Справа № 496/2445/17
Провадження № 2/496/1481/17
У Х В А Л А

27 липня 2017 року Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши в м. Біляївка позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_1 Єудженіу про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

25.07.2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_1 Єудженіу про розірвання шлюбу.

Позовна заява подана від імені позивачки ОСОБА_1, проте підписана адвокатом ОСОБА_2, який діє на підставі угоди про надання правової допомоги без номеру та дати її укладення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Отже, виходячи із змісту вказаної норми СК України, право на предявлення позову про розірвання шлюбу має лише один з подружжя та волевиявлення особи, щодо розірвання шлюбу є її індивідуальним бажанням, яке залежить від обставин, що склалися під час спільного проживання у шлюбі і має виражатися самостійно у певних діях, зокрема подання позову про розірвання шлюбу. Тобто, право на подачу позову про розірвання шлюбу є особистим правом подружжя та не підлягає передорученню.

Згідно з розясненнями, викладеними в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються.

За таких обставин позивачці слід особисто підписати позовну заяву та взяти участь в судовому засіданні.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Наприклад, у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу. До заяви додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог. Якщо заява не відповідає вимогам закону, слід застосовувати правила ст. 121 ЦПК.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що до позовної заяви не додано оригіналу свідоцтва про шлюб, що є необхідною умовою для розгляду даної категорії справ.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачці строку для усунення недоліків (підписання позовної заяви).

Керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_1 Єудженіу про розірвання шлюбу залишити без руху, надавши позивач ці строк для усунення недоліків протягом пяти днів з дня отримання ухвали.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_3