Справа № 308/3473/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 липня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участю секретаря Терпай С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою №504 у будинку по вул. Бородіна,14 в м. Ужгороді. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є основним квартиронаймачем зазначеного приміщення, до складу сімї входять син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Разом з тим, за вказаною адресою залишився зареєстрованим відповідач колишній чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 Відповідач за вказаною адресою не проживає з квітня 2014 року, що встановлено також рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у цивільні й справі № 308/5638/14-ц від 30.09.2014 року. Місце проживання відповідача не відомо, а його реєстрація порушує права позивача.

В судове засідання позивач не зявилася, представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач.

З урахуванням викладеного, суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Оскільки, сторони в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.З наданих доказів встановлено:

З договору № 06/504 від 10.09.2016 найму житлового приміщення, укладеного між Органом самоорганізації населення «Будинковий комітет «Борподіна 14» та ОСОБА_1, вбачається, що позивач є наймачем житлового приміщення №504, склад сімї син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4.

З адресної довідки від 18.04.2017 р., довідки Органу самоорганізації населення «Будинковий комітет «Борподіна 14» від 27.02.2017 р., вбачається, що відповідач зареєстрована в житловому приміщенні № 504 по вул. Бородіна, 14 в м. Ужгород, але з квітня 2014 року за вказаною адресою не проживає.

З акту про не проживання особи від 27.02.2017 р. вбачається , що сусіди підтвердили той факт, що відповідач дійсно не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей в квартирі не має.

З копії рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.09.2014 р., вбачається, що шлюб укладений 24.08.1991 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Як вбачається з рішення, ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що з квітня 2014 року спільно не проживає з відповідачем ОСОБА_1, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, на час розірвання шлюбу проживає з іншою жінкою та фактично створив нову сімю.

Доказів на спростування даних фактів відповідач не представив, так само не представив доказів на підтвердження того факту, що залишив домоволодіння і тривалий час відсутній в ньому з поважних причин. Тому підстави, за якими б за відповідачем зберігалось право користування жилим приміщенням, в судовому засіданні не встановлено.

Згідно ст.71 ЖК України за наймачем чи членом його сімї протягом шести місяців відсутності зберігається право користування жилим приміщенням; член сімї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням у разі його відсутності понад 6 місяців без поважної причини, згідно ст.72 ЖК України.

Відповідач, який не проживав в домоволодінні значно більше 6 місяців без поважних причин, залишив домоволодіння добровільно, втратив право користування вказаним жилим приміщенням. Відповідач не є власником домоволодіння, тому її права не є похідними від права власності.

Оскільки наявність реєстрації відповідача за вказаною адресою є перешкодою для наймача та його членів сімї, то позивач має право вимагати усунення перешкоди і у такий спосіб, як визнання особи такою, що в тратила право користування жилим приміщенням з подальшим скасуванням реєстрації за даною адресою.

Керуючись ст.71, 72 ЖК України, керуючись ст.213, 214, 224-225 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити;

Визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням №504 в будинку № 14 по вул. Бородіна в місті Ужгород.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень).

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5