Справа № 361/4365/16-ц Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/2846/17 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 26 27.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

27 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Білоконь О.В., Приходька К.П.,

за участю секретаря - Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 11 квітня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2укладено договір кредиту №410/68/08-Пі, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 204 400 доларів США зі сплатою 14 % річних з кінцевим терміном повернення до 10 квітня 2018 року.Посилаючись на те, що відповідачка умови кредитного договору належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 21 червня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 541 956,06 доларів США, що еквівалентно 13 499 496 грн. 84 коп., ПАТ «Укрсоцбанк» просило стягнути з ОСОБА_2 свою користь вказану заборгованість.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2017 року в позові ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «Укрсоцбанк» пропустило строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, про застосування якого заявив представник відповідачки, оскільки звернулося із позовом у серпні 2016 року про стягнення кредиту, наданого відповідачці 11 квітня 2008 року, останній платіж по якому вона здійснила 14 листопада 2012 року, а згідно погоджених сторонами умов кредитного договору, зокрема пункту 4.4, строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, після останнього платежу, тобто строк виконання основного зобов'язання настав 12 лютого 2013 року.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 11 квітня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 410/68/08/Пі, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 204 400 доларів США зі сплатою 14 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 10 квітня 2018 року (а.с. 51-53).

Згідно з пунктами 3.3.7, 3.3.8 договору кредиту, позичальник зобов'язався сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному пунктами 1.1.1, 2.4., 2.10 договору, своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному пунктами 1.1, 2.4, 3.3.14 цього договору.

У разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених пунктами 2.4, 2.10 цього договору, комісій, передбачених умовами договору, а також строків повернення кредиту, визначених пунктами 1.1, 3.2.3, 3.3.8.1, 3.3.14 цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення (пункт 4.1 договору кредиту).

Відповідно до пункту 4.4 договору кредиту, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.7 3.3.8 цього договору протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

02 липня 2009 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 410/68/08/Пі від 11 квітня 2009 року, відповідно до якої сторони узгодили, що надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (транш), зі сплатою 15 % річних, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 217 466 доларів США, за узгодженим сторонами графіком зниження максимального ліміту заборгованості та кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 10 квітня 2023 року (а.с.202-204).

Пунктом 4 цієї додаткової угоди передбачено, що інші умови договору є незмінними і діють в частині, що не суперечить даній додатковій угоді, при цьому сторони підтверджують за ними свої зобов'язання.

Унаслідок неналежного виконання відповідачкою своїх обов'язків за вказаним договором виникла заборгованість, яка станом на 21 червня 2016 року становила 541 956,06 доларів США, що еквівалентно 13 499 496 грн. 84 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 198 172,65 доларів США; заборгованість за відсотками у розмірі 212 55,97 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 38 507,03 доларів США,; пеня за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 92 724,41 доларів США(а.с.54-61).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно з пунктом 4.4 договору кредиту у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8 цього договору протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів.

Судом першої інстанції встановлено, що останній платіж за договором кредиту ОСОБА_2 здійснила 14 листопада 2012 року, а тому за визначенням пункту 4.4 договору кредиту строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 12 лютого 2013 року.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою умов договору змінився строк виконання зобов'язання (пункт 4.4 договору), та позивач мав право з 12 лютого 2013 року й протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду з позовом про захист свого порушеного права, однак позовну заяву подав до суду лише у серпні 2016 року, тобто поза межами позовної давності, про застосування якої заявлено представником ОСОБА_2 - ОСОБА_4 (а.с.92-97).

Також колегія суддів звертає увагу на те, що після зміни строку виконання зобов'язання (12 лютого 2013 року) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.4 договору позичальник був зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати, й усі наступні щомісячні платежі за графіком після 12 лютого 2013 року не підлягали виконанню.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року (справа № 6-249цс15) та від 02 листопада 2016 року (справа № 759/11503/14-ц).

Отже, установивши, що ПАТ «Укрсоцбанк» пропущено трирічний строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не взяв до уваги доводи ПАТ «Укрсоцбанк» про те, що відповідно до додаткової угоди №1 від 02 липня 2009 року сторони внесли суттєві зміни до основного договору щодо максимального ліміту заборгованості, збільшення відсоткової ставки, а також передбачили право позивача вимагати дострокового погашення кредиту, що передбачено пунктом 3 додаткової угоди, що на думку позивача свідчить про те, що строк позовної давності не сплив.

Пунктом 3 додаткової угоди №1 від 02 липня 2009 року встановлено, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів, визначених пунктом 2.5 договору, та/або кредиту, як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а позичальник в свою чергу, зобов'язується достроково погасити в повному обсязі кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання вищезазначеного письмового повідомлення кредитора.

Згідно з пунктом 4 додаткової угоди №1 від 02 липня 2009 року передбачено, що інші умови договору є незмінними і діють в частині, що не суперечить даній додатковій угоді, при цьому сторони підтверджують за ними свої зобов'язання.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що пункт 4.4 договору про надання відновлювальної кредитної лінії від 11 квітня 2008 року є незмінним та не суперечить пункту 3 додаткової угоди №1 від 02 липня 2009 року, а відтак підлягає виконанню сторонами.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, висновків суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову не спростовують.

Матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Оскільки висновки суду першої інстанції відповідають встановленим у справі обставинам, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді