, а також ураховуючи позицію заінтересованої особи, яка заперечує проти встановлення указаних фактів, а отже наявний спір про право, що в свою чергу виключає розгляд вказаної заяви в порядку окремого провадження.

Аналізуючи доводи заінтересованої особи викладені у її запереченнях слід дійти висновку, що при призначенні пенсії заявнику не були враховані періоди його незаконного затримання та адміністративного арешту, а також перебування у психіатричній лікарні, а тому зважаючи на спірний характер цих правовідносин суд роз'яснює заявнику його право на звернення у порядку позовного провадження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, із позовом про оскарження дій Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі та у зв'язку із встановленням в ході судового розгляду заяви спору про право щодо наявності у заявника права на включення до трудового стажу періодів незаконного затримання приходить до висновку про необхідність залишення заяви без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ч. 6 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі про встановлення фактів, що мають юридичне значення залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня проголошення ухвали шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.П.Ходаківський