АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 753/448/17 Головуючий у 1-ій інстанції - Комаревцева Л.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7373/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня2017 року колегія суддів cудової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Музичко С.Г.,

Суддів - Рейнарт І.М.,Немировської О.В.

при секретарі - Гоін В.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року заяву про забезпечення позову ОСОБА_3 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми задоволено.

Накладено арешт на транспортний засіб Lexus GX 470, 2008 року випуску, об'єм двигуна: 4664 см3, д.н.з. НОМЕР_1, який належить на праві власності відповідачеві ОСОБА_2

В поданій апеляційній скарзі відповідач просить ухвалу суду скасувати.

В обґрунтування своїх вимог посилається на відсутність обставин, за яких невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. На її думку, накладення арешту на транспортний засіб не є співмірним із заявленими позовними вимогами, а тому такий засіб є безпідставним та необґрунтованим.

В судове засідання сторони не з'явились, про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, тому в силу ст. 305 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за їх відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У січні 2017 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми в розмірі 46 605,00 гривень.

Ухвалою суду від 09 березня 2017 року відкрито провадження по даній справі.

Позивач 20 квітня 2017 року звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб: Lexus GX 470, 2008 року випуску, об'єм двигуна: 4664 см3, д.н.з. НОМЕР_1, який належить на праві власності відповідачеві ОСОБА_2

Обгрунтовуючи заяву позивач посилався на те, що невжиття судом заходів забезпечення позову надасть можливість відповідачу ухилятись від взятих на себе обов'язків та в майбутньому може привести до утруднення чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це вжиття заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Їх вжиття гарантує реалізацію позовних вимог у разі їх задоволення і саме по собі не може порушувати права відповідача, оскільки носить тимчасовий характер.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції не з`ясував чи відповідає обраний позивачем вид забезпечення позову заявленим позовним вимогам. Зокрема, у позові ОСОБА_3 просив стягнути з відповідача сплачену за товар грошову суму в розмірі 46 605,00 грн., проте, при подачі заяви про забезпечення позову ним не вказано вартості транспортного засобу, яка б відповідала вартості заявленим позовним вимогам.

Колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта про те, що середня ринкова вартість автомобіля, на який накладено арешт становить близько 700 000,00 гривень (а.с. 55-61), з чого слідує, що вказаний вид забезпечення позову є неспівмірним із заявленими позовними вимогами.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, не з'ясував обсяг позовних вимог, даних про особу відповідача, а також не навів відповідних мотивів, чи відповідає обраний позивачем вид забезпечення позову позовним вимогам.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити .

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року скасувати. Постановити нову ухвалу наступного змісту.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді