Справа № 522/516/17
Провадження № 2/522/390/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, зменшивши розмір позовних вимог просить стягнути борг в розмірі 4 431,49 грн. та судові витрати (а.с.3, 25).

ОСОБА_1 мотивує вимоги тим, що 19 листопада 2015 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, за умовами якого вона надала відповідачці кошти в розмірі 5 575 грн. та вона зобовязалася повернути таку ж суму грошових коштів до 19 вересня 2016 року. Станом на червень 2017 року не погашено суму у розмірі 4 431,49 грн., в звязку з чим позивач звернулась до суду з зазначеним позовом.

Сторони в судове засідання не зявились, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та надає згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач повторно в судове засідання не зявилася, про причини неявки не повідомила, заперечень не надала.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України справа розглянута в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 19 листопада 2015 року між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) був укладений договір позики, за умовами якого відповідач позичила у позивача грошові кошти в сумі 5 575 грн. та зобовязалася повернути таку ж суму грошових коштів до 19 вересня 2016 року.

Договір позики та факт отримання грошей в сумі 5 575 грн. підтверджується розпискою, оригінал якої оглянуто, а копія приєднана до матеріалів справи (а.с. 5, 22-23).

Позивачкою зазначено, що частину боргу вона отримала, також зазначено що залишок боргу складає 4 431,49 грн.

Таким чином, відповідач до теперішнього часу не повернула всю суму боргу.

Спірні правовідносини регулюються ст.1046 ЦК України, відповідно якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Отже, договір позики є реальним правочином і вважається укладеним з моменту передання грошей, що виступають предметом зазначеного договору. Надана суду розписка від 19.11.2015 року є належним доказом, що свідчить про укладення сторонами договору позики, та отримання грошей відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму.

В порядку ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що буле передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статті 1051 Цивільного кодексу України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відтак, письмова розписка є належним доказом, що свідчить про отримання відповідачем грошових коштів.

Відповідно до передбаченого ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Враховуючи, що до теперішнього часу відповідач не повернув Позикодавцю суму боргу, в розмірі 4 431,49 грн., тому підлягають задоволенню вимоги про стягнення боргу.

Крім того, відповідно статті 88 ЦПК України, позивачу на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 88, 210 215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, суму боргу за договором позики в сумі 4 431 (чотири тисячі чотириста тридцять одна) гривня та судові витрати в сумі 640 гривень.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя

Приморського районного

суду міста ОСОБА_3 Чернявська

21.07.2017