АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/4881/17 Гол.1 інстанції - Труханович В.В.
Справа № 639/1072/17-ц Доповідач - Хорошевський О.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Бровченка І.О.,

Кіся П.В.

за участю секретаря - Гончар А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Фізико-технічного інституту низьких температур ім. Б.І. Вєркіна НАН України про стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 ОСОБА_3 звернулась з позовом до Фізико-технічного інституту низьких температур ім. Б.І. Вєркіна НАН України про стягнення заробітної плати, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь заробітну плату (компенсацію за невикористану щорічну відпустку) у сумі 73, 37 грн.

В обґрунтування посилалась на те, що вона перебувала в трудових відносинах з Фізико-технічним інститутом низьких температур ім. Б.І. Вєркіна НАН України з 08.09.1982 року по 28.07.1997 року. Відповідно до наказу № 74-л від 28.07.1997 року позивача було звільнено за власним бажанням. Відповідач, ні в день звільнення, ні до теперішнього часу, не провів виплату усіх сум, належних позивачу, а саме суму компенсації за невикористану відпустку в сумі 73,37 грн.

У квітні 2017 року позивачем було подано клопотання про збільшення позовних вимог, відповідно до якого, ОСОБА_3 просила суд стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за вересень 1982 року у сумі 3 258, 76 грн.

В обґрунтування вказаних вимог зазначала, що в наданих відповідачем довідках про заробіток для обчислення пенсії зазначено, що заробіток нараховувався їй, з жовтня 1982 року по липень 1997 року, але фактично позивач знаходилась з відповідачем у трудових відносинах з вересня 1982 року, що підтверджується трудовою книжкою. А отже, позивач не отримувала заробітну плату за вересень 1982 року, що у відповідності до перерахунку з рублів на гривні, наведеного нею, складає 3 258, 76 грн.

У травні 2017 року ОСОБА_3 надала ще одне клопотання про збільшення позовних вимог, в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату за час з жовтня 1982 року по серпень 1991 року в сумі 423 577, 86 грн.

На підтвердження вказаних вимог позивач вказала, що надані відповідачем довідки № 23 та № 24 від 08.02.2016 року про заробіток для обчислення пенсії, за час з жовтня 1982 року по липень 1997 року складено на підставі особових рахунків, як зазначено в цих довідках. При цьому, у вказаних довідках було здійснено перерахунок виплат у гривні у співвідношенні 1: 1000000, згідно з грошовою реформою в Україні 1996 року. Натомість заробітна плата позивача за час з жовтня 1982 року по серпень 1991 року становила 115-494 рублі, а не одинадцять сотих - сорок дев'ять копійок, що не відповідає дійсності, як зазначено у довідці. У зв'язку з цим позивач просила виплати їй заробітну плату за час з жовтня 1982 року по серпень 1991 року в сумі 423 577, 86 грн., у розрахунку співвідношення з доларом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 червня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування пояснює, що судом не зазначено мотивів з яких суд відхилив два належні докази - офіційні документи, надані відповідачем, а саме: довідка № 220 від 30.08.2016 року, видана ФТІНТ ім. Б.І. Вєркіна НАНУ ОСОБА_3 про її трудову діяльність та заробітну плату у ФТІНТ ім. Б.І. Вєркіна НАНУ; довідка № 24 від 08.02.2016 року про заробіток для обчислення пенсії, видана ОСОБА_3 ФТІНТ ім. Б.І. Вєркіна НАНУ.

Зазначає, що суд неправильно встановив, що позивачу в серпні 1997 року виплачено компенсацію за невикористану щорічну відпустку, в той час як навіть відповідач не має відомостей щодо дати виплати позивачу зазначеної суми, що підтверджується листом відповідача № 64/52 від 30.01.2017 року, копія якого була надана.

Також вказує, що позивачем неодноразово заявлялось клопотання про витребування доказів, яке було відхилено ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року, котру він також просить скасувати.

Відмова суду від витребування доказів призвела до того, що судом не було досліджено ні копію наказу про звільнення позивача, ні оригінал цього наказу, ні особову справу позивача, що на думку представника є незаконним.

У зв'язку з неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин, що мали значення для вирішення спору, ОСОБА_4 і звернувся з апеляційною скаргою.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду, доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив з їх недоведеності.

Оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що первинні документи, якими підтверджується факт отримання позивачем заробітної плати та інших виплат, знищені за закінченням терміну зберігання, а тому доказів того, що позивач не отримала зазначені суми відсутні.

Судова колегія з таким висновком погоджується.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу відповідачем видавались довідки про заробітну плату за час роботи у 1982-1997 роках.

Видані довідки містять відомості, які різняться між собою.

З пояснень наданих представником відповідача у суді апеляційної інстанції вбачається, що на звернення ОСОБА_3 їй було видано довідки про заробіток від 08.02.2016 року № № 23, 24.

При цьому працівниками ФТІНТ було допущено помилку. Правильні відомості про заробіток позивача зазначені у виданих їй довідках № 220 від 30.08.2016 року за період вересень 1982 року - грудень 1991 року та № 64/846 від 29.11.2016 року за період квітень 1992 року - серпень 1997 року.

Представник ФТІНТ пояснив, що пенсія позивачу не призначена. Звіряння з територіальним управлінням Пенсійного фонду України не проводилось.

Оскільки доказів того, що призначені позивачу грошові суми йому виплачені не були суду не надано, доводи апеляційної скарги висновків оскаржуваного рішення не спростовують, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - І.О. Бровченко

П.В. Кісь