Провадження №4-с/760/79/17
Справа №760/1426/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Козак К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: головний державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Серга Наталія Іванівна, Державна виконавча служба Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся в суд із вищезазначеною скаргою, в якій з урахуванням уточнених вимог, просив:

визнати бездіяльність відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, що полягає у відмові у знятті арешту з належного ОСОБА_1, майна, і скасуванні заборони відчуження, застосованої на підставі постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, якою застосовано арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження застосованих в межах виконавчого провадження 15074380 від 25.09.2009 (реєстраційні номери обтяження №9114673 та №9114935 від 02.10.2009р від 02.10.2009р.) неправомірною,

визнати бездіяльність відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві що полягає у відмові у знятті арешту з належного ОСОБА_1, майна, і скасуванні заборони відчуження, застосованої на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження від 20 грудня 2002 року серії АА № 861462 неправомірними АА №813019 від 04.09.2008р. в рамках виконавчого провадження ВП 2866423 (реєстраційний номер обтяження №7929623 від 04.09.2008 неправомірною,

зобов'язати Відділ Державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві зняти арешти та заборони на його відчуження з майна ОСОБА_1 (03061, АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) накладені постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції з м. Києві про відкриття виконавчого провадження ВП 15074380 від 25.09.2009 (реєстраційні номери обтяження №9114673 та №9114935 від 02.10.2009р.),

зобов'язати Відділ Державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві зняти арешт та заборону на його відчуження з майна ОСОБА_1 (03061, АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) накладені постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції з м. Києві АА №813019 від 04.09.2008р. в рамках виконавчого провадження ВП 2866423 (реєстраційний номер обтяження №7929623 від 04.09.2008.),

Скарга обгрунтована тим, що постановою головного державного виконавця Саліженко М.В. від 25.09.2009 було відкрито виконавче провадження ВП 15074380. Вказаною постановою в рамках виконавчого провадження було накладено арешт на майно ОСОБА_1 (реєстраційні номери обтяження №9114673 та №9114935 від 02.10.2009 від 02.10.2009 відповідно). Постановою головного державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва Серги Н.І. від 18.04.2012 було закінчено виконавче провадження ВП 15074380.

Зазначено, що постановою Відділу Державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження АА №813019 від 04.09.2008 в рамках виконавчого провадження ВП 2866423 було накладено арешт на майно ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження (реєстраційний номер обтяження №7929623 від 04.09.2008).

Скаржник вказав, що згідно відповіді Солом'янського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 20.01.2017 року вих. № 890/21-17, вказані обтяження не скасовані, однак виконавче провадження в межах якого вони накладені знищені відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби - у зв'язку з закінченням терміну зберігання закінчених виконавчих проваджень

Скаржник посилається на ту обставину, що 04.01.2017 він звернувся із заявою про зняття арешту до Відділу Державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, а 20.01.2017 скаржник отримав відповідь (Вих. 890/21-17) від Відділу Державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, де зазначалось, про неможливість звільнення майна боржника з-під арешту, оскільки на підставі до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України "2274/5 від 25.12.2008р. матеріали виконавчого провадження, в межах якого накладено арешт знищено, а Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, не передбачено механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням які є знищеними.

Зазначає, що згідно до ст.ст. 49, 50 закону України «Про виконавче провадження» в редакції, коли була допущена бездіяльність, щодо якої подано скаргу та ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", чинній на дату подання скарги у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Таким чином, скаржник вважає, що старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві було допущено неправомірну бездіяльність щодо не вирішення питання про зняття арешту з майна боржника та не скасування заходів примусового виконання рішень у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Скаржник в судове засідання не з'явився, від представника скаржника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав.

Заінтересовані особи в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, від Державної виконавчої служби Солом'янського РУЮ у м. Києві надійшли заперечення, в яких підтверджено факт зниження виконавчих проваджень, в межах яких накладено арешти та заборону відчуження на майно, щодо яких подано скаргу, зазначено, що державний виконавець позбавлений можливості скасувати зазначені арешти та заборони відчуження, оскільки Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, не передбачено механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням які є знищеними.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що постановою Головного державного виконавця Саліженко М.В. від 25.09.2009 було відкрито виконавче провадження ВП 15074380 по примусовому виконанні виконавчого листа №2-1104-1, виданого 01.06.2009 Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу 126 494,00 грн. Вказаною постановою в рамках виконавчого провадження було накладено арешт майна боржника - ОСОБА_1 (реєстраційні номери обтяження №9114673 та №9114935 від 02.10.2009р від 02.10.2009р.).

Постановою головного державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва Серга Н.І. від 14.05.2010 було закінчено виконавче провадження ВП 15074380 у зв'язку з тим, що ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 18.02.2010 скасовано заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20.05.2009.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Відділу Державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження АА №813019 від 04.09.2008 в рамках виконавчого провадження ВП 2866423 було накладено арешт на майно ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження (реєстраційний номер обтяження №7929623 від 04.09.2008).

Постановою головного державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Серга Н.І. від 18.04.2012, ВП 2866423 закінчено у зв'язку з погашенням боржником боргу.

Однак, в ході розгляду справи, встановлено, що при винесенні постанов про закінчення виконавчого провадження, державним виконавцем арешту знято не було, у зв'язку з чим скаржник звернулася 04.01.2017 із заявою про зняття арешту до Відділу Державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, на що їй було надано 20.01.2017 відповідь (Вих. 890/21-17) від Відділу Державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, де зазначено про неможливість звільнення майна боржника з-під арешту, оскільки на підставі до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України "2274/5 від 25.12.2008 матеріали виконавчого провадження, в межах якого накладено арешт знищено, а Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, не передбачено механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням які є знищеними, у зв'язку з чим заявнику було рекомендовано звернутися до суду.

Згідно ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За ч.3 вказаної статті Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: -5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; -6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; -7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Частиною 3 зазначеної статті Закону встановлено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч.2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»)

Згідно з ч.1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

За ч.1 та ч.2 ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За змістом ч.3 ст. 10, ч.1 ст.11 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою, оскільки не виконання державним виконавцем вимог ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» щодо зняття арешту з майна, яке належить скаржнику, порушує гарантоване ст.41 Конституції України право ОСОБА_1 на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Таким чином, суд вважає за можливе захистити право скаржника на розпорядження власністю та задовольнити вимоги скаржника.

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду, матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене вище та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208-210, 383, 387 ЦПК України, ст. ст. 6, 11, 30, 49, 50, 52, 60, 82, 83 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу - задовольнити.

Визнати бездіяльність відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві що полягає у відмові у знятті арешту з належного ОСОБА_1, майна, і скасуванні заборони відчуження, застосованої на підставі постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження якою застосовано арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження застосованих в межах виконавчого провадження 15074380 від 25.09.2009 ( реєстраційні номери обтяження №9114673 та №9114935 від 02.10.2009 від 02.10.2009 ) неправомірною;

Визнати бездіяльність відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві що полягає у відмові у знятті арешту з належного ОСОБА_1, майна, і скасуванні заборони відчуження, застосованої на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження від 20 грудня 2002 року серії АА № 861462 неправомірними АА №813019 від 04.09.2008 в рамках виконавчого провадження ВП 2866423 (реєстраційний номер обтяження №7929623 від 04.09.2008) неправомірною;

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві зняти арешт з належного ОСОБА_1 майна, та скасувати заборону відчуження, застосовані постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП 15074380 від 25.09.2009 (реєстраційні номери обтяження №9114673 та №9114935 від 02.10.2009 від 02.10.2009).

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві зняти арешт з належного ОСОБА_1 майна, та скасувати заборону відчуження, застосовані постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції з м. Києві АА №813019 від 04.09.2008 в рамках виконавчого провадження ВП 2866423 (реєстраційний номер обтяження №7929623 від 04.09.2008).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Усатова І.А.