Справа №471/393/17-ц 01.08.2017 01.08.2017 01.08.2017
Провадження №22-ц/784/1710/17
Справа № 471/393/17-ц Головуючий у 1-й інстанції Скарницька І.Б.
Провадження № 22ц-784/1710/17 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

01 серпня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Андрієнко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на ухвалу Братського районного суду Миколаївської області від 30 травня 2017 року, постановлену у справі за поданням Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції (далі Братський ВДВС ГТУЮ) у Миколаївській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника,

в с т а н о в и л а:

У травні 2017 року Братський ВДВС у Миколаївській області звернувся в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа.

Державний виконавець посилався на те, що на виконанні у Братському ВДВС ГТУЮ перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 814 /710/14 від 11 липня 2014 року, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом, а також наказів № 915/126/14 від 11 березня 2014 року, № 915/580/15 від 12 січня 2016 року, № 915/1505/13 від 12 листопада 2013 року, виданих Господарським судом Миколаївської області про стягнення заборгованості з ФГ «Нива», головою якого є ОСОБА_3

Посилаючись на наявність у боржника не виконаних зобов'язань, а також на те, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобовязань, державний виконавець просив тимчасово обмежити його у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 30 травня 2017 року в задоволенні подання відмовлено.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_2, який є стягувачем за виконавчим документом, просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на її незаконність та постановити нову ухвалу, яким подання державного виконавця задовольнити.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 грудня 2013 року державним виконавцем Братського ВДВС ГТУЮ відкрито виконавче провадження по виконанню наказу № 915/1505/13 виданого 12 листопада 2013 року Господарським судом Миколаївської області про стягнення 357 302 грн. 17 коп. боргу з ФГ «Нива».

05 травня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження виконанню наказу № 915/126/14 виданого 11 березня 2014 року Господарським судом Миколаївської області про стягнення з ФГ «Нива» боргу в розмірі 16 827 грн.

07 жовтня 2014 року відкрито виконавче провадження на примусове виконання виконавчого листа № 814/710/14 виданого 11 липня 2014 року Миколаївським окружним адміністративним судом про стягнення з ФГ «Нива» податкового боргу.

Звертаючись з поданням, державний виконавець посилається як на підставу звернення до суду на ухилення боржника від виконання зобовязань.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 118 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час звернення в суд із поданням), державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 ч. 3 вказаного Закону передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Зі змісту наведених норм закону вбачається, що можливість тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України повязана з ухиленням останнього від виконання судового рішення.

На момент звернення з поданням факт ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обовязків у виконавчому провадженні повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, які додані до подання державного виконавця.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не допущення в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать боржнику або якими він користується для проведення виконавчих дій; не подання виконавцю декларації про доходи та майно, у тому числі про майно, яким боржник володіє спільно з іншими особами; неявка на вимогу виконавця.

Однак, в порушення вказаних правових норм, державним виконавцем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про умисне ухилення керівника боржника від виконання наказів Господарського суду Миколаївської області та Миколаївського окружного адміністративного суду. Зокрема, що боржник має змогу виконувати зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

В поданні державним виконавцем навіть не зазначено в чому саме полягає ухилення боржника від виконання зобовязань та які процесуальні дії, передбачені нормами Закону України «Про виконавче провадження», були виконані державним виконавцем спрямовані на виконання судового рішення. В поданні державний виконавець як на підставу у тимчасовому обмеженні боржника у праві виїзду за межі України посилається на наявність у ОСОБА_4, який є керівником ФГ «Нива» невиконаних зобовязань та неявку боржника до державного виконавця. Однак неявка боржника до державного виконавця відповідно не є підставою для задоволення подання, оскільки у разі, якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу, що не було застосовано держаним виконавцем.

Враховуючи зазначені обставини та відсутність доказів, які б свідчили про факти умисного ухилення боржника голови ФГ «Нива» від виконання покладених на нього судовими рішеннями зобов'язань, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що державним виконавцем не доведені підстави для вжиття заходів для виконання рішення у вигляді тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Доводи апеляційної скарги ФОП ОСОБА_2 про свідоме невиконання боржником зобов'язань за рішенням суду будь якими доказами не підтверджені.

Що стосується посилань апелянта на неодноразове перетинання боржником кордону, то це не свідчить, що такі дії боржника спрямовані на уникнення цивільно правової відповідальності.

За наведених вище обставин колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвалу суду.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Братського районного суду Миколаївської області від 30 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді :