У Х В А Л А

03.08.2017 Справа №607/9185/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Братасюка В.М.

за участю секретаря Чичкевич О.І.

розглянувши заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк», третя особа без самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання, -

В С Т А Н О В И В :

В проваджені Тернопільського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ВіЕсБанк», третя особа без самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання таким, що не підлягає до виконання виконавчого напису, вчиненого 21.06.2017 року та посвідченого нотаріально в реєстрі за № 2035, котрим запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕсБанк» прострочену заборгованість за договором кредиту №KF50202 від 19.06.2008 року, в сумі загалом 275 363, 67 доларів США, що станом на 21.06.2017 року становить 7 169 060, 10 гривень та 15 458, 62 гривень.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа спірного виконавчого напису, у виконавчому провадженні №ВП54274648.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову у даний спосіб, позивач обґрунтовує тією обставиною, що існує ризик того, що виконання потенційного рішення може бути неможливим або значно утрудненим, а саме:

На даний момент за згаданим виконавчим написом нотаріуса відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області відкрито виконавче провадження ВП №54274648, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а також на ім'я позивача надійшла Вимога державного виконавця від 01 серпня 2017р. вих.№ 2692 про надання доступу до його арештованого в рамках вказаного виконавчого провадження майна, в тому числі, - нерухомого майна за адресою: м. Тернопіль, вул. Далека, 19а з метою опису вказаного майна та подальшої його передачі на реалізацію з публічних торгів у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Опис майна згідно вказаної Вимоги призначено на 10.00 год 09 серпня 2017 р., а відтак на думку позивача фактична реалізація банком через виконавчу службу майна позивача до розгляду позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання, утруднить виконання рішення суду, котре полягатиме у неможливості проведення стягнення за вказаним виконавчим написом нотаріуса та у встановленні судом юридичного факту, за яким державний реєстратор не вправі вчиняти реєстраційні дії.

Також, позивач зазначає, що якщо за час розгляду позовної заяви судом майно буде перепродано переможцем прилюдних торгів третій особі, то позивач матиме можливість виключного захищатися шляхом звернення з віндикаційним позовом в порядку ст. 388 ЦК України.

Вирішуючи питання забезпечення позову суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь справі може вжити заходи забезпечення позову. Способи забезпечення позову викладені в п.1 ст. 152 ЦПК України, й частиною другою даної статті передбачено право суду застосувати інші види забезпечення позову.

Як наголошено у постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження позовних вимог, пересвідчитись зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, застосувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим, на відміну від адміністративного судочинства, визначальний принцип цивільного судочинства полягає у змагальності сторін, тобто у покладанні обовязку доказування обставин в обґрунтування вимог/заперечень покладається на кожну із сторін процесу

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, та певні протоколи до неї, і ця обставина з огляду на приписи ч.1 ст. 9 Конституції України, Закону України від 29.06.2004 року «Про міжнародні договори» свідчить про обовязковість застосування національними судами України норм Конвенції.

В контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції, ЄСПЛ розглядалися справи про порушення права власності не обєктами були кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, які є остаточними та підлягають виконанню («Бурдов проти Росії» , заява 59498/00. Рішення від 07.05.2002 року).

Втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статі 1 Протоколу №1 , має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами , що використовуються і поставленою метою. (Рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_3 проти Італії» від 28.07.1999 року, заява №22774/93).

Відтак суд наголошує, що диспозиція закону, котра дозволяє суду, з метою забезпечення позову до ухвалення остаточного рішення, зупинити стягнення на підставі виконавчого документа, є юридично невизначеною, і носить оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам заявника боржника в ході здійснення примусового виконання виконавчого документа, та недопущення необґрунтованого втручання в право власності (виправданого сподівання) стягувача (визначених спірним виконавчим написом коштів).

Позивач зазначає, що ВПВР Головного територіального управління юстиції Тернопільської області відкрите виконавче провадження з примусового виконання спірного виконавчого напису, і, зі слів державного виконавця найближчим часом готується опис майна позивача, в тому числі нерухомого майна, з метою подальшої його (майна) реалізації з прилюдних торгів, а відтак на думку позивача фактична реалізація банком через виконавчу службу майна позивача до розгляду позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання, утруднить виконання рішення суду, котре полягатиме у неможливості проведення стягнення за вказаним виконавчим написом нотаріуса та у встановленні судом юридичного факту, за яким державний реєстратор не вправі вчиняти реєстраційні дії.

Також позивач зазначає, що якщо за час розгляду позовної заяви судом майно буде перепродано переможцем прилюдних торгів третій особі, то позивач матиме можливість виключного захищатися шляхом звернення з віндикаційним позовом в порядку ст. 388 ЦК України.

Разом з тим згідно ст. 57 ЦПК України, пояснення сторін, якщо вони не були допитані як свідки, не є належними та допустимими доказами у справі. Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, яка вирішується на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

На підтвердження ризиків відчуження відповідачем спірного майна, позивач надав разом з заявою про забезпечення позову Вимогу державного виконавця від 01 серпня 2017р. вих.№ 2692 про надання доступу до його арештованого в рамках вказаного виконавчого провадження майна, в тому числі, - нерухомого майна за адресою: м. Тернопіль, вул. Далека, 19а з метою опису вказаного майна та подальшої його передачі на реалізацію з публічних торгів у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». Опис майна згідно вказаної Вимоги призначено на 10.00 год 09 серпня 2017 р.

Враховуючи принцип співмірності заходів забезпечення позову з заявленими вимогами, приймаючи до уваги те, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач має можливість та доведений позивачем намір відчужити вище зазначене майно, суд вважає за доцільне заяву задовольнити до набрання рішенням законної сили, забезпечити позов, шляхом зупення стягнення на підставі виконавчого документа, а саме: виконавчого напису нотаріуса №2035 на кредитному договорі №KF 50202 від 19 червня 2008 року, вчиненого 21 червня 2017 року Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, за яким стягнено з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №KF 50202 від 19 червня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ «Електрон банк» у розмірі на загальну суму, що еквівалентна 235 363.67 доларів США, виконавче провадження № 54274648.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 151-153, 208-210, 294 ч.2, 295 ч.1 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22.12.2006р. №9, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

В порядку забезпечення позову зупинити стягнення на підставі виконавчого документа, а саме: виконавчого напису нотаріуса №2035 на кредитному договорі №KF 50202 від 19 червня 2008 року, вчиненого 21 червня 2017 року Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, за яким стягнено з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №KF 50202 від 19 червня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ «Електрон банк» у розмірі на загальну суму, що еквівалентна 235 363.67 доларів США, виконавче провадження № 54274648, до набрання рішення суду законної сили.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в порушенні заходів забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Строк предявлення ухвали до виконання три роки.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_4