АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.

при секретарі: Юрченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 25 січня 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації про визнання незаконною та скасування розпорядження,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 25 січня 2017 року позовну відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації про визнання незаконною та скасування розпорядження.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_1подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відкриття провадження у справі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справах № 21-34а15 від 16 грудня 2015 року, 21-700а15 від 07 липня 2015 року даний спір має вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутності згідно з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Справа № 752/1665/17-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7508/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Чередніченко Н.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Київської міської державної адміністрації, в якому просила скасувати розпорядження (рішення організаційно-розпорядчого чи нормативно-правового характеру) Виконавчого органу Київської міської ради № 85 від 17 лютого 2016 року «Про зміну Генеральній прокуратурі України виду використання земельної ділянки для будівництва експлуатації та обслуговування житлово-офісного комплексу на АДРЕСА_2», посилаючись на те, що цим розпорядженням змінено цільове призначення земельної ділянки, яка відноситься до прибудинкової території буд. АДРЕСА_1, чим порушені її права.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив із того, що позивач просить скасувати розпорядження суб'єкта владних повноважень щодо використання земельної ділянки, а тому вказані вимоги повинні розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, крім інших, є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України обов'язковою ознакою справи адміністративної юрисдикції, окрім наявності у складі учасників процесу суб'єкту владних повноважень, також є публічно-правовий характер спору, що виник між ними.

Тобто, для наявності публічного спору необхідною ознакою є виникнення між сторонами саме публічно-правових відносин.

Відповідно до ч.1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пунктом 1 ч.2 зазначеної статті передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Даний спір виник щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень (органу місцевого самоврядування) при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, а тому даний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Оскільки у даній справі позивач оспорює правомірність зміни цільового призначення земельної ділянки, яка у власності позивача не перебувала, то посилання ОСОБА_1 на правову позицію Верховного Суду України у справі № 21-700а15 від 07 липня 2015 року колегія суддів не приймає до уваги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що спірні правовідносини повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, документів, що підтверджують право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку цільове призначення якої змінено оскаржуваним позивачем розпорядженням, матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача на правильність постановленої ухвали не впливають.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотримання норм чинного законодавства, висновки суду відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 311, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 25 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: