Справа № 202/540/17
Пров. № 2-з/202/117/2017
УХВАЛА

про забезпечення позову

27 липня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді - Бєльченко Л.А.

при секретарі - Скляр А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

27.07.2017 року на адресу суду від представника позивача, ОСОБА_2, надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, яка належить відповідачеві, ОСОБА_3 на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності № б/н від 22.01.2011 року, виданого Департаментом житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що оскільки сума, предявлена до стягнення за позовом ОСОБА_1, становить 115 145,86 грн., в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не працює, є підстави вважати, що відповідач не має можливості відшкодувати позивачеві завдані збитки. Крім того, відповідач може здійснити відчуження належної йому 1/3 частини нерухомого майна, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

В силу ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а згідно ч.5 ст.153 ЦПК України про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Проте представником позивача у поданій заяві про забезпечення позову не обгрунтовано застосування саме такого виду забезпечення позову як накладення арешту, не наведено доказів і мотивів, з яких представник позивача дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Крім того, представником позивача не зазначено вартість 1/3 частини квартири, на яку останній просить накласти арешт, тож суд позбавлений можливості зробити висновок щодо співмірності вжиття такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на спірну квартиру, заявленим вимогам.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та не співмірність заявленим вимогам вжиття такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності відповідачеві, ОСОБА_3, тому вважає необхідним відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 151, 152, 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Бєльченко Л.А.