пр. № 2-н/759/229/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року суддя Святошинського районного суду міста Києва П'ятничук І.В., розглянувши заяву Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2017 року заявник Комунальне підприємство «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва»звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в солідарному порядкузаборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період 01.01.2011 по 28.02.2015 року в розмірі 667143,15 грн. (з них основна сума заборгованості - 49955,72 грн.; інфляційні нарахування - 15323,76 грн.; 3% річних - 4434,67 грн.) та судовий збір в розмірі 800,00 грн.

Вивчивши заяву, вважаю, що в прийнятті заяви про видачу судового наказу необхідно відмовити виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви та поданих документів вбачається спір про право.

Статтею 257 ЦПК України встановлено загальний строк позовної давності тривалістю у три роки.

Як вбачається з поданої заяви та доданих до неї документів стягувач просить видати судовий наказ про стягнення з боржників заборгованості за період з січня 2011 року по лютий 2015 року.

Таким чином, Комунальне підприємство «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» у своїй заяві про видачу судового наказу просить стягнути заборгованість, частина якої перебуває поза межами строків позовної давності.

Згідно зі ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Крім того, відповідно до відомостей відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб № 2506/26 від 27.07.2017, ОСОБА_4, 1969 р.н., ОСОБА_1, 1946 р.н., ОСОБА_2, 1974 р.н., ОСОБА_3, 1971 р.н., не зареєстровані за адресою АДРЕСА_1.

Виходячи з вищенаведеного, та з наданих документів вбачається спір про право, а тому, суд приходить до висновку, що в прийнятті вказаної заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 101, 257 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У прийнятті заяви Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги - відмовити.

Відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з отримання копії ухвали.

Суддя