Справа № 6-11/2012
Провадження № 6/355/43/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

20 липня 2017 року суддя Баришівського районного суду Київської області Лисюк О.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Баришівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Баришівського районного суду Київської області із заявою в якій просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, застосоване щодо нього, як боржника, ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 16.01.2012 року.

В обгрунтування поданої заяви зазначає, що 16.01.2012 року Баришівський районний суд постановив ухвалу, якою задоволив подання відділу державної виконавчої служби Баришівського районного управління юстиції Київської області та встановив ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання боргових зобовязань.

Після проведення необхідних виконавчих дій, виконавчий документ на підставі якого було відкрито виконавче провадження, постановою заступника начальника відділу ДВС ОСОБА_2 від 28 травня 2014 року був повернутий стягувачеві на підставі п.7 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження » та повторно для примусового виконання понад трьох років не предявлявся.

За таких обставин, заявник просить суд постановити ухвалу про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи суд вважає, що у відкритті провадження за поданою заявою слід відмовити, так як у відповідності до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Із матеріалів справи вбачається , що тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, було застосоване до ОСОБА_1 як до боржника до виконання ним зобов'язання по примусовому виконанню виконавчого листа №2-4215 виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 28.07.2011 року.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження права виїзду за кордон вбачається, що тимчасове обмеження у виїзді за кордон, є порушенням його особистих немайнових прав, захищених Конституцією Україні таЄвропейською Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, та які він має право захищати в судовому порядку.

Пунктом 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень чітко зазначено, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про:

- повернення виконавчого документа до суду, який його видав, на підставі частини першої статті 38 Закону;

- закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону;

- скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі належного виконання особою зобовязань щодо сплати періодичних платежів.

В той же час, статтею 377-1 ЦПК України передбачено порядок розгляду питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень. Цивільний процесуальний кодекс не регулює порядок розгляду судом питання про скасуваннятимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Так само не передбачено вирішення такого питання судом і Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України».

На це звертали свою увагу Верховний Суду України, узагальнюючи судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ( узагальнення від 01.02.2013 ), та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ( узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах від 01.07.2015) зазначивши, що тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

Доказів звернення до держаного виконавця щодо скасування встановленого тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України заявником не було надано.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження в справі, якщо позовна заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись п.1 ч. 2ст. 122 , ст. ст. 208-210 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Баришівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення . У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи , яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_3