Справа № 367/4187/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

про відмову у відкритті провадження

02 серпня 2017 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Саранюк Л.П., розглянувши заяву ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2 про перегляд рішення Ірпінського міського суду від 17.10.2014 року у звязку з нововиявленими обставинами, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд рішення Ірпінського міського суду від 17.10.2014 року у звязку з нововиявленими обставинами, мотивуючи свою заяву тим, що 17.10.2014 року Ірпінський міський суд своїм рішенням задовольнив позов заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Комунального підприємства Бучанське управління житлово-комунального господарства Бучанської міської ради до Бучанської міської ради та інших співвідповідачів (далі - справа № 367/4187/14-ц). Зокрема, судом було визнано недійсним Рішення Бучанської селищної ради від 25.06.2002 № 71/1-4-ХХІУ Про віднесення земель Бучанської селищної ради, які обслуговує Бучанська лісогосподарська установа Київського обласного житлово- комунального управління, до земель житлової та громадської забудови (далі - Рішення № 71/1-4-ХХІУ). Рішенням № 71/1-4-ХХІУ було віднесено землі, вкриті деревною рослинністю в межах Бучанської селищної ради, крім наданих у власність чи користування, до земель житлової та громадської забудови із зарахуванням їх землями запасу, які обслуговуються Бучанською лісогосподарською установою.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 06 лютого 2015 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 жовтня 2014 року - залишено без змін. Вищий спеціалізований суд із розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 29 липня 2015 року рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишив без змін. Постановою Верховного Суду України (далі - ВСУ) від 16 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви

Бучанської міської ради про перегляд судових рішень першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Однак, після розгляду справи № 367/4187/14-ц, ними виявлено нововиявлені обставини, зокрема, що станом на 1994-2003 роки площа смт. Буча становила 923,5469 га.

Так, 03 липня 2017 року у співтоваристві Юридичний відділ Бучанської міської ради Київської області мережі Фейсбук було розміщено публікацію наступного змісту: Нещодавно, під час проведення ремонтних робіт в приміщеннях Бучанська міська рада., які тривалий час не використовувались, серед тисяч документів було виявлено справжній скарб: «Дело по учету земель графическим способом Киево-Святошинского района Киевской области», 1961 року. Не зайвим буде нагадати, що на той час смт. Буча входило до Києво- Святошинського району і наведені матеріали містять відомості про площу селища станом на 1961 рік та детальний опис його меж.

Згідно вказаних матеріалів, які затверджені рішенням виконавчого комітету Києво- Святошинської районної ради депутатів трудящих № 527 від 10.11.1962 року «Про наслідки обліку земель Києво-Святошинського району проведеного графічним способом», територія смт. Буча становила 894 га. На схематичній карті меж землекористувачів Києво- Святошинського району, яка є невід ємною частиною вказаної земельно-технічної документації, територія Бучі позначена під цифрою «9» та «9-2» (див карту). На карті позначено існуючих на той час землекористувачів. Навіть без спеціальних досліджень у сфері землеустрою вбачається, що територія Бучанської дачі, площею 890 га повністю накладається на межі населеного пункту і беззаперечно доводить, що 890 га, принаймні з 1961 року, знаходиться в межах селища Буча. В пояснювальній записці ця територія вказується як «город Буча», а не як «ліс 1-ї категорії» чи навіть «Бучанська лісова дача».

Другий документ., який вдалося відшукати в оригіналі (до цього була лише копія), це документація по обліку земель графічним способом Києво-Святошинського району пізнішого періоду - 1975 року. З картографічного матеріалу, який доданий до цієї документації вбачається, що територія 890 га Бучанської дачі не просто знаходиться в межах смт. Буча, це і є сама Буча.

Зовсім випадкова знахідка подібних документів - це справжня вдача, оскільки про їх існування ніхто навіть не здогадувався. Як виявилось, їх немає навіть у розпорядженні Головне управління Держгеокадастру у Київській області та його територіальних підрозділів, а також в архівних установах. Скоріш за все, в процесі нескінченних реорганізацій державних органів та зміни їх повноважень, за ці документи попросту всі забули.

Отримавши вихідні дані, Бучанська міська рада звернулась до Київського науково- ( дослідного та проектного інституту землеустрою для виконання робіт по відновленню координат поворотних точок меж смт. Буча, які існували в період 1993-2003 років. Результати дослідження показали, що територія смт. Буча у вказаний період становила 923,5469 га. Згідно проведених вимірів та доданого картографічного матеріалу, територія колишньої Бучанської дачі, площею 890 га знаходиться в самісінькому центрі населеного пункту - селища Буча, була і залишається його невід ємною частиною.

Наведені документи розвінчують міф про те, що 890 га знаходились за межами міста Буча, а отже і про існування лісу 1-ї категорії державної форми власності. Адже відомо, що відповідно до ст. 12, 83 Земельного Кодексу України, землі в межах міста належать не Кабінету Міністрів України, а територіальній громаді, від імені та в інтересах якої розпоряджатись ними може виключно орган місцевого самоврядування.

Безумовно, всі ці документи будуть долучені до матеріалів судових справ, подані до експертних установ та органу досудового розслідування для встановлення обєктивної істини, що надасть можливість поставити крапку у нескінченних спекуляціях на тему «Бучанського лісу».

Про вказану публікацію їм стало відомо лише 11 липня 2017 року, у звязку з чим на адресу Бучанської міської ради Київської області було скеровано адвокатський запит про надання відповідних справ по обліку земель графічним способом Києво-Святошинського району Київської області за 1960-1980 роки.

Отже, опубліковані документи свідчать про те, що спірні 890 га входили в межі Бучі, а відтак Бучанська міська рада Київської області прийняла законне рішення №71/1-4-ХХІУ, що спростовує висновки суду по справі № 367/4187/14-ц.

За результатами співставлення розміщення витребуваної, згідно рішення Ірпінського міського суду від 17 жовтня 2014 року у справі № 367/4187/14-ц, на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельної ділянки загальною площею 14,0455 га з кадастровим номером :01:059:0321 по вул. Рози Люксембург, 22 в м. Буча та планом меж та схеми розміщення границь смт. Буча можна дійти висновку, що витребувана земельна ділянка знаходиться в межах смт. Буча, що в свою чергу спростовує висновки судів по справі № 367/4187/14-ц.

Отже, вказана нововиявлена обставина: 1) існувала на час розгляду справи; 2) не була і не могла бути відома ОСОБА_1, як процесуальному правонаступнику ОСОБА_3, на момент розгляду справи; 3) істотно впливає на розгляд справи.

Окрім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 05 липня 2017 року у цивільній справі №367/2271/15-ц, яка є подібною справі №367/4187/14-ц, за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави, в особі Кабінету Міністрів України, Київської обласної держав

адміністрації, Національного університету біоресурсів і природокористування України, Бучанської міської ради Київської області, ОСОБА_1, треті особи, і

визнання недійсними рішень, скасування рішень про державну реєстрацію та витребувати земельних ділянок із незаконного володіння дійшов наступного висновку: Повноваження щодо розпорядження землями в межах м. Бучі на вказаний час (2008 рік) належали Бучанській міській раді відповідно до п, 12 Перехідних положень ЗК України.

А отже, з огляду на вищевикладені обставини, заявник вважає, що суд по справі №367/4187/14-ц прийняв незаконне та необґрунтоване рішення, яке не відповідає критеріям правомірного втручання в право ОСОБА_1, як спадкоємця та процесуального правонаступника ОСОБА_3, на мирне володіння майном, згідно сформованої практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 361, п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 362 ЦПК України, заяви про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду.

При цьому заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими' обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили. У разі якщо така заява подана до суду після закінчення цього строку, суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причини пропуску цього строку.

При вивченні справи №367/4187/14-ц суд вважає, що ОСОБА_1 не була учасником процесу.

Згідно зі ст. 37 ЦПК України заяву про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами може подати правонаступник особи, яка брала участь у справі, не залежно від виду провадження, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Однак, суду не надано доказів, що заявниця ОСОБА_4 є правонаступником після смерті померлого 01.09.2015 року ОСОБА_3

Наявність лише самого заповіту (копія якого надана) не свідчить про ту обставину, що ОСОБА_1 прийняла спадщину у встановленому законом порядку.

На підставі вищевикладеного керуючись ст.ст. 121 -122, 361 - 365 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження за заявою про перегляд рішення Ірпінського міського суду по справі №367/4187/14-ц від 17.10.2014 року у звязку з нововиявленими обставинами.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_5