Провадження №6/760/54/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Калашнік Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, боржник: ОСОБА_2, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Банк Національний Кредит» -

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України до моменту повного виконання ним виконавчого чиста Оболонського районного суду м. Києва від 19.11.2015 по справі №2/760/5192/15.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 49979286 з виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва від 15.01.2016 по справі № 2/756/5192/15 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Національний Кредит" заборгованості за договором №УІР-2887 про відкриття карткового рахунку та виконання розрахунків за операціями з картками від 18.12.2012 у розмірі 3 228 724,23 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 2 925 730,78 грн.; заборгованість за процентами у розмірі 302 993,48 грн.

Зазначено, що 03.02.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржнику встановлено 7-ми денний строк для самостійного виконання рішення суду та направлено за адресою:АДРЕСА_2 (за місцем реєстрації боржника), а постановою від 03.02.2016 накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Заявник посилається на те, що судове рішення в самостійному порядку боржником у встановлений строк виконане не було, тому державним виконавцем розпочато його примусове виконання.

Вказав, що згідно повідомлення Головного управління держпраці у Київській області від 24.03.2016 №11/2877 за боржником зареєстровано транспортний засіб: екскаватор-навантажувач, марки ІСВ 4 СХ, 2010 року випуску, заводський номер .НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 10.02.2016, державний номерний знак НОМЕР_3, огляду на те, що встановити місцезнаходжені данного транспортного засобу не виявляється можливим та постановою від 27.04.2016 оголошено його в розшук.

Пояснено, що згідно пояснень боржника, майна належного на праві власності останній не має, щодо належності йому зазначеного транспортного засобу нічого не відомо, боржник не працює, за місцем реєстрації фактично не проживає, звільнений з останнього місця роботи.

Заявник вказав, що дані пояснення боржника не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Київській області, боржник є власником чотирьох земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3. Тобто, при наданні пояснень державному виконавцю, боржником приховано інформацію щодо належності йому на праві власності нерухомого майна. В ході здійснення виконавчого провадження встановлено, що ОСОБА_2 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4, виданий 28.02.2014 року органом видачі 8090 та згідно відповіді Державної прикордонної служби України боржник неодноразово перетинає державний кордон України.

Вважає, що наявність у особи-боржника невиконаних зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, а також ухилення від їх виконання шляхом невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

У поданні зазначено, що наявність у ОСОБА_2 невиконаних зобов'язань, покладених на нього, є підставою для обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 3771 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

У зв'язку з чим, головний державний виконавець звернувся до суду із вищевказаним поданням та просив його задовольнити.

У судовому засіданні головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. не з'явився, у матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи у його відсутність.

У судовому засіданні представник стягувача підтримав вказане клопотання, просив суд його задовольнити.

Боржник в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи сповіщався належним чином, про причину неявки суд до відома не поставив.

Заслухавши представника стягувача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 49979286 з виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва від 15.01.2016 по справі № 2/756/5192/15 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Національний Кредит" заборгованість за договором №УІР-2887 про відкриття карткового рахунку та виконання розрахунків за операціями з картками від 18.12.2012 у розмірі 3 228 724,23 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 2 925 730,78 грн.; заборгованість за процентами у розмірі 302 993,48 грн., (а.с. 3, 4).

З матеріалів справи вбачається, що 03.02.2016 головним державним виконавцем Григорян О.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржнику встановлено 7-ми денний строк для самостійного виконання рішення суду та направлено за адресою:АДРЕСА_2 (а.с. 4,5), а постановою від 03.02.2016 накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження (а.с. 6).

Згідно повідомлення Головного управління держпраці у Київській області від 24.03.2016 №11/2877 за ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб: екскаватор-навантажувач, марки ІСВ 4 СХ, 2010 року випуску, заводський номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 10.02.2016, державний номерний знак НОМЕР_3.

Постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Григорян О.Г. від 27.04.2016 даний транспортний засіб було оголошено в розшук.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_2 від 19.05.2016, наданих останнім до ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві, ОСОБА_2 не заперечував наявність у нього боргу перед ПАТ «Банк Національний Кредит», однак, на його думку, сума заборгованості не відповідає дійсності, судове рішення приймалося без його участі, також згідно пояснень боржника, майна належного на праві власності останній не має, щодо належності йому транспортного засобу екскаватора-навантажувача нічого не відомо, боржник не працює, за місцем реєстрації фактично не проживає, звільнений з останнього місця роботи.

Встановлено, що згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Київській області, боржник є власником чотирьох земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3.

В ході здійснення виконавчого провадження встановлено, що ОСОБА_2 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4, виданий 28.02.2014 року органом видачі 8090 та згідно відповіді Державної прикордонної служби України боржник неодноразово перетинає державний кордон України.

Так, державний виконавець звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2.

Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З точки зору закону тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за кордон можливе не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння ( дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 3771 ЦПК питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Пунктом 2, 5 ч. 1 цієї статті передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо:

- діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України;

- він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно з ч. 4 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено, зокрема, у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Відповідно до роз'яснень Верховного суду України від 01.02.2013, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

З подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григоряна О.Г. вбачається, що рішення суду - боржником ОСОБА_2 не виконані.

Проте, державний виконавець не надав суду докази, які б давали підстави вважати, що боржник у виконавчому провадженні має намір ухилятись або ухиляється від виконання судового рішення, в тому числі і шляхом залишення території України.

Таким чином, державний виконавець не вчиняв будь-яких дій, спрямованих на підтримання та доведеності обґрунтованості поданого ним подання.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, боржник: ОСОБА_2, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Банк Національний Кредит» , задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 6-8 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», пунктами 22-25 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», ст. 3771 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні подання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: