Провадження № 2/742/521/17
Єдиний унікальний № 742/740/17
27 липня 2017 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі : головуючого судді Гумен В.М.
при секретарі Сірій І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом,визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та усунення перешкод в користуванні власністю ,
Позивач ОСОБА_1 в своїй позовній заяві вказує ,що 3 лютого 1994 року помер його батько ОСОБА_3,після смерті я якого відкрилася спадщина в тому числі і на 1/4 частку житлового будинку за № 17,який розташований по вул. Поліни Осипенко в м.Прилуки,Чернігівської області,
спадкоємцями першої черги за законом на яку є він та дружина батька ОСОБА_3,
дошлюбове прізвище ОСОБА_4 ,ОСОБА_5,шлюб з якою батько зареєстрував 21 жовтня 1961 року.
11 липня 1994 року він подав до Прилуцької міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька а ОСОБА_6 вступила фактично в управління та володіння спадковим майном після померлого чоловіка.
Позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на 1/4 частку житлового будинку за № 17,який розташований по вул. Поліни Осипенко в м.Прилуки,Чернігівської області,в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3,який помер 3 лютого 1994 року і визнати в 1/4 частці недійсним свідоцтво про право на спадщину від 8 листопада 2016 року ,яке видане та зареєстроване державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори ОСОБА_7А та усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення його в зазначений будинок,посилаючись на те,що зазначений об»єкт нерухомості нажило подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_8 в шлюбі,а тому вони є учасниками спільної сумісної власності на будинок і його батьку належала 1/2 частка зазначеного майна на праві спільної сумісної власності подружжя,яка ввійшла до спадкової маси після його смерті,в зв"язку з чим він і має право на спадкування 1/4 частки цього будинку після смерті батька а відповідач ОСОБА_2 не мала право на спадкування всього будинку а мала право на спадкування лише на його половину.
В судове засідання позивач не з»явився, але надав заяви ( а.с.63,92) в яких просить суд розглядати справу в його відсутності .
В судове засідання відповідач не з»явився,хоча про час слухання справи в суді був повідомлений шляхом розміщення оголошення в газеті (а.с.55) своєчасно,про поважність причин своєї такої неявки суд не повідомив.
В судове засідання представник третьої особи Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області не з»явився та просить суд в своєму повідомленні (а.с.79) розглядати справу без участі представника .
За таких обставин ,коли сторони в судове засідання не з»явилися суд вважає можливим провести заочний розгляд даної справи без фіксації судового засідання технічним засобом.
Проаналізувавши докази по справі надані позивачем і витребувані судом в ході судового розгляду за його клопотанням ,суд вважає,що в позові позивача до відповідача необхідно відмовити з слідуючих підстав.
Позивач ОСОБА_1 народився 30 травня 1945 року і його батьками в свідоцтві про народження ( а.с.8) записані ОСОБА_3 і ОСОБА_9.
Батько позивача ОСОБА_3 помер 3 лютого 1994 року,що підтвержується свідоцтвом про смерть ( а.с.7).
Із офіційного повідомлення Прилуцької міської державної нотаріальної контори від 16 березня 2017 року за № 579 /01-16 ( а.с.18-19) вбачається ,що після смерті ОСОБА_3,який помер 3 лютого 1994 року заведена спадкова справа № 215/1994 і із заявою за № 270 від 11 липня 1994 року про прийняття спадщини за законом звернувся ОСОБА_1 а інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися і свідоцтва про право на спадщину не видавалися,що також підтвержується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру ,заявою позивача поданою до нотаріальної контори та копіями матеріалів спадкової справи офіційно направленої на запит суду цією ж нотаріальною конторою ( а.с.19,27-38) з яких також вбачається,що ОСОБА_3 та ОСОБА_3,дошлюбове прізвище ОСОБА_4 ,ОСОБА_5 одружились 22 жовтня 1961 року,актовий запис про шлюб № 82 складений виконавчим комітетом Лосинівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області.
Постановою ОСОБА_7,державного нотаріуса Прилуцької міської державної нотаріальної контори від 24 листопада 2016 року ( а.с.9) позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку за № 17,який розташований по вул.Поліни Осипенко в м.Прилуки,Чернігівської області,після смерті ОСОБА_3,
який помер 3 лютого 1994 року,оскільки зазначений житловий будинок належить ОСОБА_4 та набутий нею до реєстрації шлюбу з померлим ОСОБА_3 .
Із копії матеріалів спадкової справи офіційно направленої на запит суду Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою від 19 липня 2017 року за № 1313/01-16 ( а.с.81-86) вбачається,що після смерті ОСОБА_3 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_4) ОСОБА_5,яка померла 22 липня 2010 року ОСОБА_2 (до реєстрації шлюбу Шулік) ОСОБА_10 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала у спадщину по заповіту житловий будинок за № 17,який розташований по вул. Поліни Осипенко в м.Прилуки,Чернігівської області,що належав спадкодавиці на підставі Договору за № 686 на право побудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 30 березня 1954 року,посвідченого нотаріусом Прилуцької державної нотаріальної контори 6 квітня 1954 року за реєстровим № 2961,зареєстрованим Прилуцьким міжміським бюро технічної інвентарізації 6 квітня 1954 року і на підставі свідоцтва про спадщину ,зареєстрованого в реєстрі № 1-4096 ,виданого 8 листопада 2016 року Державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори Чернігівської області ОСОБА_7,
державним реєстратором,яким є цей же нотаріус провела 8 листопада 2016 року державну реєстрацію зазначеног ооб»єкта нерухомості,що підтвержується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ( а.с.10-11,51-54).
В додаток до своєї позовної заяви позивач ОСОБА_1 не надав суду доказів належності його батьку ОСОБА_3 ,який помер 3 лютого 1994 року на праві власності житлового будинку за № 17,який розташований по вул. Поліни Осипенко в м.Прилуки,Чернігівської області,як не надав суду доказів створення зазначеного майна подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_8 під час спільного проживання на спільні кошти,як і не надав доказів участі батька у створенні спірної власності ,утвореною його дружиною ОСОБА_8 задовго до їх одруження. Натомісь ,із витребуваних офіційно за клопотанням позивача ОСОБА_1 доказів та наданих позивачем доказів вбачається ,що житловий будинок за № 17,
який розташований по вул. Поліни Осипенко в м.Прилуки,Чернігівської області,
належав на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору № 686 на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 30 березня 1954 року,посвідченого Прилуцькою державною нотаріальною конторою 6 квітня 1954 р. за реєстровим № 2961,що пітвержується інформацією КП " Прилуцьке МБТІ " від 9 червня 2017 року за № 1039,зазначеним вище договором за № 686,актом про закінчення будівництва і введення до експлуатації від 9 липня 1969 року та реєстраційним посвідченням (а.с.93-97).
Та обставина ,що ОСОБА_4 ввела в експлуатацію 9 липня 1969 року спірний будинок не свідчить проте,що батько позивача ОСОБА_3 приймав у часть у своренні спільної власності по зазначеному об"єкту нерухомості,при відсутності інших належних і допустимих доказів,що стосуються часу будівництва і коштів вкладених в будівництво спірного будинку.
Відповідно до положень ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини,на які вона посилається,як на підставу своїх вимог і заперечень.
При житті батько позивача ОСОБА_3 не ставив питання про доведення його участі у створенні спірної власності разом з своєю дружиною ОСОБА_8 та не оспорював належності спірної власності його дружині,яка була створена останньою задовго до їх одруження.
За таких обставин, позивач ОСОБА_1 не довів ,що його батько ОСОБА_3 є учасником спільної сумісної власності щодо спірного майна а навпаки зазначеними вище доками підтвержено,що ОСОБА_4 створила спірну власність в 1954 році задовго до одруження з батьком позивача в 1961 році ,в зв"язку з чим відповідач ОСОБА_2 правомірно отримала у спадщину від своєї матері ОСОБА_8 спадкове майно а тому підстави для визнаня за позивачем права власності на 1/4 частку спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3,який помер 3 лютого 1994 року відсутні ,як відсутні підстави для визнання в 1/4 частці недійсним свідоцтва про право на спадщину від 8 листопада 2016 року ,яке видане та зареєстроване державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори ОСОБА_7А ,так і відсутні підстави для усуненя перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення позивача в спірний будинок,оскільки позивач не довів,що він є власником зазначеного будинку. На підставі наведеного ст.ст. 111,120,524,529,549 ЦК України 1963 року,ст.ст. 317,319,321,331,391,1216,1217,1218 ЦК України ,керуючись ст.ст.15,30,60,62,212,
213,215, 224-227 ЦПК України ,суд-
В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом,визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та усунення перешкод в користуванні власністю - відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом десяти днів через Прилуцький міськрайонний суд.
Копію заочного рішення направити рекомендованим листом відповідачу ОСОБА_2 не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Роз»яснити відповідачу ОСОБА_2В .,що заочне рішення може бути переглянуто судом,який його ухвалив за її письмовою заявою,яку необхідно подати до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Головуючий суддя Гумен В.М.