Номер провадження: 22-ц/785/4612/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Білгород-Дністровського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання дій державного виконавця стосовно звернення стягнення на майно боржника неправомірними, визнання недійсним акту опису й арешту майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2016 року про відмову в задоволення скарги,

встановила:

У жовтні 2009 р. акціонерний банк «Південний» (далі Банк) звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2010 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.09.2010 р., позов Банку задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № В 371 від 02.08.2006 р. у сумі 56 148,56 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення становить - 445 016,64 грн..

У червні 2014 р. до суду надійшла скарга ОСОБА_4 на дії державного виконавця, в якій він з врахуванням уточнень від 22.12.2016 р. просив: 1) визнати неправомірними дії державного виконавця стосовно звернення стягнення на житловий будинок, розташований по вул. Кропивницького, 24-а, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 16.09.2013 р., так як в ухвалі зазначено інше судове рішення; 2) визнати недійсним ОСОБА_2 опису й арешту майна ВП № 27204801/101 від 28.11.2013 р., як складений за відсутності достатніх правових підстав.

Вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що 02.06.2010 р., на виконання рішення Київського районного суду від 20.05.2010 р., було видано виконавчий лист.

21.06.2011 р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення з нього на користь Банку 446 836,64 грн..

16.09.2013 р. Київським районним судом м. Одеси постановлено ухвалу, якою визначено порядок виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.05.2010 р. у справі № 2-2047/10р: «Звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області 02.08.2006 року за реєстровим номером 2844, а саме: на житловий будинок, загальною площею 425,6 кв. м., житловою 110,2 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. Кропивницького, 24-а, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, який належить ОСОБА_4 шляхом продажу на публічних торгах з визначенням початкової ціни відповідно до вимог чинного законодавства України, з метою задоволення вимог ПАТ АБ «Південний» за кредитним договором № В371 від 02.08.2006 року в сумі 445 016,64 грн.».

Скаржник вказує, що ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 16.09.2013 року (на даний час зміненою ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.12.2015 року) визначено спосіб виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.05.2010 року, а не спосіб виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2010 року, на підставі якого проводились оскаржувані виконавчі дії державною виконавчою службою.

Таким чином, у державного виконавця були відсутні правові підстави звертати стягнення на житловий будинок, розташований по вул. Кропивницького, 24-а, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 16.09.2013 року, так як цією ухвалою визначено спосіб виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.05.2010 року, а не спосіб виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2010 року.

В даному випадку, як вказує скаржник, державним виконавцем фактично вчинені дії по зверненню стягнення на житловий будинок, розташований по вул. Кропивницького, 24-а, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, в порушення вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем здійснено дії, передбачені ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.09.2013 року на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.05.2010 року, в той час як повноваження державного виконавця обмежені виконанням лише рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2010 року.

У звязку з викладеним, з посиланням на п. п. 19, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», Закон України «Про виконавче провадження», скаржник ОСОБА_4 вважає дії старшого державного виконавця Білгород-дністровського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 неправомірними.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 23.12.2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця Білгород-дністровського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання дій державного виконавця стосовно звернення стягнення на майно боржника неправомірними та про визнання недійсним акту опису й арешту майна відмовлено.

ОСОБА_4в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Постановити нову ухвалу про задоволення його скарги. Посилається на те, що ухвала постановлена судом першої інстанції при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Інші особи, які беруть участь у справі, письмових заперечень/пояснень на апеляційну скаргу не надали. У судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що

(а. с. 159 - 160).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції. Вважає, що цих висновків суд дійшов без порушень норм матеріального (ст. ст. 11, 52 Закону України «Про виконавче провадження») та процесуального (ст. ст. 10, 11, 383, 387 ЦПК України). Доводи апелянта не спростовують вказаних висновків суду.

Встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2010року по цивільній справі №2-2047/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» про зобовязання провести реструктуризацію кредитної заборгованості та надати відстрочку, позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» заборгованість за кредитним договором № В 371 від 02.08.2006р. у сумі 56148,56 доларів США, що на день постановлення рішення за курсом НБУ складає 445016,64 грн., а також сплачений судовий збір у сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу у сумі 120,00 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» про реструктуризацію кредитної заборгованості відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 вересня 2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_6, в інтересах ОСОБА_4, відхилено.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2010 року залишено без змін.

21 червня 2011року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеській області ОСОБА_7 було відкрито виконавче провадження ВП № 27204801 з виконання виконавчого листа № 2-2047 виданого 02.06.2010року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4 боргу в сумі 446 836,64 грн. на користь ПАТ АБ «Південний».

21 червня 2011року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеській області ОСОБА_7 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_4 у межах звернення стягнення 491 560,30 грн., та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

16 вересня 2013року ухвалою Київського районного суду м. Одеси заяву відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеській області про встановлення способу та порядку виконання рішення суду задоволено.

Визначено наступний спосіб виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.05.2010р. у справі № 2-2047/10р.: звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області 02.08.2006 року за реєстровим номером 2844, а саме на житловий будинок, загальною площею 425,6 кв. м, житловою площею 110,2 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Білгород Дністровський, вул. Кропивницького, буд. 24-а, який належить ОСОБА_4 шляхом продажу на публічних торгах з визначенням початкової ціни відповідно до вимог чинного законодавства України, з метою задоволення вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» за кредитним договором № В371 від 02.08.2006року в сумі 56148,56 доларів США, що на день постановлення рішення за курсом НБУ складає 445016,64 гривень, а також сплачений судовий збір у сумі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу у сумі 120,00 грн.

З метою складення акту опису й арешту майна боржника державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеській області ОСОБА_8 були здійсненні неодноразові виїзди за адресою боржника, а саме: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Кропивницького, 24-а. Однак, жодного разу ніхто не відкрив хвіртку та ворота, хоча в будинку горіло світло. Зазначене підтверджується актами державного виконавця від 15.11.2013 року, 28.11.2013 року.

28 листопада 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеській області ОСОБА_8 був складений акт опису й арешту майна відповідно до технічної документації на будинок, який знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Кропивницького, 24-а, оскільки доступу до приміщення не було. Копія зазначеного акту була направлена на адресу боржника ОСОБА_4 відповідно до супровідного листа 28.11.2013 року за № 03-14-47183, що підтверджується реєстром на відправлення рекомендованої кореспонденції за 29.11.2013року, та відповідно до поштового повідомлення отримано ОСОБА_4 03.12.2013 року.

26.02.2014 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеській області ОСОБА_8 було призначено експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, вказана постанова направлена сторонам виконавчого провадження відповідно до супровідних листів від 26.02.2014 року за № 03-14-5485 та від 21.03.2014року за № 03-14-8448.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.10.2014 року у задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеській області ОСОБА_8 було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.02.2015року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14.10.2014 року скасовано, питання направлено до того ж суду першої інстанції на новий розгляд, оскільки в порушення вимоги ст. 386 ЦПК України справа розглянута у відсутності заявника ОСОБА_4, який не був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання 14.10.2014року.

Крім того, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.12.2015 року, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16.09.2013 року змінено.

Встановлено порядок виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 травня 2010 року по примусовому виконанню виконавчого листа №2-2047/10р., виданого 02.06.2010р., про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № В371 від 02.08.2006року у сумі 56 148,56 доларів США, що на день постановлення рішення за курсом НБУ складає 445 016,64 грн., шляхом здійснення реалізації нерухомого іпотечного майна, а саме: житлового будинку, загальною площею - 425,6 кв. м., житловою - 110,0 кв. м., що знаходиться за адресою - м. Білгород-Дністровський, вул. Кропивницького, буд. 24-а, без отримання згоди органу опіки та піклування.

03.10.2014 року постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області на підставі п. п. 2,5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто виконавчий лист №2-2047/2010, виданий 02.06.2010року Київським районним судом м. Одеси. В постанові вказано, що відповідно до протоколу № 11 ДП «Інформаційний центр» МЮ України про придбання предмету іпотеки в порядку ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», електронні торги, які проводилися 15.08.2014 року визнано такими, що не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів. Іпотекодержатель звернувся з заявою про придбання предмету іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Борг стягнуто частково у розмірі початкової ціни у розмірі - 211 812,00 грн., залишок боргу становить - 235 024,64 грн., виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій не стягнуто. Зазначено, що виконавчий документ може повторно предявлятися для виконання в строк до 03.10.2015 року.

01.10.2015року ПАТ АБ «Південний» звернувся до виконавчої служби з заявою про відкриття виконавчого провадження.

28.10.2015року постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області відкрито виконавче провадження ВП №49157131 з примусового виконання виконавчого листа по справі №2-2047/10, виданого 02.06.2010 року на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2010року. Залишок боргу становить - 235 024,64 грн.. Надано боржнику строк для самостійного виконання рішення до - 03.11.2015 року.

В рамках виконавчого провадження ВП №49157131 старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області винесено постанову від 28.10.2015року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанову від 03.11.2015року про стягнення з боржника виконавчого збору.

Відповідно до ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вищевказане стосується й скарг на дії державного виконавця.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 1 та п. 1 частини 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучені та примусовій реалізації.

Оскільки судом першої інстанції беззаперечно встановлено, що державний виконавець діяв в межах наданих йому діючим законодавством повноважень, колегія суддів вважає, що останній дійшов вірного висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги.

Доводи апелянта щодо тривалого розгляду скарги, дії державного виконавця здійсненні за відсутності правових підстав, державний виконавець звернув стягнення на житловий будинок, в той час як рішенням суду з нього стягнуто борг, колегією судів не приймаються до уваги, виходячи з вищевказаних встановлених по справі обставин.

Доводи апелянта щодо порушення вимог діючого законодавства щодо видачі вступної резолютивної частин ухвали, повної ухвали, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки це не призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні скарги відповідають положенням вищевказаних норм діючого законодавства. Апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому її треба відхилити.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Ураховуючи, що суд першої інстанції постановив ухвалу без порушень діючого законодавства, підстави для її скасування, зміни в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_9 та для прийняття доводів апеляційної скарги останньої відсутні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2016 року про відмову в задоволення скарги залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

ОСОБА_3