Справа № 522/5285/17-ц
Провадження № 2/522/6570/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
(вступна та резолютивна частини)
24 липня 2017 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Бойчука А. Ю..,
при секретарі Іскрич В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛАБА» до ОСОБА_1, треті особи: Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Відділ примусового виконання рішень головного управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, Слідче управління ГУМВС України в Одеській області про звільнення заставного майна з-під арешту, -
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 61, 88, 214-217,224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛАБА» задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути переглянуте за заявою відповідача, якій не приймав участі при розгляді справи, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ю. Бойчук

Справа № 522/5285/17-ц

Провадження № 2/522/6570/17

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Бойчука А. Ю..,

при секретарі Іскрич В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛАБА» до ОСОБА_1, треті особи: Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Відділ примусового виконання рішень головного управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, Слідче управління ГУМВС України в Одеській області про звільнення заставного майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, треті особи: Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Відділ примусового виконання рішень головного управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, Слідче управління ГУМВС України в Одеській області, по якому просить:

-зняти арешт з квартир під номерами 37 та 41, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, буд.39, що був накладений 09.11.2015 року Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: б/н, виданої 09.11.2015р., номер запису про обтяження 11962442;

-зняти арешт з квартир під номерами 37 та 41, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, буд.39, що був накладений 19.03.2015 року головним державним виконавцем Кравець О.В Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, , на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП346473477 виданий 12.02.2015, номер запису про обтяження 9095074;

-зняти арешт з квартир під номерами 37 та 41 що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, буд.39, що був накладений 25.03.2012 року відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, , на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 42561125, виданої 25.03.2014 року, номер запису про обтяження 5102587;

-зняти арешт з квартир під номерами 37 та 41, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, буд 39, щ обув накладений 20.06.2012 року Слідчим управлінням ГУ МВС України в Одеській області, ст. слідчим Сягровець Т.М. на підставі Постанови про накладання арешту на нерухоме майно, б/н по к/с № 7 від 14.06.2012, реєстраційний номер обтяження: 12642982;

-зняти арешт з квартир під номерами 37 та 41. що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, буд.39, що був накладений 12.09.2012 року головним державним виконавецем ОСОБА_2 відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, Код: 34929741, на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №34255226 від 12.09.2012р., реєстраційний номер обтяження: 12983466.

Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги пітримувала в повному обсязі просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений, поважних причин неявки суду не надавав. Згідно ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди представника позивача, на підставі ст.224-225 ЦПК України, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи.

Представник третьої особи відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України в судовому засіданні у задоволені позовної заяви заперечував, просив у задоволені позову відмовити.

Представник третьої особи відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений, 15.06.2017 року до суду надав заперечення в яких зазначив: що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №1522/3090/12 виданий 12.09.2012 р. Відповідно до вище вказаного виконавчого провадження в боржника ОСОБА_1 станом на теперішній час є заборгованість за постановами про стягнення виконавчого збору. У звязку з вищенаведеним просить у задоволенні позову ТОВ «АЛАБА» про звільнення майна з-під арешту відмовити в повному обсязі.

Представник третьої сторони Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений, поважних причин неявки суду не надавав.

Представник третьої сторони слідчого управління ГУ МВС України в Одеській області у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений, поважних причин неявки суду не надавав.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту.

З матеріалів справи вбачається, що 28 лютого 2008 року між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ML 500/030/2008 (надалі «Кредитний договір»), згідно з яким останній отримав у Банка кредит в розмірі 600 000,00 доларів США (шістсот тисяч доларів США 00 центів) строком до 28.02.2026 року.

В забезпечення виконання кредитних зобовязань ОСОБА_1 в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме:

трикімнатну квартиру під номером 37, загальною площею 139,1 кв.м., що знаходиться в м. Одесі по вулиці Успенській у будинку №39.

Двокімнатну квартиру під номером 41, загальною площею 186,3 кв.м., що знаходиться в м. Одесі по вулиці Успенській у будинку № 39.

на підставі Договору іпотеки укладеного 28 лютого 2008 року і посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 28.02.2008 року за реєстрованим №3045.

21 лютого 2017 року позивачем було придбано права вимоги за кредитним договором ML 500/030/2008 від 28.02.2008 р., договорами поруки від 28.02.2008 року та договором іпотеки, округу зареєстрованого в реєстрі за №3045 на підставі договорів відступлення прав вимог.

09.11.2015 року Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (, адреса: Україна, 65023, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пастера, 58) на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: б/н, виданої 09.11.2015р. видавник: ОСОБА_4, Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Одеська обл. було накладено арешт все нерухоме майно ОСОБА_1, номер запису про обтяження 11962442.

19.03.2015 року головним державним виконавцем Кравець О.В Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області (, країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, 65045, Одеська обл., м. Одеса, вул. Преображенська, 64), на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП№46473477, виданий 12.02.2015, накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1, номер запису про обтяження 9095074.

25.03.2014 року Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (, адреса: Україна, 01001, м.Київ, вул. Артема, 73) на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 42561125, виданої 25.03.2014, в рамках примусового виконання виконавчого листа № 1522/3090/12 від 12.09.2012 виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 10280781,66 грн. на користь ОСОБА_5 накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1, номер запису про обтяження 5102587.

20.06.2012року Слідчим управлінням ГУМВС України в Одеській області, ст. слідчим Сягровець Т.М. на підставі Постанови про накладення арешту на нерухоме майно, б/н по к/с №7 від 14.06.2012 накладено арешт на невизначене майно все нерухоме майно ОСОБА_1, Реєстраційний номер обтяження: 12642982.

12.09.2012 року головним державний виконавець Коваленко В.О. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області (Код: 34929741, 65045, Одеська обл., м. Одеса, вул. Преображенська, 64) на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №34255226 від 12.09.2012р. накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 в межах суми 9995000 грн., Реєстраційний номер обтяження: 12983466.

Відповідно до статті 1 Закону України « Про виконавче провадження» в редакції, що була чинна на момент виникнення спірних відносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

За правилами частини 1 статті 6 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Законом України «Про іпотеку» ч.6 статті 3 та статтею 7 передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не і зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Крім того, положеннями статті 572 Цивільного кодексу України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 статті 37 Закону «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється по такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

Відповідно до статті 9 вищевказаного закону іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу). Іпотекодавець має право одержувати від предмета іпотеки продукцію, плоди і доходи, якщо інше не встановлено іпотечним договором.

За приписами абзацу 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952- IV обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Згідно з частиною 1 статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинна на момент виникнення спірних відносин, заходами примусового виконання рішень є, в тому числі, звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (описі), вилученні та примусовій реалізації. Отже, арешт (опис) майна є однією із стадій звернення стягнення на майно боржника.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також проведенням опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувана - заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та розяснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Верховний Суд України в листі від 01.02.2015 р. про аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, висловив таку правову позицію щодо вирішення спорів про звільнення майна, яке предметом іпотеки, з-під арешту, накладеного державним виконавцем у процесі здійснення виконавчого провадження.

Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим статтею 60 «Про виконавче провадження» обумовлено з спадки, підстави й порядок зняття арешту з майна. В силу положень статті 54 Закону звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувана - заставодержателя.

Згідно із частиною 4 цієї норми заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. При цьому встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у випадках, передбачених частиною З статті 54 цього самого закону. Ураховуючи наведене, а також виходячи із суті іпотеки, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню.

Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту частин 6 та 7 статті 3 Закону «Про іпотеку» убачається, що у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла синіше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна. При цьому не має підстав відмовляти у звільненні з-під арешту зазначеного майна у звязку з відсутністю факту реального порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання боржником на момент пред'явлення відповідної вимоги. Факт порушення основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя й не пов'язується з його існуванням, а отже, і порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади па органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів майна обмежує законні права Іпотекодержателя, щодо повного та своєчасного задоволення вимог КС «Істок» за рахунок квартири АДРЕСА_1, а також унеможливлює її реалізацію у разі необхідності.

Відповідно до приписів статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із розясненням постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.1976 року з наступними змінами „Про судову практику в справах про виключення майна з опису, за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Враховуючи, що реалізація прав позивача є неможливою без надання захисту судом в обраний ним спосіб, суд вважає за можливе зняти арешти, накладені відповідачем, оскільки законних підстав для збереження накладених арештів судом не встановлено, а тому, враховуючи усі інші встановлені судом обставини, подальше збереження без достатніх підстав вжитих попередньо заходів є неможливим та безпідставним.

Аналізуючи вищевказані обставини справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги передбачені пунктами 2,3,4,6 підлягають задоволенню, так як постанови якими були накладено арешт були винесені після укладання договору іпотеки.

Щодо позовних вимог в частині зняття арешту з квартир під номерами 37 та 41, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, буд 39, що був накладений 20.06.2012 року Слідчим управлінням ГУ МВС України в Одеській області, ст. слідчим Сягровець Т.М. на підставі Постанови про накладання арешту на нерухоме майно, б/н по к/с № 7 від 14.06.2012, реєстраційний номер обтяження: 12642982, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в ході досудового слідства у кримінальній справі, слідчим 15.06.2012, відповідно до ст.125,126 КПК України (в ред. 1960 року) винесено постанову про накладання, арешт на все майно ОСОБА_1

Разом з тим, 20.11.2012 р набув чинності новий Кримінально-процесуальний кодекс України.

Відповідно до п.9 Перехідних положень КПК України від 20.11.2012, запобіжні заходи, арешт майна, відстрочення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, у даному випадку, згідно ч.4 ст.126 КПК України (в ред. 1960 року), накладання арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

В той же час, з листа за підписом заступника прокурора Одеської області від 13.06.2017 року №5617-17 вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні на теперішній час зупинено на підставі п.3 ч.1 ст.280 КПК України.

З огляду на викладене, підстав для скасування арешту накладеного 20.06.2012 року Слідчим управлінням ГУ МВС України в Одеській області, ст. слідчим Сягровець Т.М. у суду немає.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити частковоВраховуючи викладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 61, 88, 214-217,224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛАБА» задовольнити частково.

Зняти арешт з квартир під номерами 37 та 41, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, буд.39, що був накладений 09.11.2015 року Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: б/н, виданої 09.11.2015р., номер запису про обтяження 11962442.

Зняти арешт з квартир під номерами 37 та 41, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, буд.39, що був накладений 19.03.2015 року головним державним виконавцем Кравець О.В Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, , на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП346473477 виданий 12.02.2015, номер запису про обтяження 9095074.

Зняти арешт з квартир під номерами 37 та 41 що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, буд.39, що був накладений 25.03.2012 року відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, , на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 42561125, виданої 25.03.2014 року, номер запису про обтяження 5102587.

Зняти арешт з квартир під номерами 37 та 41. що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, буд.39, що був накладений 12.09.2012 року головним державним виконавецем ОСОБА_2 відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, Код: 34929741, на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №34255226 від 12.09.2012р., реєстраційний номер обтяження: 12983466.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути переглянуте за заявою відповідача, якій не приймав участі при розгляді справи, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ю. Бойчук