Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/4046/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

21 липня 2017 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

при секретарі - Ворона Д.В.,

за участю:

представника позивача адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у м.Полтаві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

В позовній заяві посилався на те, що 23 вересня 2016 року відповідач позичила у нього 200000 грн. терміном до 15 жовтня 2016 року, що підтверджується Договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4 У встановлений договором строк відповідач кошти не повернула. У відповідності до п. 8 Договору в разі невиконання умов договору, відповідач зобовязана сплатити позивачу штраф в розмірі 100 % від суми позову. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 200000 грн., штраф в розмірі 200000 грн., три відсотки річних за час прострочення зобовязання в розмірі 4221,20 грн., та 24379,40 грн. на відшкодування інфляційних втрат. Також просив суд відшкодувати понесені ним судові витрати.

Позивач в судове засідання не зявився, направивши до суду свого представника та надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та просила його задовольнити

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надала суду заяву в якій просила слухання справи проводити за її відсутності, повідомила, що проти задоволення позову не заперечує.

На підставі викладеного, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не зявились.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 вересня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4, згідно якого ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_2 200000 грн., які зобовязалась повернути до 15 жовтня 2016 року. Зазначене підтверджується копією договору позики (а.с.5-6).

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, у встановлені наведеним договором позики строки відповідач свого зобовязання не виконала, позивачу борг не повернула, а саме не сплатила 200000 грн.

Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики від 23 березня 2016 року в сумі 200000 грн.

Згідно ч.1 ст.549 ЦК України, згідно якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пунктом 8 договору позики сторони передбачили обовязок позичальника сплатити штраф у розмірі 100% суми позики у разі невиконання позичальником свого зобовязання повернути позику в строк.

Оскільки судом встановлено, що у встановлений в договорі строк до 15 жовтня 2016 року відповідач позику не повернула, з неї на користь позивача підлягає стягненню штраф в розмірі 200000 грн.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума боргу з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Але вказані суми позивачем обраховані невірно, суд обраховує інфляційне збільшення боргу у звязку з порушенням зобовязання відповідачем в сумі 23600 грн., три відсотки річних за час прострочення зобовязання 4241 грн. 10 коп.

Тому в цій частині позов підлягає до часткового задоволення.

Також, згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 4278,41 грн. на відшкодування понесених ним судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 209, 213 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2:

борг за договором позики від 23 вересня 2016 року в розмірі 200000 грн.,

штраф за прострочення зобовязання в розмірі 200000 грн.,

три відсотки річних за час прострочення зобовязання 4241 грн. 10 коп.,

на відшкодування інфляційних втрат у звязку з порушенням зобовязання 23600 грн.,

на відшкодування понесених судових витрат 4278 грн. 41 коп.,

а всього стягнути 432119 грн. 51 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду у 10-денний термін з дня його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але були відсутні в судовому засіданні, у 10-денний термін з дня одержання його копії.

Головуючий О.А.Самсонова

21.07.2017