Провадження 2/235/1202/17
Справа №235/2286/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Хмельової С.М.

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

секретаря судового засідання Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №7 м. Покровська цивільну справу за позовною заявоюУправління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області до ОСОБА_3 про стягнення незаконно отриманих сум щомісячної адресної допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернулось Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення незаконно отриманих сум щомісячної адресної допомоги. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що 30.10.2014 року ОСОБА_3 звернулася до управління з заявою про призначення адресної допомоги та надала передбачені Порядком документи, а саме:заяву про призначення допомоги; копію паспорта, коду; копії свідоцтва про народження дітей.

Допомога була призначена з урахуванням двох дітей з 30.10.2014р. по 31.08.2016р.

Згідно з п.6. Порядку здійснення виплати адресної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, адресна допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. В заяві на призначення допомоги відповідачка зазначила, що її сімя не володіє житловими приміщеннями розташованими в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районах антитерористичної операції.

Але державними соціальними інспекторами управління захисту населення Покровської міської ради Донецької області, було зроблено перевірку достовірності даних зазначених у заяві, та виявлено порушення, а саме ОСОБА_3 при зверненні за допомогою приховала інформацію про нерухоме майно на території підконтрольній Україні в Межівському районі Дніпропетровської області, с.Іванівка, вул.Терешкової, 6.8. В зв'язку з чим розпорядженням начальника УСЗН Покровської міської ради Донецької області від 14.09.2016 року їй була припинена виплата допомоги переміщеним особам на проживання. Також у звязку з цим виникла переплата допомоги за період з 30.10.2014р. по 31.08.2016р. у розмірі 37158,89грн. (Тридцять сім тисяч сто пятдесят вісім грн. 89 коп.)

З огляду на зазначене ОСОБА_3 та її діти права на призначення допомоги не мала і відповідно до п. 11 Постанови суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу.

Спеціалісти управління звертались до відповідачки з питанням добровільного внесення переплати, однак відповідачка не зявляється і переплату не вносить.

У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: м.Донецьк. АДРЕСА_1, фактичне місто проживання: м.Покровськ (Красноармійськ) м-н Южний 6.28, кв.41, на користь Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області незаконно отримані грошові кошти за період з 30.10.2014р. по 31.08.2016р. у сумі 37158,89грн.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

Відповідачка позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Суду пояснила, що будинок у селі Іванівка Межівського району не пристосований для проживання в ньому. В будинку відсутнє опалення, вода. Син відповідачки постійно потребує медичної допомоги, тому вона вимушена мешкати з дітьми у місті, де можна отримати медичну допомогу та є умови для життя з малолітніми дітьми.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є громадянкою України, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4).

ОСОБА_3 має двох малолітніх дітей, а саме: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.5-6).

ОСОБА_3 звернулась з заявою до Управління соціального захисту населення 30.10.2014р. про призначення грошової допомоги для покриття витрат та на оплату житлово-комунальних послуг. В заяві зазначила малолітніх дітей, зареєстроване місце проживання та фактичне місце проживання (перебування): АДРЕСА_2. Також відповідачкою в заяві зазначено, що у будь-якого з членів сімї не має у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення АТО (а.с.11).

Рішення від 15.06.2016року про призначення допомоги переміщеним особам на проживання подовжено виплату допомоги з 14.06.2016 по 01.12.2016 року ОСОБА_3 (а.с.12).

Розпорядженням начальника Покровського міського управління соціального захисту населення від 14.09.2016р. припинено виплату допомоги з 30.10.2014 року у звязку з наявністю житла на території підконтрольній Україні (а.с.8).

Листом від 15.11.2016р. відповідачці повідомлено про необхідність повернути отриману раніше адресну допомогу переміщеним особам на проживання, яку вона отримала за період з 30.10.2014р. по 21.08.2016р. в сумі 37158,89 гривень (а.с.9).

Згідно інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру нерухомого майна ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 24.06.2009 року належить домоволодіння, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Межівський район, с. Іванівка, вулиця Терешкової, будинок 8 (а.с.10).

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Іванівської сільської ради від 30.06.2017 року, ОСОБА_3, дійсно в період з 2011 року по 2017 рік в зимовий період на території ради за адресою: село Іванівка, вул.. Медова, 8, не проживала (а.с.34).

Згідно акту, складеного сільським Іванівським сільським головою, депутатом, сусідкою, що в ході візуального огляду встановлено, що в домоволодінні, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Межівський район, с. Іванівка, вулиця Медова (колишняТерешкової), будинок 8, пічне опалення, вказане в технічному паспорті, відсутнє. Обидві пічки демонтовані. Будинок газифікований, мається газова плитка, газові опалювальні прилади відсутні (а.с.33).

ОСОБА_4, син відповідачки, перебував на стаціонарному лікуванні у педіатричному відділенні Красноармійської ЦРЛ в період з 18.12.2014р. по 06.01.2015р. з діагнозом позалікарняна лівобічна верхнедолевая бронхопневмонія, гострий перебіг (а.с.26). З діагнозом гострий бронхіт перебував на лікуванні з 31.12.2015р. по 11.01.2016р. (а.с.27). З діагнозом:

негоспітальна двобічна полісегментарна пневмонія, гострий перебіг, перебував на лікуванні з 27.11.2016р. по 13.12.2016р. (а.с.28). Лікувався у 2013 році (а.с.25).

З пояснень відповідачки у судовому засіданні та з матеріалів справи вбачається, що будинок, який належить їй на праві власності, не пристосований для проживання в ньому, син відповідачки хворіє та потребує постійного кваліфікованого медичного догляду. Таким чином, відповідачка з дітьми вимушена проживати у місті Покровськ.

Відповідно до статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Статтею 380 ЦК України передбачено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону передбачено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону, це передбачено статтею 5 Закону.

Статтею 9 Закону визначено, що внутрішньо переміщена особа має право на, крім інших: єдність родини; безпечні умови життя і здоровя; створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання; оплату вартості комунальних послуг, електричної та теплової енергії, природного газу в місцях компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (містечках із збірних модулів, гуртожитках, оздоровчих таборах, будинках відпочинку, санаторіях, пансіонатах, готелях тощо) за відповідними тарифами, встановленими на такі послуги та товари для населення; надання необхідної медичної допомоги в державних та комунальних закладах охорони здоровя; інші права, визначені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що домоволодіння, яке є у власності відповідачки не може бути житлом у розумінні статей 379, 380 ЦК України, оскільки не придатне для проживання. Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 59, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області до ОСОБА_3 про стягнення незаконно отриманих сум щомісячної адресної допомоги, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Апеляційному суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

В судовому засіданні 21 липня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено протягом пяти днів.

Суддя С.М.Хмельова