Справа №560/850/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2017 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі Катюха К.В.,

за участю представника позивача - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та просить визнати за ним право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Залужжя по вул. Лугова, 159, Дубровицького району Рівненської області, згідно Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого приватним підприємцем ОСОБА_8 станом на 02 листопада 2015 року, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батька ОСОБА_9, який помер 10 вересня 2012 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 10 вересня 2012 року помер його батько ОСОБА_9, який за життя мав житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Залужжя по вул. Лугова, 159, Дубровицького району Рівненської області. Після смерті батька відкрилася спадщина на спадкове майно для спадкоємців першої черги за законом, так як заповіту він не залишив. Оформити спадщину на вказаний житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами через нотаріальну контору і отримати свідоцтво про право на спадщину, яке було б тим необхідним правовстановлюючим документом, немає можливості у зв'язку з неможливістю отримати та надати в нотаріальну контору витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно того, що спадкодавець є власником житлового будинку. На даний час оформити первинну реєстрацію права власності на батька та внести дані про нього, як власника до реєстру прав власності на нерухоме майно уже неможливо у зв'язку з його смертю.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Згідно поданих заяв, просять розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги визнають.

Вислухавши представника позивача, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав.

Із довідки, виданої Дубровицькою районною державною нотаріальною конторою №02-14/511 від 21 жовтня 2015 року вбачається, що після смерті ОСОБА_9, який помер 10 вересня 2012 року за поданою заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини, заведена спадкова справа №11/2013. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с.17).

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №126093 (а.с.5) ОСОБА_9 помер 10 вересня 2012 року, про що складено відповідний актовий запис №16.

Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до статті 1218 Цивільного кодексу України, входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з його смертю.

Факт родинних відносин позивача із померлим стверджується копією свідоцтва про народження серії І-ГЮ №355110, з якого вбачається, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_9 (а.с.7).

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_9 фактично належав житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Залужжя по вул. Лугова, 159, Дубровицького району Рівненської області, що підтверджується випискою з погосподарської книги від 19 червня 2017 року №1116, виданою Залузькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області (а.с.9).

Згідно довідок №1119 та №1120 від 19 червня 2017 року, виданих виконавчим комітетом Залузької сільської ради Дубровицького району Рівненської області, вбачається, що ОСОБА_9 був зареєстрований та проживав одиноко в ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час у вищевказаному житловому будинку ніхто не зареєстрований та не проживає (а.с.10,11).

Згідно пункту 1.1 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах від 11 травня 2005 року за №487/10767, здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і/або земельної ділянки.

Однак, процедуру державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703.

Постановою Кабінету Міністрів від 05 серпня 1992 року №449 встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Держбудом.

Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності.

У відповідності до частини 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок збудований в 1966 році, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв'язку з викладеним, ОСОБА_9 набув право власності на житловий будинок №159 по вул. Лугова в с. Залужжя, хоча і не здійснив його державної реєстрації.

В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за ОСОБА_9 є неможливою, оскільки його цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті особи, як це передбачено статтями 25, 346 Цивільного кодексу України.

Відповідно до заяв відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, останні відмовились від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті їх батька ОСОБА_9 (а.с.18-21).

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою.

За таких підстав, суд переконується в тому, що ОСОБА_2 згідно норм спадкового права, став власником спадкового майна померлого і набув право власності на нього.

Керуючись статтями 328, 392, 1216, 1296 Цивільного кодексу України, статтями 10, 60, 212, 215, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Залужжя по вул. Лугова, 159, Дубровицького району Рівненської області, згідно Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого приватним підприємцем ОСОБА_8 станом на 02 листопада 2015 року, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батька ОСОБА_9, який помер 10 вересня 2012 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно:

Голова Дубровицького

районного суду ОСОБА_10