АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 640/2342/17 Головуючий суддя І інстанції Нев'ядомський Д. В.
Провадження № 22-ц/790/3853/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори про спадкове право
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.

суддів: Котелевець А.В., Швецової Л.А.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

встановила:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивуючи який зазначив, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1. 15 жовтня 1996 року ОСОБА_2 було складено та посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Білоусом О.М. заповіт, яким вона заповіла йому вищевказану квартиру. Посилаючись на те, що він у встановлений законом строк звернувся до восьмої Харківської державної нотаріальної контори (Восьма ХДНК) із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва йому було відмовлено у зв'язку з тим, що у спадковому реєстрі відсутня інформація щодо заповітів, спадкових договорів від імені ОСОБА_2, ОСОБА_1 просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2017 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі представник Харківської міської ради, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування скарги зазначив, що позивачем не доведено факту належності квартири ОСОБА_2 та дійсності заповіту від її імені.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04 жовтня 1996 року, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, ОСОБА_2 належала квартира АДРЕСА_1.

15 жовтня 1999 року ОСОБА_2 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Білоусом О. М., відповідно до якого вищевказану квартиру вона заповіла ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданого 24 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 у встановлений законом строк прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2, заповіт, який було складено ОСОБА_2 на користь позивача у 1996 році недійсним у встановленому законом порядку не визнано, інформація про нього у спадковому реєстрі відсутня, оскільки такий реєстр було запроваджено лише у 2000 році, а тому наявні передбачені законом підстави для захисту в судовому порядку порушеного права шляхом визнання за позивачем права власності на спадкове нерухоме майно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст. 1223ЦК).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1268, ч.1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як убачається з листа державного нотаріуса Восьмої ХДНК, ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної зави у встановлений законом строк, але відповідно до Витягу зі спадкового реєстру від 13.01.2016 року № 42663301 дані щодо заповітів, спадкових договорів від імені ОСОБА_2 відсутні. За життя ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі не перебувала, дітей не має. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року в редакції, яка була чинною на момент посвідчення заповіту, усі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами чи посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, реєструються в реєстрах нотаріальних дій.

Пунктом 19 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 18 червня 1994 року в редакції станом на час посвідчення заповіту, усі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами, реєструються в реєстрах нотаріальних дій. Кожній нотаріальній дії присвоюється окремий порядковий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі, позначається на документах, що видаються нотаріусом, чи в посвідчувальних написах..

На підставі наказу Міністерства юстиції України № 51/5 від 17.10.2000 «Про єдиний реєстр заповітів та спадкових справ» було створено Єдиний реєстр заповітів та спадкових справ - електронну базу даних, яка містить відомості про заповіти, спадкові договори, спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину, а наказом Міністерства юстиції України № 33/5 від 07.04.2005 «Про запровадження Спадкового реєстру та внесення змін і доповнень до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України» - Спадковий реєстр.

Листом № 5701/02-20 від 03 березня 2017 року Головне територіальне управління юстиції у Харківській області повідомило про те, що наказом Міністерства юстиції України № 55/5 від 19 жовтня 1998 року свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 2031 від 22.01.1996 року, видане Білоусу О. М., анульовано. У встановлені строки Білоус О. М. заходів щодо передачі до управління юстиції документів нотаріального діловодства та архіву не вжив. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2011 року Білоуса О. М. було зобов'язано передати до Головного управління юстиції у Харківській області документи нотаріального діловодства та архіву за період здійснення ним нотаріальної діяльності по Харківському міському нотаріальному округу для подальшої їх передачі до Харківського обласного державного нотаріального архіву. Постанова не виконана з причини відсутності боржника за місцем проживання та неможливості з'ясування його місцезнаходження..

Встановлено також, що за обліковими документами списків фондоутворювачів Харківського обласного державного нотаріального архіву станом на 10 листопада 2016 року справи нотаріального діловодства приватного нотаріуса Білоуса О.М. на державне зберігання до нотаріального архіву не надходили.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 ст. 179 ЦПК).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 ст. 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, встановивши, що за життя ОСОБА_2 у 1996 році було складено та посвідчено приватним нотаріусом Білоусом О.М. заповіт, який у вставленому законом порядку недійсним не визнаний, а інформація про нього у Спадковому реєстрі відсутня через те, що такий реєстр було створено лише у 2000 році, позивач у встановлений законом строк спадщину прийняв, але позбавлений можливості отримати відповідне свідоцтво, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять підстав для зміни чи скасування ухваленого по суті виниклого цивільно-правового спору рішення.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради відхилити.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді