АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Максюти Ж.І., Петешенкової М.Ю.,

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними зобовязаннями,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між ЗАТ «ОТП Банк» (ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ «ОТП Банк» та Акціонерного комерційного банку ЗАТ "Райффайзенбанк Україна") та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № СL-301/622/2007 від 08 жовтня 2007 року за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 56000 доларів США зі встановленою плаваючою процентною ставкою 10,99 % + FIDR за користування кредитом.

Оскільки кредитні зобовязання за кредитним договором позичальником не виконуються, а тому станом на 03 листопада 2014 року згідно розрахунку, утворилася заборгованість на суму 215108,67 доларів США, що еквівалентна 2785657 грн. 28 коп., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 44666,61 доларів США, що еквівалентно 578432 грн. 59 коп., заборгованість за відсотками 1593,32 доларів США, що еквівалентно 20633 грн. 49 коп., заборгованість за штрафними санкціями 168848,74 доларів США, що еквівалентно 2186591 грн. 18 коп., які просить стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2015 року, з урахуванням ухвали цього ж суду про усунення описки від 14 вересня 2015 року, позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено та ухвалено: стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за тілом кредиту 578432 грн. 59 коп., заборгованість за відсотками кредиту 20633 грн. 49 коп., заборгованість за штрафними санкціями 2186591 грн. 18 коп., а всього 2785657 грн. 28 коп., а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3654 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зазначене рішення ухвалено з додержанням вказаних вимог закону.

Так, судом встановлено, що 08 жовтня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ «ОТП Банк» та Акціонерного комерційного банку ЗАТ "Райффайзенбанк Україна") та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № СL-301/622/2007 на купівлю автомобіля, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 56000 доларів США, зі встановленою плаваючою процентною ставкою 10,99 % + FIDR за користування кредитом та строком погашення до 08 жовтня 2014 року (а.с. 5)

Як вбачається з матеріалів справи Банк виконав свої зобовязання та надав кредит, проте, на порушення умов кредитнгого договору відповідач належним чином не виконав зобовязання передбачені цим Договором, у звязку з чим, відповідно до розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, станом на 03 листопада 2014 року, виникла заборгованість в загальній сумі 215108,67 доларів США, що еквівалентна 2785657 грн. 28 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 44666,61 доларів США, що еквівалентно 578432 грн. 59 коп., заборгованості за відсотками 1593,32 доларів США, що еквівалентно 20633 грн. 49 коп. та заборгованості за штрафними санкціями 168848,74 доларів США, що еквівалентно 2186591 грн. 18 коп. (а.с. 12).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із умовами зазначеного договору сплата основної суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами, сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, протягом дії договору до виконання сторонами своїх зобовязань у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Зобовязання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому ст.533 ЦК України передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», Банк у відповідності зі ст.ст.512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором № СL-301/622/2007 від 08 жовтня 2007 року укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 (а.с.18-41, 179-182)

Відповідно до вимог ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлена права вимоги), до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах що існували на момент переходу цих прав.

Враховуючи те, що до позивача перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача, а також те, що відповідач з 2009 року умови кредитного договору не виконує, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що сума заборгованості не відповідає дійсному розміру заборгованості, оскільки цей розмір є фактично математичними розрахунками та він нічим не підтверджений, а також позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із позовом, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 останній платіж за кредитним договором здійснив у березні 2009 року, а в подальшому від повернення кредиту ухилився та сума заборгованості встановлена правильно.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи судом першої інстанції під час розгляду справи відповідач був належним чином сповіщени, але в суд не зявився, а також відповідно до ч. 3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення, проте відповідач своїм правом на звернення до суду першої інстанції із заявою про застосування строку позовної давності не скористався.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та зводяться до переоцінки доказів і незгодою з висновками суду.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними. Отже апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Ж.І. Максюта

ОСОБА_3