Справа № 375/254/17
Провадження № 2/375/237/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2017 року Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Литвина О.В.,

при секретарі - Юрченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про визнання права користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду із позовом, ОСОБА_1 просить визнати за нею право користування однокімнатною житловою квартирою № 53 у будинку № 11 по вул.Тополева в смт.Рокитне Київської області.

В обгрунтування заявленої вимоги посилається на те, що відповідачем не визнається на даний час таке її право і з приводу чого у них постійно виникають спори, під час яких він посилається на те, що вона не має жодних прав на квартиру.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали за викладених у ньому обставин і підстав та просили задовольнити.

Також позивач суду показала, що відповідач не визнає її право на проживання у квартирі та неодноразово їй про це заявляв і що окрім неї можуть підтвердити свідки. Також уточнила, що вона бажає брати участь в утриманні квартири при досягненні з цього приводу домовленостей із відповідачем, але цього не відбувається.

Представник позивача адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя та вважає, що своїми діями відповідач порушує законне право позивача на проживання у квартирі, передбачене ст.156 ЖК України.

Відповідач позов не визнав та суду показав, що дійсно позивач проживає у квартирі, що йому належить, з часу їх одруження, але вона є зареєстрованою у своїх батьків у с.Шарки Рокитнянського району. Участі в утриманні квартири вона не приймає. В розмовах між ними він інколи говорив їй, що належного їй у квартирі нічого не має. На даний час у нього є заперечення проти проживання позивача у квартирі до зміни нею своєї поведінки.

Своєї позиції щодо рішення суду у справі у судових дебатах не висловив.

Заслухавши сторін спору та їх представників, свідків, дослідивши отримані у справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони спору 02.03.1999 року уклали шлюб та стали проживати у спірній квартирі, яку у послідуючому відповідач приватизував на своє імя і про що свідчить Свідоцтво про право власності № 176 від 18.10.2000 року. У квартирі на даний час є зареєстрованими відповідач та син сторін спору - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач є зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_2, у своїх батьків, проте з часу одруження постійно проживає у спірній квартирі. Сторони перебувають у шлюбі, проте відносини між ними, як подружжям не існують і на даний час відповідач має заперечення з приводу проживання у вказаній квартирі відповідача по причині неналежної на його думку поведінки останньої та повідомив їй, що по закінченню сином школи він змусить її залишити квартиру.

Викладене не знайшло свого спростування у судовому засіданні зі сторони відповідача та підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів, які обєктивно відображають обставини даного спору і якими окрім пояснень у судовому засіданні сторін спору та їх представників є:

●Пояснення у судовому засіданні свідка ОСОБА_5 в тім, що 06.11.2016 року в день народження сина сторін спору вона особисто чула через двері сварку між сторонами спору, під час якої ОСОБА_2 сказав позивачу, що чим старше становиться син, тим менше залишилося їй знаходитися у квартирі;

●Пояснення у судовому засіданні свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в тім, що зі слів позивача їм відомо, що відповідач погрожує позивачу виселенням із квартири;

●Паспорт на імя позивача СТ 256435, виданий 28.03.2011 року Рокитнянським РВ ГУ МВС України в Київській області, відповідно до даних якого позивач є зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12);

●Свідоцтво про одруження сторін спору І-БК № 034040, видане 02.03.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Рокитнянського району Київської області (а.с. 5);

●Свідоцтво про право власності на житло № 176 від 18.10.2000 року на імя ОСОБА_2, відповідно до якого останній являється власником однокімнатної житлової квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6);

●Свідоцтво про народження сина сторін спору ОСОБА_4, І-БК № 092187, виданого 17.12.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області (а.с. 7);

●Витяг з будинкової книги квартири АДРЕСА_1, з якого вбачається, що у квартирі є зареєстрованими з 01.03.1995 року ОСОБА_2, а з 30.05.2008 року ОСОБА_4 (а.с. 8-9);

●Акт обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 від 06.02.2017 року (а.с. 11).

Обставину заперечення проти проживання позивача у квартирі АДРЕСА_1 відповідач у судовому засіданні визнав, а саме, що він заперечує проти цього до зміни позивачем своєї поведінки, а тому доказуванню відповідно до положень ст.61 ЦПК України така обставина не підлягає.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до положень статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та розгляду заявлених заяв і клопотань.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу в межах заявленої вимоги та на підставі тих доказів, які надані сторонами спору та їх представниками.

Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами спору, регулюються положеннями ст. 47 ОСОБА_8 України, ст.ст. 2, 9, 156 ЖК України.

Серед основних прав і свобод людини і громадянина ОСОБА_8 України проголошує право на житло. Тобто право на житло-це одне із найважливіших соціально-економічних прав громадянина України, оскільки воно стосується основ життя людини.

Відповідно до ст. 25 Загальної декларації прав людини «Кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг. Житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоров'я і добробуту її самої та її родини».

Повага до права людини на житло закріплена також у статті 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод.

У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони спору перебувають у зареєстрованому шлюбі та проживають разом з часу одруження у спірній квартирі.

Відповідно до положень ч. 4 та 5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з

підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Як вбачається із встановлених обставин спору відповідач не визнає право користування позивачем належною йому на праві власності квартирою, а тому останнє підлягає судовому захисту у відповідності до положень ч.1 ст.15 ЦК України в тім, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і способом захисту такого її порушеного права має бути у відповідності до вимог пункту першого частини другої статті 16 вказаного Кодексу визнання права.

Підстав для відмови у захисті такого її порушеного права відповідно до положень ч. 3 ст.16 ЦК України судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням наравні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать: дружина власника, їх діти і батьки.

Враховуючи встановлені судом обставини спору про перебування сторін спору у шлюбі, обставину постійного проживання позивача у спірній квартирі з моменту укладення шлюбу, вказані положення закону, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на отриманих у справі доказах та законі, а тому її порушене право підлягає судовому захисту шляхом визнання права користування однокімнатною житловою квартирою № 53 у будинку № 11 по вул.Тополева в смт.Рокитне Київської області.

На підставі викладеного, керуючись ст. 47 ОСОБА_8 України, ст.ст. 6, 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод, ст. 25 Загальної декларації прав людини, ст.ст. 2, 9, 156 ЖК України, ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування однокімнатною житловою квартирою № 53 в будинку № 11 по вул.Тополева в смт.Рокитне Київської області.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Рокитнянський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне обгрунтування рішення виготовлено 07.08.2017 року.

Суддя О.Литвин

Рішення набрало законної сили «____»__________________20____ року