РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2017 року Провадження №2/425/428/17

Справа №425/1527/17

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар - Кравченко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

До початку розгляду справи судом по суті, представник позивача та представник відповідачів подали заяви, якими просили суд розглянути справу без їх участі.

За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснювався за відсутності позивачів та відповідачів, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтовуючи необхідність задоволення позову, позивач вказував на те, що на підставі договору купівлі-продажу 02 червня 2017 року він набув право власності на квартиру АДРЕСА_1. Внаслідок чого відповідач: ОСОБА_2, як колишній (попередній) власник та члени його сім`ї втратили право користування цією квартирою. Проте і досі не здійснили зміну реєстрації їх місця проживання, що заважає позивачу як новому власнику повною мірою користуватись своїм майном на власний розсуд.

Представник відповідачів подав заяви, від імені кожного відповідача, за якими, кожен з них, безумовно і добровільно визнає позовні вимоги в повному обсязі. При цьому зазначивши, що роз'яснення правових наслідків визнання позову з боку суду не потребує, вони відомі та зрозумілі.

Відповідно до положень частини 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Також суд бере до уваги те, що кожен відповідач у справі може приймати участь у справі через представника (частина 1 статті 38 ЦПК України), який у такому разі, в силу положень частини 1 та 2 статті 44 ЦПК України, може вчиняти від його імені усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти відповідач, а обмеження повноважень мають бути застережені.

Отже, зважаючи на те, що представник відповідачів подав письмові заяви, якими безумовно і добровільно від імені кожного відповідача визнав позовні вимоги, і повноваження на визнання позову представником відповідача від імені кожного відповідача прямо передбачено виданою йому довіреністю, суд приймає визнання відповідачами позовних вимог. До того ж, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Тому, оскільки позивач просить суд захистити його порушене право способом, який передбачений законом, зокрема шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1, а вони при цьому визнають вказані вимоги, суд вважає, що вони підлягають задоволенню.

Отже, керуючись статтями 159-197,208,209,212-215,224-233 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3) такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня отримання копії.

Суддя - Д.С. Коваленко