АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/8812/17 Головуючий у 1 інстанції - Букіна О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року про відмову у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», заінтересована особа: ОСОБА_2, на дії заступника начальника Голосіївського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції м. Києва Тертичної В.В.,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»(далі по тексту - АТ «Родовід Банк») звернулося до суду зі скаргою на дії заступника начальника Голосіївського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції м. Києва Тертичної В.В., в якій просило визнати незаконними дії заступника начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції м. Києва Тертичної В.В. при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 01.11.2016 року по виконавчому провадженню №52777685 та скасувати зазначене повідомлення.

В обґрунтування вимог скарги послався на те, що 15.12.2014 року Солом'янським районним судом м. Києва ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь AT «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 775,80 грн. 18.10.2016 року Банк звернувся до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції м. Києва із заявою про відновлення виконавчого провадження, проте заступником начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києва Тертичною В.В. було винесено повідомлення від 01.11.2016 року № 52777685 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, у зв'язку звідсутністю підтвердження сплати авансового внеску за пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Скаржник зазначав, що виконавчий лист було видано в період дії Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, якою не передбачалася сплата авансового внеску при пред'явленні виконавчого документа до виконання. Факт звернення стягувача до органів ДВС 18.10.2016 року, тобто вже після набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» від 05.10.2016 року, на думку скаржника, не має правового значення, оскільки виконавчий документ було пред'явлено повторно після скасування в судовому порядку постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року у задоволенні скарги відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі стягувач, посилаючись на доводи скарги, які, на його думку, не були враховані судом першої інстанції, просить указану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М. та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15.11.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь AT «Родовід Банк» кредитну заборгованість у розмірі 3 775,80 грн.

На підставі указаного рішення суду, 24.02.2015 року AT «Родовід Банк» отримано виконавчий лист, який в подальшому, 22.10.2015 року, пред'явлено до примусового виконання до ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві .

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві від 10.11.2015 року у відкритті виконавчого провадження № 49103185 було відмовлено за непідвідомчістю.

Не погодившись з даною постановою, стягувач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва із скаргою на дії та рішення державного виконавця.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 11.03.2016 року скаргу AT «Родовід Банк» задоволено: визнано незаконними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві щодо відмови у відкритті виконавчого провадження від 10.11.2015 року та скасовано постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві про відмову у відкритті виконавчого провадження від 10.11.2015 року.

18.10.2016 року стягувач повторно звернувся до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції м. Києва, подавши заяву про відновлення виконавчого провадження № 49103185 на підставі ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 11.03.2016 року.

Між тим, заступником начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києва Тертичною В.В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 01.11.2016 року № 52777685, у зв'язку з відсутністю підтвердження сплати авансового внеску за пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відмовляючи у задоволенні скарги АТ «Родовід Банк», суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що заступник начальника органу ДВС діяв у межах компетенції, наданої останньому згідно Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент вчинення відповідної процесуальної дії.

Так, 05.06.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, яким, в тому числі, передбачено сплату авансового внеску за пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно п. 8 ст.4 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

З матеріалів справи слідує, що виконавчий лист стягувачу було видано до набрання чинності вказаного вище Закону, проте пред'явлено виконавчий лист було 18.10.2016 року.

Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, зазначено, що рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

За змістом п.7 Прикінцевих та Перехідних Положень ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку відносно того, що виконавче провадження по виконанню виконавчого листа, виданого Солом'янським районним судом м.Києва 24.02.2015 року, ВДВС Голосіївського РУЮ в м.Києві не відкривалося, а виконавчі дії, відповідно, розпочаті не були.

Таким чином, відкриття виконавчого провадження в даному випадку повинно здійснюватися на підставі норм Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII в редакції, чинній на момент прийняття відповідного рішення.

Колегія суддів звертає увагу стягувача на ту обставину, що зі змісту ухвали Солом'янського районного суду від 11.03.2016 року слідує, що вимоги про зобов'язання державного виконавця вчинити будь-які дії на користь стягувача, в тому числі в частині відкриття виконавчого провадження, скаржником заявлені не були та, відповідно, судом не розглядалися.

Крім того, колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Питання відновлення виконавчого провадження регламентується ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

Згідно ч. 1 зазначеної статті, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Із системного аналізу указаної норми права слідує, що виконавче провадження може бути відновлене лише у тому випадку, якщо відповідне виконавче провадження до цього було відкрите, проте, в подальшому було закінчене або виконавчий документ було повернуто стягувачу без виконання.

Обов'язку державного виконавця відновити виконавче провадження після скасування судом постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ст. 41 Закону не містить.

Таким чином, враховуючи, що ухвала суду від 11.03.2016 року, яка набрала чинності 17.03.2016 року та виконавчий лист були подані до Голосіївського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції м. Києва 18.10.2016 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, немає підстав вважати, що суб'єктом оскарження було допущено порушення вимог чинного законодавства щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 01.11.2016 року №52777685.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції відхилено скаргу АТ «Родовід Банк» на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, з дотриманням вимог чинного законодавства, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» відхилити, а ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: