АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1768/17 Справа № 200/6363/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Попазовій Н.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2010 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 2 000 грн.

Позивач зазначає, що станом на теперішній час вона перебуває в скрутному фінансовому положенні, оскільки витрати на дітей становлять набагато більше ніж вона отримує від відповідача.

За період з січня 2016 року по березень 2016 року вона понесла додаткові витрати на лікування та догляд за дитиною-інвалідом ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 5 675 грн. Крім того, вона понесла додаткові витрати на другу дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на навчання, харчування у ліцеї, лікування дитини, спортивну секцію за період з вересня 2015 року по березень 2016 року, у розмірі 8 450 грн.

На підставі викладеного, просить змінити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 за рішенням суду, та стягувати щомісячно з нього аліменти на утримання дитини-інваліда ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь у розмірі прожиткового мінімуму з квітня 2016 року 1 455 грн., з 01 травня 2016 року 1 531 грн., з 01 грудня 2016 року - 1637 грн., стягувати додаткові витрати на дитину ОСОБА_6, щомісячно в розмірі 3 500 грн., стягувати додаткові витрати на дитину ОСОБА_5 щомісячно в розмірі 3 000 грн.; та витрачені додаткові витрати: на дитину-інваліда ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 5 675 грн. та на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 8 450 грн.

Не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом посилаючись на те, що він має малолітню дитину, від другого шлюбу, сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що зменшує його можливість сплачувати аліменти в тому обсязі, який просить ОСОБА_3

Зазначає, що він має стабільний дохід, та щомісячно сплачує на користь ОСОБА_3 3 117 грн. в рахунок аліментів та додаткових витрат.

З урахуванням викладеного, просив зменшити розмір аліментів на утримання двох дітей до 750 грн. на кожну дитину щомісячно.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково (т.1 а.с.155-156).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на дитину-інваліда ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно в розмірі 1 000 грн. до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 08 квітня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 08 квітня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 фактично витрачені додаткові витрати на дитину-інваліда ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 2 837,19 грн. та фактично витрачені додаткові витрати на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 4 224,05 грн., а всього 7 061,24 грн.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 102,40 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із апеляційними скаргами, в яких посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ОСОБА_2 просить рішення суду в частині стягнення щомісячно додаткових витрат на дітей скасувати та задовольнити зустрічні позовні вимоги про зменшення розміру аліментів на дітей (т.1 а.с.163-164), ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі (т.1 а.с.168-174).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Проте вимогам закону рішення суду першої інстанції, в повному обсязі не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2011 року затверджена мирова угода між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, за змістом якої встановлено, що ОСОБА_2 приймає на себе додаткові витрати на утримання малолітніх дітей, які проживають спільно з матірю. Проте дані зобовязання не виконує в повному обсязі та не надає додаткової допомоги позивачеві на утримання дітей, один з яких є дитиною-інвалідом та потребує додаткових витрат з урахуванням особливостей його хвороби, що є підставою для стягнення додаткових витрат щомісячно.

Проте повністю погодитися з висновками суду першої інстанції не можливо з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2010 року з ОСОБА_2 проводиться стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 2 000 грн. до їх повноліття на користь матері.

Відповідно до довідки №10 виданої ТОВ НВП «Перспектива-1» ОСОБА_2 з 21 вересня 2016 року займає посаду менеджера з окладом 4 750 грн. (а.с.100).

З урахуванням того, що ОСОБА_2 офіційно працевлаштований, має чіткий дохід та ще одну малолітню дитину на утриманні, при цьому добросовісно виконує рішення суду щодо стягнення аліментів в загальному розмірі 3 150 грн. щомісячно, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів в твердій грошовій сумі за позовом ОСОБА_3 та позовні вимоги про зменшення розміру аліментів за зустрічним позовом ОСОБА_2, задоволенню не підлягають.

Встановлено, що за період з січня 2016 року по березень 2016 року ОСОБА_3 витратила на лікування та догляд за дитиною-інвалідом ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, 5 674,37 грн.

Крім того, за період з вересня 2015 року по березень 2016 року, ОСОБА_3 витратила на навчання, лікування дитини та спортивну секцію додаткові витрати на сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 8 448,11 грн.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2011 року затверджена мирова угода між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, яка набрала законної сили 15 листопада 2011 року. В даній ухвалі суду встановлено, що відповідач ОСОБА_2 будучі батьком, приймає на себе додаткові витрати по утриманню малолітніх дітей, які проживають спільно з матірю.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, й цей обовязок лягає у рівній мірі, як на матір, так і на батька.

Відповідно до статті 185 СК України (участь батьків у додаткових витратах на дитину) той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, в разі спору, визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Виходячи із вимог закону, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (Ухвала ВС України №6-20278св09 від 16 грудня 2009 року).

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 18 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Отже, виходячи з аналізу вищезазначених норм, слідує, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для всіх судів України.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування-виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесенні у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Але суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував та передбачений законом порядок відшкодування додаткових витрат не врахував.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14 ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК і обовязково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Визначаючи розмір щомісячних додаткових витрат на дітей, суд першої інстанції, у резолютивній частині рішення встановив їх на період, при цьому хто і яким чином визначив доцільність їх фінансування в подальшому, як і обгрунтованість відповідними документами, в рішенні суду не зазначено.

Як свідчать матеріали справи, позивачка надала суду лише копію медичної картки дитини, виписки із медичних карток амбулаторного хворого (дитини), та докази витрат на лікування дитини (чеки, квитанції тощо), однак направлення на лікування, що потребуватиме в майбутньому додаткових витрат, не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення щомісячних додаткових витрат на дітей підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за недоведеністю.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального, процесуального права та матеріалам справи, тому його слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про не надання правової оцінки майновому стану ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, оскільки необґрунтовані належним чином, висновки суду в частині стягнення фактично витрачених додаткових витрат на дітей у розмірі 7 061,24 грн., є цілком узгодженими з письмовими матеріалами справи та встановленими обставинами.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про необхідність збільшення розміру аліментів, присуджених рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2010 року, у звязку із підвищенням рівня інфляції, зміни економічної ситуації та підвищенням цін, є надуманими та такими, що не ґрунтуються на законі, оскільки зазначені обставини, не є підставою для збільшення розміру аліментів у розумінні положень ст.192 СК України.

Враховуючи вище встановлені обставини у справі, колегія суддів вважає, що рішення суду слід скасувати в частині стягнення щомісячно додаткових витрат на дітей та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального, процесуального права та матеріалам справи, тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2016 рокускасувати в частині стягнення щомісячно додаткових витрат на дітей та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2016 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_8

ОСОБА_9