Номер справи 623/1304/17
Номер провадження 2/623/852/2017
РІШЕННЯ

іменем України

01 серпня 2017 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого судді: Одарюка М.П.

при секретарі: Зінькевич Л.О.

за участю судового розпорядника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за позовом ОСОБА_2 до Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, міськрайонного управління в Ізюмському районі та м. Ізюм Головного Держгеокадастру у Харківській області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом ,-

В с т а н о в и в:

В червні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Зазначила, що 11 жовтня 2016 року помер її дядько ОСОБА_3. Після його смерті відкралась спадщина на:

земельну ділянку площею 4,9196 га, кадастровий номер :01:000:0223 розташовану на території Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 листопада 2012 року виданого Ізюмською Державною нотаріальною конторою та державного акту на право про власність на землю серія II - ХР №108892 виданого на підставі рішення Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області від 10 липня 2001 року ;

житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: провулок Шкільний буд.7 в с . Іванчуківка Ізюмського району Харківської області.

Згідно заповіту від 28 жовтня 2014 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області зареєстровано в реєстрі за №21: житловий будинок і все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось ОСОБА_3 заповідав мені ОСОБА_2.

Приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу, ОСОБА_4, видано свідоцтво про на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарсько побутовими будівлями, що знаходиться в с. Іванчуківка Ізюмського району Харківської області пров. Шкільний,7, але видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, розташовану на території Іванчуківської сільської ради Харківської області не має можливості, так як у позивача відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, належну померлому.

Позивач та її представник , ОСОБА_5, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача, Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Третя особа міськрайонне управління в Ізюмському районі та м. Ізюмі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, просять здійснювати розгляд справи без їхньої участі на основі наявних доказів.

Суд вважає за можливе розглянути справу без не зявившихся сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Судовим розглядом встановлено, що 11 жовтня 2016 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.13).

Померлому, ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить земельна ділянка, розташована на території Іванчуківської сільської ради Ізюмського району харківської області, пл. 4.9196 га, кадастровий номер кадастровий номер :01:000:0223, наданної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 листопада 2012 року виданого Ізюмською Державною нотаріальною конторою та державного акту на право про власність на землю серія II - ХР №108892 Харківської області від 10 липня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 130 ( а.с.14) та житловий будинок № 7 по провул. Шкільному в с. Іванчуківка, Ізюмського району Харківської області.

Згідно копії заповіту від 28 жовтня 2014 року ОСОБА_3 хату і все майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті, та на що він за законом матиме право, заповідав племінниці ОСОБА_2 ( позивачці по справі). Останніх спадкоємців спадщини лишив ( а.с.15).

ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав, згідно запису домової книги з 19.06.1977 року по день смерті 11.10.2016 року в с. Іванчуківка, Ізюмського району Харківської області, пров. Шкільний,7 на момент смерті був зареєстрований та проживав один, що підтверджується довідкою Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області від 29.05.2017 року № 479 ( а.с.17).

Із ксерокопії спадкової справи вбачається, що з заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори звернулась позивачка ОСОБА_2 та ОСОБА_6

Згідно заповіту від 26 січня 2015 року ОСОБА_3 заповідав ОСОБА_6 земельну ділянку пл. 6,76 га, розташовану та території Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області та належний йому автомобіль марки і моделі Луаз -969 М, 1984 року випуску.

У відповідності до ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.14 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину обов'язково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цього факту спадкоємці повинні надати відповідні документи.

Згідно підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавці та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Під час звернення позивачки нотаріусом було з'ясовано, що будь-які правовстановлюючі документи, щодо належності майна спадкодавцеві відсутні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ( ч. 1, ч. 2 статті 328 ЦК України).

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника ні підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації ( ч. 1 ст. 182 ЦК України).

При таких даних позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, статтею 182,328,392 ЦК України, суд

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, іпн. НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку, площею 4,9196 га. розташовану на території Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, після смерті ОСОБА_3, який помер 11 жовтня 2016 року, кадастровий номер :01:000:0223, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлому згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 листопада 2012 року виданого Ізюмською Державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-1131 та державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ХР №108892, виданого на підставі рішення Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області від 10 липня 2001 року.

Правовстановлюючий документ:

-свідоцтво про право на спадщину за законом від 5 листопада 2012 року виданого Ізюмською Державною нотаріальною конторою за реєстром №2-1131 на ім'я ОСОБА_3 вважати таким ,що втратив чинність;

-державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ХР №108892 виданий на підставі рішення Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області від 10 липня 2001 року вважати таким, що втратив чинність;

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М. П. Одарюк