Справа № 372/598/17 Головуючий у І інстанції Проць Т. В.
Провадження № 22-ц/780/3058/17 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 51 19.07.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

19 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Голуб С.А.,

суддів - Приходька К.П.. Сліпченка О.І.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року у справі за позовом виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_5, директор Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Узин» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів ,-

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2017 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3, зловживаючи спиртними напоями, не виконує своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме не піклується його здоров'ям, фізичним розвитком. Відповідачу неодноразово вказувалось на її недоліки щодо виховання дитини, але остання ігнорує вимоги позивача, внаслідок чого дитина у відповідача була відібрана та тимчасово влаштована до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Узин» . Відомості про батька малолітньої ОСОБА_4 внесені за вказівкою матері відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України. Позивач просив в судовому порядку позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини та стягнути з неї аліменти на її дитину (а.с.1-2)

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, батьківських прав відносно малолітньої дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 оскаржила рішення суду в апеляційному порядку з підстав ухвалення його з порушенням норм процесуального права. Зокрема посилається на те, що суд не повно встановив обставини справи, які мають істотне значення для справи . Суд встановив обставини на підставі наданих позивачем доказів, які датовані 2013-14 роками. Однак з того часу відповідач змінила своє відношення до своїх батьківських обов»язків. Надані відповідачем докази датовані 2017 роком і спростовують ті обставини, які доводив позивач в судовому засіданні. Однак суд ці докази не прийняв до уваги.

Крім того, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав № 354, акт обстеження від 23 грудня 2013 року, попередження від 23.12 2013 року, акт прийому дитини до центру від 02.11.2016 року були складені за відсутності відповідача та без належного повідомлення її про такі дії. Інформація про те, що відповідача повідомляли про проведення обстежень та інші дії є неправдивою, оскільки її ніколи нікуди не викликали. Відповідач була присутня лише один раз на комісії, яка не встановила невиконання нею батьківських прав.

Відповідач наголошує на тому, що довідка нарколога про те, що вона перебуває на обліку не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки жодного разу відповідач не зверталась до нарколога, він її не оглядав. З приводу фальсифікації цієї довідка відповідач подала заяву до поліції про злочин.

Також відповідач звертає увагу на те, що виконавчий комітет Обухівської міської ради е є органом опіки та піклування,а тому у нього не було повноважень надавати відповідні висновки і звертатись до суду з даним позовом.

ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою апеляцій скаргу підтримала. Пояснила, що дійсно в 2013 році її матір та брат, яз якими вона проживає в одній квартирі звертались до органів опіки та піклування з приводу неналежного виконання нею батьківських обов»язків. Причиною таких звернень було те, що між ними виникали сварки і відповідач забирали дитину і уходила з дому. Деякий час проживали з дитиною у своєї знайомої. З 2015 року відносини в сім»ї налагодились. Причин залишати свою домівку у відповідача не було, вона займається вихованням своєї дитини. Дитині важко дається навчання у школі, але це не є наслідком того, що відповідач не приділяє їй належної уваги. В листопаді 2016 році органи опіки та піклування без попереджень відібрали у неї дитину, влашували її до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Узин». На її неодноразові прохання повернути дитину не реагували. Також відмовили її матері і бабусі дитини, передати дитину їй, посилаючись на відсутність у бабусі постійної роботи і доходу. Відповідач надала суду довідки Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Узин» про її відвідування дочки протягом усього часу її перебування в ЦСПРД «Узин» та фотокартки кімнати в квартирі, в якій проживала дитина і яка засвідчує наявність належних житлових умов для дитини. Відповідач вважає, що відсутні підстави позбавляти її батьківських прав.

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з»явився. Про час, дату та місце судового засідання належним чином повідомлений.

Третя особа директор КЗКОР «КОЦЦСПРД «Узин» звернулась до суду із заявою в якій просила справу розглядати без її участі і вирішити спір відповідного до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте таким вимогам не відповідає рішення суду.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач є матір»ю малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Дитина, в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем батьківських обов'язків, у останньої відібрана та перебуває у Київського обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Узин» .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав № 354 від 17 лютого 2017 року, інформацією Обухівської ЦРЛ про перебування відповідача на обліку у лікаря-нарколога № 044 від 17 лютого 2017 року, офіційним попередженням відповідача від 23 грудня 2013 року, клопотанням адміністрації НВК «СЗОШ 1-Ш ступенів №5» м.Обухів, характеристикою навчального закладу на ОСОБА_4, інформаціями щодо ситуації в сім»ї ОСОБА_3 Центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді від 26 січня 2017 року № 01-19-25 та віл 20.01.2014 року № 01-19-50, пояснювальними записками матері, брата та дядька відповідача за липень 2015 року, витягами з реєстрації Обухівського ВП ГУ НП доводиться невиконання відповідачем свої обов»язків щодо виховання та розвитку дитини. Суд прийшов до висновку, що наданими доказами доводиться, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не займається її підготовкою до самостійного життя, тобто ухиляється від виконання батьківського обов»язку, а тому має бути позбавлена батьківських прав.

Судова колегія не може погодитись із такими висновками суду, оскільки вони зроблені без дослідження доказів які містяться в матеріалах справи. Суд першої інстанції постановляючи рішення оцінив лише докази, надані позивачем. При цьому суд, відхиляючи надані відповідачем докази, не роз»яснив відповідачу наслідки вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій. Суд не роз»яснив відповідачу її право спростовувати доводи позивача лише належними і допустимими доказами.

Крім того, рішення суду містить лише перелік досліджених судом доказів. Однак суд у своєму рішенні не розкрив зміст цих доказів, не зазначив, чому на підставі цих доказів він встановив певні обставини, не мотивував свого рішення в частині відхилення доводів відповідача. Із рішення суду , без дослідження матеріалів справи не можна зрозуміти які ж відносини склались у відповідача з дочкою, які порушення батьківських обов»язків допустила відповідач, яким чином органи опіки і піклування контролювали цю сім»ю , чому позивач наполягає не на відібранні дитини, а саме на крайньому заході - позбавленні батьківських прав .

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції формально підійшов до вирішення даного спору, рішення суду є необгрунтованим і незаконним.

Відповідно до ст.. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

З врахуванням того, що обставини справи щодо ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов»язків є недоведеними, судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в даній справі.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст.19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пункт 15 постанови Пленуму Верховного суду України № 16 від 12 червня 1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" звертає увагу судів на те, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування може вирішуватися лише після повного, всебічного й об'єктивного з'ясування обставин справи і характеру ставлення батьків до дітей.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" розглядаючи справи даної категорії слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист їх інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які виникають із факту спорідненості з тининою, є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки. А тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи і характеру ставлення батьків до дітей.

Матеріали справи містять висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 (а.с.16)

Позивач надав суду клопотання адміністрації НВК «СЗОШ 1-Ш ступенів №5 - ЗОШ 1-Ш ступенів №5» Обухівської міської ради на ім.»я начальника служби у справах дітей та сім»ї виконавчого комітету Обухівської міської ради в якому було зазначено, що ОСОБА_4, яка є ученицею цього навчального закладу часто пропускає уроки. Зі слів дівчинки та бабусі, з якою проживає сім»я, мама з донькою ночують у друзів матері. Дорослі вживають алкогольні напої, сваряться між собою. Наступного дня ОСОБА_4 не може потрапити до шкоди. Домашні завдання не виконує, успішність помітно знизилась. Конфліктує з однокласниками. Матір не відвідує батьківські збори, не має постійного місця роботи, веде асоціальний спосіб життя, показуючи своєю поведінкою негативний приклад дівчинці.

Дане клопотання не містить дати його складання. (а.с.9)

Також позивач надав суду розпорядження виконавчого комітету Обухівської міської ради № 598 від 01 листопада 2016 року в якому було зазначено, що враховуючи клопотання служби у справах дітей та сім»ї виконавчого комітету Обухівської міської ради від 01.11.2016 року та з метою захисту прав та законних інтересів дітей вилучити із сім»ї, яка опинилась у складних життєвих обставинах ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6)

На виконання цього розпорядження 02 листопада 2016 р. 0 9-й годині представником служби у справах дітей та сім»ї ОСОБА_6, представником органом внутрішніх справ ОСОБА_7, представником органу опіки та піклування ОСОБА_8 в присутності ОСОБА_9, бабусі ОСОБА_4, здійснено негайне відібрання дитини ОСОБА_4 від матері ОСОБА_3. (а.с.7)

Відповідно до п.8 Постанова, Кабінет Міністрів України N 866, 24.09.2008, «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров'ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють.

Для прийняття рішення про негайне відібрання дитини у батьків служба у справах дітей подає голові районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради відповідне клопотання. Після надходження клопотання голова чи інша уповноважена особа районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради протягом одного дня розглядає порушене питання та приймає відповідне рішення.

На підставі рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради служба у справах дітей разом з уповноваженим підрозділом органів Національної поліції, представниками закладу охорони здоров'я вживають заходів до відібрання дитини у батьків та тимчасово влаштовують її відповідно до пункту 31 цього Порядку.

Про відібрання дитини у батьків орган опіки та піклування того ж дня письмово інформує прокуратуру за місцем проживання дитини та у семиденний строк після прийняття рішення звертається до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або відібрання дитини у матері, батька без позбавлення батьківських прав.

Служба у справах дітей за участю інших структурних підрозділів районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради здійснює підготовку документів для звернення органу опіки та піклування до суду про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або відібрання дитини у матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

Матеріали справи не містять доказів того, що на 01 листопада 2016 року існувала реальна загроза життю та здоров»ю дочки відповідача ОСОБА_4.

Матеріали справи не містять клопотання служби у справах дітей до органу опіки та піклування про прийняття рішення про негайне відібрання дитини. А тому перевірити наявність на 1 листопада 2016 року підстав для негайного відібрання дитини у ОСОБА_3 неможливо.

Правомірність дій органу опіки та піклування і служби у справах дітей щодо відібрання дитини не є предметом даного розгляду, однак підстави відібрання, а саме наявність загрози для здоров»я та життя малолітньої ОСОБА_4 саме внаслідок невиконання її матір»ю ОСОБА_3 батьківських прав та обов»язків, також покладені в основу позову про позбавлення останньої батьківських прав щодо дочки ОСОБА_10. Тому судова колегія і перевіряє в межах даної справи обґрунтованість такого розпорядження органу опіки та піклування.

Також судова колегія звертає увагу на те, що в порушення вимог п.8 Постанови Кабінету Міністрів України N 866, 24.09.2008, «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» орган опіки та піклування не звернувся у семиденний строк після прийняття рішення звертається до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав або відібрання у неї дитини, без позбавлення батьківських прав. Позов був пред»явлений лише 27 лютого 2017 року.

Також матеріали справи не містять доказів повідомлення прокурора про відібрання дитини.

15 лютого 2017 року ОСОБА_3 зверталась до начальника служби у справах дітей та сім»ї Обухівської міської ради в якій просила повернути їй дочку ОСОБА_10. (а.с.43)

На доведення своїх позовних вимог позивач також надав суду офіційне попередження Службою у справах дітей та сім»ї яке було винесено ОСОБА_3 23 грудня 2013 року, в якому було зазначено, що у випадку надмірного вживання алкоголю та залишення дитини без нагляду будуть прийняті міри вилучення дитини та позбавлення матері батьківських прав. (а.с.14)

Того ж дня був складений акт обстеження житлово-побутових умов сім»ї, дітей, в якому було відзначено, що умови проживання дитини задовільні. Однак в сім»ї часто виникають сварки між ОСОБА_3 та її матір»ю ОСОБА_9 із-за того, що ОСОБА_3 вживає алкогольні напої та не ночує вдома. (а.с.15)

Також до матеріалів справи приєднані витяги із реєстрації Обухівським РВ ГУМВСУ в Київській області повідомлень, які надходили від ОСОБА_9 про те, що її дочка ОСОБА_3 не хоче проживати із заявницею, уходить з дому. Такі повідомлення зареєстровані 19.12.2014 р. та 08.01.2013 р. (а.с.55,56)

Матеріали справи містять також повідомлення начальника служби у справах дітей родичів ОСОБА_3, а саме матері ОСОБА_9, брата ОСОБА_11 які датовані липнем-серпнем 2015 року про те, що ОСОБА_3 не виконує свої батьківські обов»язки. (а.с.57,59,60)

Будь-яких доказів того, що з серпня 2015 року до листопада 2016 року ОСОБА_3 не приділяла уваги своїй дитині, не контролювала її навчання , зловживала алкогольними напоями матеріали справи не містять.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_3 просила допитати свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11, які підтвердили належне виконання нею батьківських обов»язків. Саме ці свідки в 2015 р. повідомляли службу у справах дітей про невиконання ОСОБА_3 своїх обов»язків. Однак в цьому судовому засіданні зазначили, що вона змінила свою поведінку.

Однак суд першої інстанції навівши ці показання у своєму рішенні, своєї оцінки їм у рішенні не дав, не зазначив чому не приймає їх до уваги.

Також судом в якості свідка був допитаний депутат Обухівської міської ради ОСОБА_12. який також позитивно характеризує відповідача. Суд, оцінюючи ці показання в частині що відповідач не зловживає алкогольними напоями, зазначив, що вони не доведені іншими доказами. Разом із тим, суд не дав оцінки тому, що відповідач активно заперечувала своє перебування на обліку у нарколога, звертала увагу на те, що жодного разу до нарколога не зверталась, а тому довідка, яка приєднання до матеріалів справи є сфальсифікованою. Відповідач надала докази того, що вона 19 квітня 2017 звернулась із заявою до Обухівського відділу поліції про вчинення злочину з приводу видачі вказаної довідки.(а.с.53) Однак суд цьому оцінки в рішенні не дав.

Відповідач до суду апеляційної інстанції надала сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду від 16 червня 2017 року, в якому було зазначено, що у неї ознак наркологічного захворювання не виявлено. Цим доказом спростовується довідка лікаря-нарколога, на яку послався суд у своєму рішенні про те, що ОСОБА_3 перебуває на обліку.

Свідок ОСОБА_13, педагог із навчального закладу де навчалась ОСОБА_4 давала пояснення щодо обставин, які існували станом на 2014 рік. Однак нічого не могла посвідчити за взаємовідносини відповідача з дочкою в 2016 році.

Судова колегія детально дослідила докази, які містять в матеріалах даної справи і встановила, що лише один письмовий доказ свідчить про те, що ОСОБА_3 була ознайомлена із тим, що до неї у служби у справах дітей існують претензії щодо неналежного виконання нею своїх батьківських обов»язків. Це офіційне попередження від 23 грудня 2013 року, яке наводилось вище (а.с.14)

Жодного іншого доказу, що сім»я перебувала на обліку у службі у справах дітей, що з ОСОБА_3 проводились бесіди, що вона викликалась на засідання цієї служби чи органу опіки та піклування, що не виконувала рекомендації працівників служби у справах дітей, або не прислуховувалась до порад педагогів її дитини, матеріали справи не містять.

Всі докази, які надані суду, були складені без участі відповідача, про їх наявність вона не була повідомлена, а тому всі пояснення служби у справах дітей і представників органу опіки та піклування щодо того, що ОСОБА_3 не реагує на попередження, не виправляється і не бажає змінювати свою поведінку є голослівними і не підтвердженими доказами.

Висновок органу опіки та піклування щодо позбавлення відповідача батьківських прав також не містить жодного посилання на документи, які досліджувались цим органом при підготовці цього висновку, на пояснення осіб, які брали участь у супроводі цієї сім»ї. Висновок є лише викладенням інформації, без зазначення джерел отримання такої інфомрації.

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що позовні вимоги є недоведеними. Відповідач не зловживає алкогольними напоями, не порушує громадський порядок, не веде антисоціальний спосіб життя.

Матеріали справи містять докази того, що житлові умови для дитини задовільні. Дитина має можливість проживати в трикімнатній квартирі разом із мамою та бабусею. Для дитини виділена окрема кімната.

Характеристика із шкоди на дитину в якій зазначено, що дитина має невисокі успіхи у навчанні не можуть не може свідчити про невиконання матір»ю батьківських обов»язків .

Відповідач пояснила, що працює у фізичної особи помічницею по господарству і отримує заробітну плату. Ця особа також надала суду письмові пояснення які ці обставини підтверджують. Судова колегія при відсутності заперечень з боку іншої сторони, яка не з»явилась в засідання, не вбачає підстав ставити під сумнів цю інформацію.

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги спростували висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі ст..180,181, 184, 164,166 СК України, керуючись ст..ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року у даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_5, директор Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Узин» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Судді Голуб С.А.

Сліпченко О.І.

Приходько К.П.