Справа № 468/865/17-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27.07.2017 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Муругова В.В., за участі секретаря Цегельник Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк до ОСОБА_1 Парвани Сеідага кизи про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ПАТ КБ „ПриватБанк та відповідачем ОСОБА_1 29.06.2013 року було укладено договір б/н, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжній картці з умовою сплати процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік від суми залишку заборгованості. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови угоди та не виконує взяті на себе зобов'язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на 30.04.2017 року становить 23797,11 гривень, із яких: 299,60 гривень заборгованість за кредитом, 17888,12 гривень заборгованість по сплаті процентів, 4000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. фіксованого штрафу та 1109,39 грн. процентної складової штрафу.

Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності.

Відповідач до суду не зявився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (відповідач не отримав поштове відправлення через відсутність за зареєстрованим у встановленому законом місці свого проживання, тому він відповідно до абз.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений). До суду не надійшло заперечень проти позову.

З огляду на те, що сторони належним вважаються такими, що належним чином повідомлені, суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши наявні у справі матеріали (анкету-заяву від 29.06.2013 року; розрахунок заборгованості; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; витяг з Умов і правил надання банківських послуг), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що 29.06.2013 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту по платіжній картці з умовою сплати процентів за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць (30% на рік) від суми залишку заборгованості.

Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом.

Заборгованість відповідача згідно з розрахунками позивача станом на 30.04.2017 року становить 23797,11 гривень, із яких: 299,60 гривень заборгованість за кредитом, 17888,12 гривень заборгованість по сплаті процентів, 4000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. фіксованого штрафу та 1109,39 грн. процентної складової штрафу.

Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України, ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність банківський кредит це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Таким чином діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов'язання за вищезазначеним договором.

З розрахунку та тексту позову слідує, що позивач в односторонньому порядку на підставі п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг збільшував процентну ставку за договором з 01.09.2014 року до 34,80%, з 01.04.2015 року до 43,20%.

Проте відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

За такого, збільшення процентної ставки позивачем в супереч положенням ч.3 ст. 1056-1 ЦК України є нікчемним.

Крім того, останній платіж відповідач здійснила 06.09.2013 року та станом на 01.09.2014 року, коли позивач почав збільшувати процентну ставку відповідач вже тривалий час не збільшувала розмір свого кредиту, заборгованість за тілом кредиту була незмінною в сумі 299,60 грн., тому з 01.09.2014 року позивач мав продовжувати нараховувати відповідачу проценти в розмірі 30% річних і за 973 дні (з 01.09.2014 року по 30.04.2017 року) проценти мають становить 242,93 грн. (299,60 грн. х 30% : 360 днів х 973 дні).

А загалом заборгованість відповідача за процентами з врахуванням раніше нарахованих процентів, вказаних в розрахунку банка за період з 30.09.2013 року по 31.08.2014 року в сумі 289,29 грн. становить 532,22 грн. (289,29 грн. + 242,93 грн.).

При цьому, з вказаних вище розрахунків слідує, що заборгованість відповідача за тілом кредиту та процентами становить 831,82 грн. (299,60 + 532,22), натомість нарахована сума пені становить 4000 гривень, що майже у чотири рази перевищує розмір збитків, що виникли внаслідок неналежного виконання зобовязання відповідачем (суми розміру тіла кредиту та процентів), що суперечить положенням ч. 3 ст. 509 ЦК України в частині розумності та справедливості зобовязання з врахуванням того, що відповідно до п.5 ч.3 ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів є несправедливими умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором.

З рішення Конституційного Суду України від 7 липня 2013 р. по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань від 22 липня 1996 р. слідує, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання необґрунтованих додаткових прибутків кредитора.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За такого, оскільки розмір неустойки (пені) в даному випадку явно не співмірний розміру заподіяних збитків та з врахуванням описаних вище мотивів та принципів, суд вважає за необхідне зменшити суму пені до 1000 грн.

З розрахунків позивача слідує, що процентна складова штрафу в розмірі 5% розраховані позивачем з суми боргу за тілом кредиту, процентами та пенею, при цьому, оскільки судом вище зазначено, що до стягнення підлягають менші розміри процентів та пені, то має бути перерахований і розмір процентної складової штрафу.

Таким чином, відповідно до запропонованих банком принципів розрахунку процентної складової штрафу її розмір становить (299,60 + 532,22 + 1000) х5 % = 91,59 грн.

У звязку з цим, позов підлягає частковому задоволенню з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 29.06.2013 року станом на 30.04.2017 року в сумі 2423,41 грн., з яких: 299,60 гривень заборгованість за кредитом, 532,22 гривень заборгованість по сплаті процентів, 1000,00 грн. заборгованість за пенею, 500 грн. фіксованого штрафу та 91,59 грн. процентної складової штрафу.

Оскільки відповідач є стороною, котра порушила договірні зобовязання, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору.

На підставі ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність, ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 214; 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 Парвани Сеідага кизи (і.н. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 29.06.2013 року 2423 (дві тисячі чотириста двадцять три) гривні 41 копійку.

В задоволенні позовних вимог про стягнення процентів, пені та процентної складової штрафу в більшому розмірі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 Парвани Сеідага кизи (і.н. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк 1600 (одну тисячу шістсот) гривень в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Миколаївської області через Баштанський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

суддя: