Справа № 2-2241/08 Головуючий у І інстанції Корнієнко С.В.
Провадження № 22-ц/780/3682/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 25.07.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

25 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Журби С.О., Лівінського С.В.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція спортивних розваг» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гвоздів-Агро» про визнання дійсним договору купівлі-продажу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2008 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просила визнати її добросовісним набувачем права власності на майно, що є предметом договору; визнати за позивачем право власності на земельну ділянку загальною площею 3,5825 га, кадастровий номер 010460013, розташовану по вул. Леніна, 10 на території села Гвоздів Васильківського району Київської області; припинити право власності відповідача на вказану земельну ділянку; зобовязати управління земельних ресурсів у Васильківському районі, як реєстраційний орган, виготовити та видати позивачу державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 січня 2007 року між сторонами було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 3,5825 га, яка розташована на території с. Гвоздів Васильківського району Київської області, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За вказаним договором сторони домовилися у строк до 31 грудня 2008 року належним чином оформити договір купівлі-продажу. Договір не був нотаріально посвідчений. На виконання умов попереднього договору позивач сплатила 70 % вартості земельної ділянки. У березні 2008 року відповідач запропонував укласти основний договір у тій же формі, що і попередній, на що позивач погодилася, сплативши ще 30 % вартості земельної ділянки. Однак, відповідач ухиляється від посвідчення основного договору, посилаючись на те, що між сторонами укладено остаточний договір. Позивач вважає, що вона є добросовісним набувачем земельної ділянки, оскільки договір укладений згідно умов ч. 1 ст. 635 ЦК України та покупцем сплачено повну вартість земельної ділянки.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2008 року позов ОСОБА_2 задоволено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агенція спортивних розваг», яке не брало участі у справі, та вважає, що вказаним рішенням вирішено питання про його права та обовязки, просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги ТОВ «Агенція спортивних розваг» зазначає, що з 18 травня 2006 року на спірну земельну ділянку накладено арешт, тобто заборонено її відчуження. Висновок суду про належність земельної ділянки відповідачу на момент укладення договору є помилковим. Рішенням господарського суду від 08 листопада 2007 року, яке набрало законної сили, встановлено, що ТОВ «Гвоздів-агро» бланки державних актів отримало незаконно. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер 010460013, укладений між відповідачем та Гвоздівською сільською радою, визнано недійсним. У період з 25 березня 2006 року по 26 січня 2011 року ТОВ «Гвоздів-агро» було орендарем, в тому числі, спірної земельної ділянки. Рішенням господарського суду від 19 червня 2008 року розірвано договір оренди, укладений між ТОВ «Гвоздів-агро» та сільською радою. ТОВ «Агенція спортивних розваг» є власником 62,009 % майнових паїв членів КСП «Агрофірма «Данко», що надають майнові права на обєкти нерухомого майна, які розташовані, в тому числі, на спірній земельній ділянці. Договір, укладений між сторонами, нотаріально не посвідчений, що суперечить вимогам ст. 657 ЦК України, а також він є фіктивним, оскільки позивач не прийняла від відповідача майно та фактично ним не користується. Крім того, позивач не надала доказів сплати нею вартості земельної ділянки.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 25 січня 2007 року між ТОВ «Гвоздів-агро» та ОСОБА_2 укладено попередній договорі № 1/25/07 купівлі-продажу земельної ділянки, згідно умов якого сторони зобовязалися до 2008 року укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу земельної ділянки з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,5825 га, кадастровий номер 010460013, яка розташована на території села Гвоздів, Васильківського району Київської області по вул. Леніна, 10. Ціна земельної ділянки складає 482 260 грн. (а.с.6).

26 березня 2008 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно умов якого ТОВ «Гвоздів-агро» зобовязується передати, а ОСОБА_2 прийняти у власність вищезазначену земельну ділянку (а.с.8).

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 3,5825 га, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована по вул. Леніна, 10 у с. Гвоздів Васильківського району Київської області (а.с.101).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не знала про те, що вона набула право власності на майно у особи, яка не мала на нього права.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 292 УПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Агенція спортивних розваг» не брало участі у розгляді даної справи, однак оскаржуваним рішенням вирішено питання про його права.

Так, судом першої інстанції визнано за позивачем ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 010460013, яка розташована по вул. Леніна, 10 на території села Гвоздів Васильківського району Київської області. На вказаній земельній ділянці розташовано майновий комплекс.

ТОВ «Агенція спортивних розваг» зазначає, що вона є власником 62,009 % майнових сертифікатів, що надають майнові права на вказаний майновий комплекс. Вказана обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.52) та рішенням господарського суду Київської області від 08 листопада 2007 року (а.с.58). Зазначений майновий комплекс розташований на земельній ділянці, право власності на яку визнано за позивачем. Таким чином, рішенням суду вирішено питання про права ТОВ «Агенція спортивних розваг».

При ухваленні рішення судом першої інстанції допущено грубі порушення норм матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 зазначала про те, що вона придбала земельну ділянку у відповідача, а попередній договір є дійсним, оскільки укладений згідно умов ч. 1 ст. 635 ЦК України та покупцем сплачено повну вартість земельної ділянки.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно вимог ч. 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Так, попередній договір, укладений між сторонами, не відповідає вимогам, встановленим для його оформлення, оскільки він не був нотаріально посвідчений та не пройшов державну реєстрацію.

У позовній заяві ОСОБА_2 просить визнати її добросовісним набувачем земельної ділянки та визнати за нею право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно п. 15 розд. Х «Перехідні положення» ЗК України (у редакції, чинній на момент укладення договорів купівлі-продажу) до 01 січня 2008 року, а після 01 січня 2008 року до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб.

Крім того, статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду Цивільний кодекс України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 мала намір придбати у відповідача земельну ділянку, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У звязку з цим, між сторонами було укладено попередній договір купівлі-продажу від 25 січня 2007 року та договір купівлі-продажу від 26 березня 2008 року. Однак, вказані договори є нікчемними, оскільки вони укладені без додержання форми правочину, визначеної законом. На час укладення таких договорів діяв мораторій на продаж земель, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а, отже, відповідач не мав права їх відчужувати, а позивач не набула право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку та не є її власником. Крім того, на момент укладення договорів ТОВ «Гвоздів-агро» не являлося власником земельних ділянок. Державний акт, виданий на імя відповідача, не містить підпису голови Гвоздівської сільської ради Васильківського району Київської області, а договір купівлі-продажу, на підставі якого видався державний акт, визнаний недійсним у судовому порядку (а.с.60-64).

Припинення права власності відповідача на земельну ділянку на вимогу ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки остання не набула права власності на земельну ділянку, а, отже, не є її власником та не має до неї жодного відношення.

З резолютивної частини оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції зобовязав управління земельних ресурсів у Васильківському районі, як реєстраційний орган, виготовити та видати позивачу державний акт на право власності на земельну ділянку. Однак, вказаний державний орган не брав участі у справі та не є стороною. Фактично суд вирішив питання про обовязки вказаної особи, не залучив її до участі у справі в якості співвідповідача, що є порушенням норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Сплачений ТОВ «Агенція спортивних розваг» при подачі апеляційної скарги судовий збір у сумі 1 515 грн. 80 коп. підлягає стягненню на його користь з ОСОБА_2

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція спортивних розваг» задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2008 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гвоздів-Агро» про визнання дійсним договору купівлі-продажу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція спортивних розваг», місце знаходження вул. Ромена Ролана, 7, м. Київ, судовий збір у розмірі 1 515 (одна тисяча пятсот п'ятнадцять гривень), 80 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Журба С.О.

ОСОБА_3