Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/366/15-ц Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 30 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Микитюк О.Ю., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 02 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, з якого, відповідно до заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути матеріальну шкоду в сумі 542 744 грн. та у відшкодування моральної шкоди - 20 000 грн. (а.с.218 т.1). Свої вимоги обґрунтовував тим, що приватний нотаріус ОСОБА_2 вніс виправлення в договір дарування з порушенням положень Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, чим спричинено йому матеріальної шкоди, оскільки він позбувся половини житлового будинку та земельної ділянки, на які заробляв усе життя. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що є інвалідом ІІ групи та через дії відповідача зазнав душевних страждань.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 02 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача його син став власником половини будинку, а він втратив право власності на свою частину майна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 26 серпня 2003 року ОСОБА_3, на підставі посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 договору, подарувала в рівних частках ОСОБА_4 та ОСОБА_5 житловий будинок та земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, які знаходяться по АДРЕСА_1 (а.с.89-90 т.1).

Факт волевиявлення ОСОБА_3 щодо дарування ? частки спірного майна сину ОСОБА_4 підтверджується наявністю згоди ОСОБА_1 на відчуження від його імені майна, придбаного під час шлюбу з ОСОБА_3, а також даними журналу реєстрації вчинення нотаріальних дій про сторони правочину, де зазначені паспортні дані ОСОБА_4

Згодом в договорі дарування були зроблені виправлення і в прізвищі «Ліповцев», літера «і» виправлена на - «и». За таких обставин обдарованим став ОСОБА_4 - син позивача у даній справі та дарувальниці.

Відповідно до змісту ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судом рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання недійсним в частині договору дарування та визнання права власності на майно рішення Малинського районного суду Житомирської області від 30 травня 2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року залишено в силі (а.с.77-83 т.1).

Рішенням же Малинського районного суду Житомирської області від 30 травня 2014 року в задоволені позову ОСОБА_1 в частині визнання недійсним договору дарування 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено за безпідставністю. У мотивувальній частині даного рішення судом першої інстанції зроблено висновок про те, що внесені до договору дарування зміни в прізвищі ОСОБА_1 не роблять договір дарування недійсним та не надають ОСОБА_4 право на житловий будинок і земельну ділянку по АДРЕСА_1. Дане рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили, має преюдиційне значення для розгляду даної справи.

Позадоговірна (деліктна) відповідальність, яка є видом цивільно-правової відповідальності, настає при існуванні складу правопорушення, що включає такі елементи, як: а) протиправність поведінки; б) шкода; в) причинний зв'язок між ними; г) вина заподіювача шкоди. Зазначені підстави визначаються загальними, оскільки для виникнення деліктного зобов'язання їх існування потрібне в усіх випадках, якщо інше не обумовлене законом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, зробленим на підставі ст.ст.440 ЦК 1963 року, ч.1 ст.1166 ЦК України та абзацу другого ч.4 Прикінцевих та перехідних положень, що позивачем не надано достатніх доказів існування всіх елементів складу правопорушення, що виключає настання цивільно-правої відповідальності для відповідача.

Виходячи зі змісту ст.ст.23,1167 ЦК України та загальних підстав цивільно-правової відповідальності моральна шкода є похідним наслідком вчинення іншого правопорушення.

За таких обставин суд першої інстанції повно встановив обставини справи, висновки їм відповідають, правильно застосував норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду, згідно ст.308 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 02 березня 2017року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді: