Справа № 755/9922/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2017 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.

при секретарі Івашко О. Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного Територіального управління юстиції у м. Києві,

в с т а н о в и в:

Скаржник звернувся до суду з зі скаргою на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного Територіального управління юстиції у м. Києві посилаючись на те, що у ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві перебував виконавчий лист про стягнення з нього заборгованості на користь ОСОБА_2 На автомобіль Skoda Superb Classic, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_1. При закінченні виконавчого провадження арешт з автомобіля знятий не був. Вважає дії державного виконавця незаконними та просить суд: визнати дії державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві незаконними, в частині не зняття арешту з автомобіля Skoda Superb Classic, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_1, при закінченні виконавчого провадження; зняти арешт з автомобіля Skoda Superb Classic, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_1.

Представник скаржника в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, скаргу підтримує в повному обсязі.

Представник Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного Територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Білець Тетяною Миколаївною від 01 листопада 2006 року, в рамках виконавчого провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, накладено арешт на автомобіль Skoda Superb Classic, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_1. (а.с.6,7)

Як зазначає скаржник, вказане виконавче провадження закінчено у зв'язку з виконанням рішення суду, однак арешт з майна знятий не був.

Згідно з положеннями ст.8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції гарантується. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч.4 ст.55 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Не погоджуючись з діями державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, в частині не зняття арешту з майна, при закінченні виконавчого провадження, скаржник зазначає, що державний виконавець в порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження» не зняв арешт з його майна.

Скаржник звернувся до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного Територіального управління юстиції у м. Києві з метою отримання постанови про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна. (а.с.8)

17 червня 2016 року адвокат скаржника - Воронов Є.Є. отримав лист від ВДВС, що виконавчий лист № 2-488 на виконанні у відділі не перебуває, а тому вирішити питання про зняття арешту неможливо(а.с.9)

Пунктом 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (який був чинний на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню в разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» (який був чинний на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) встановлено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Частинами 4, 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи викладене, державний виконавець при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1, зобов'язаний був зняти арешт з майна, а саме: Skoda Superb Classic, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_1.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 2 ст. 387 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» п. 18 роз'яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги та вваж є її такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 47, 50, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 385, 386, 387 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного Територіального управління юстиції у м. Києві задовольнити.

Визнати дії державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Білець Т.М. незаконними, в частині не зняття арешту з автомобіля Skoda Superb Classic, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_1, при закінченні виконавчого провадження

Зняти арешт з автомобіля Skoda Superb Classic, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_1.

До суду може бути подана апеляційна скарга на ухвалу протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Н. О. Яровенко