Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/1385/17
Провадження № 2/191/921/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
27.07.2017 м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Матіяш С.К.
за участю секретаря Якимчук Я.С.
згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -
25.04.2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 13 липня 2002 року знаходиться з відповідачем у зареєстрованому відділом РАГС Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області шлюбі. За період шлюбу у них народились діти ОСОБА_3, ОСОБА_4. На даний час подружжя, разом із дітьми проживають за однією адресою, одна після фактичного припинення із відповідачем шлюбних відносин, останній перестав надавати матеріальну допомогу на їх утримання. Посилаючись на ст. 180 СК України, позивач просить суд, стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_4 олексіївни, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки зі всіх видів його доходів, але не менше 40 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до настання дітьми повноліття.
До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує з приводу проведення заочного розгляду справи.
Відповідач, будучи повідомленим належним чином, в судове засідання не з'явився по невідомим суду обставинам, про причини неявки суду не повідомив.
Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Згідно наданої суду копії заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року, яке набрало законної сили 28 березня 2017 року, встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 13.07.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Синельниківського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом, розірвано (а.с. 6).
Частиною 3 ст. 61 ЦПК України, визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до копії Свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, серії І-КИ №189730, виданого 13 січня 2003 року (а. с. 4), та Свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, серії І-КИ №507296, виданого 09 липня 2014 року (а. с. 5), встановлено, що їх батьками є сторони у справі.
Довідкою, виданою 19. 04. 2017 року СМКП «Житлово-експлуатаційною конторою-2», зазначено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходяться на утриманні матері ОСОБА_1 (а с. 7).
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обовязку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч.ч.2-3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.
Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Відповідно до п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15. 05. 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів ; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
З огляду на зазначене вище, суд, вважає доцільним та необхідним здійснити стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на утримання двох дітей, у зазначеній позивачем ОСОБА_1 частці, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме внесеним до ч. 2 ст. 182 СК України змінам, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.07.2017 року, який набрав чинності 08 червня 2017 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Сторонам розяснити, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 179, ст. ст. 180-183, ч. 1 ст. 191 СК України, ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, яка народилася 17 січня 1980 року у м. Синельникове Дніпропетровської області, паспорт Серія МЕ 270978, виданий 25 березня 2003 року Синельниківським МРВ УМВС України в Дніпропетровській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до 29 жовтня 2020 року.
Стягнення провадити з 25 квітня 2017 року.
Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити до Державного органу реєстрації актів цивільного стану.

Суддя: ОСОБА_5