Справа № 161/9569/17
Провадження № 2/161/3087/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

20 липня 2017 року Луцький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Гриня О.М.,

при секретарі Муригіній А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 12 вересня 2016 року в сумі 319 721,74 грн.

20.06.2017 позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на все нерухоме та рухоме майне, яке належить відповідачу на праві власності.

Необхідність забезпечення позову позивач мотивує тим, що відповідач може відчужити майно, на яке можна буде звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за договором позики, що в подальшому може утруднити або унеможливить виконання рішення суду.

Розгляд заяви здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підставна та підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 цього Кодексу передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є договірні зобовязання, а саме борг відповідача перед позивачем в розмірі 319 721,74 грн.

Необхідність вжиття забезпечення позову заявник мотивує можливістю відчуження відповідачем належного йому майна, що утруднить або унеможливить виконання рішення суду.

Проаналізувавши вимоги заяви про забезпечення позову та додані до неї докази наявності у відповідача майна, суд вважає, що накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно може бути не співмірним з розміром заборгованості за договором позики. Такий вид забезпечення позову може порушити права останнього на розпорядження таким майном. Окрім того, таке майно може перебувати у спільній власності або користуванні, що обмежить права та законні інтереси інших співвласників майна.

З доданих до заяви відомостей вбачається, що за відповідачем ОСОБА_2 зареєстрований транспортний засіб, а саме: ВАЗ 2101, 1977 року випуску.

З огляду на наведене та з врахуванням співмірності із заявленою вимогою, суд дійшов висновку про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на належний відповідачу транспортний засіб в межах суми, заявленої до стягнення в позовній заяві в розмірі 319 721,74 грн.

Згідно ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Вжиті заходи мають бути застосовані до розгляду та вирішення судом справи, допоки наявність підстав для забезпечення позову не буде заперечена протилежною стороною. У звязку з цим, суд розяснює стороні відповідача право звернутись із заявою про скасування вжитих судом заходів забезпечення позову в разі наявності обґрунтованих підстав для таких процесуальних дій.

Це судове рішення не може бути розглянуто в якості оцінки обставин по справі, а постановлено судом в силу наявності обґрунтованих підстав передбачати можливість порушення прав позивачів в разі невжиття таких заходів.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209-210 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб марки ВАЗ 2101, 1977 року випуску, колір червоний, номер кузова НОМЕР_1, д.н.з М5387ВН, який належить ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, в межах суми, заявленої до стягнення в позовній заяві в розмірі 319 721 грн. 74 коп.

Ухвалу до негайного виконання направити Першому та Другому Відділам Державної виконавчої служби міста Луцька.

Про результати виконання ухвали Відділ Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції повідомити Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Луцького міськрайонного суду О.М. Гринь