АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2648/17 Справа № 181/1000/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області про визнання права на спадкування, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області про визнання права на спадкування, мотивуючи тим, що з 2002 року вона постійно проживала однією сімєю по вул.Сташкова,20 в с.Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області з ОСОБА_3, з яким була повязана спільним побутом. Вони сумісно вели господарство, мали взаємні права та обовязки.

Зазначала, що 11 лютого 2008 року ОСОБА_3 помер, після чого відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,390га, яка розташована на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, а тому вона є спадкоємицею четвертої черги на право спадкування за законом, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Вказувала, що зверталася з заявою про встановлення факту проживання однією сімєю та фактичного прийняття спадщини, яку ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2016 року було залишено без розгляду, оскільки вбачався спір про право, що рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2014 року земельну ділянку, яку вона має намір успадкувати, визнано відумерлою спадщиною та передано її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

Посилаючись на те, що вона мешкала однією сімєю з ОСОБА_3 по вул.Сташкова,20 в с.Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області, вела спільне господарство, поховання ОСОБА_3 провела за свій рахунок, таким чином фактично прийняла спадщину після його смерті, при цьому не заявляла про відмову від неї, а заповіт у виконкомі Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області від імені ОСОБА_3 не посвідчувався, просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право на спадкування після смерті ОСОБА_3, померлого 11 лютого 2008 року, як спадкоємця четвертої черги, який постійно проживав разом із спадкодавцем однією сімєю не менше 5 років до часу відкриття спадщини по вул.Сташкова,20 в с.Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області.

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

В апеляційній скарзі прокуратура Дніпропетровської області, діючи в інтересах держави в особі Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2016 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2)чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3)які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4)яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 11 лютого 2008 року помер ОСОБА_3 (а.с.8)

ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 4.390га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДП №089170, виданий 05 квітня 2005 року Межівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею (а.с.7).

Згідно довідок виконкому Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №2860 від 03 листопада 2016 року та №2994 від 14 листопада 2016 року, позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2002 року та по день смерті ОСОБА_3 проживали однією сім'єю по вул.Сташкова,20 в с.Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області, вели спільне господарство і ОСОБА_2 здійснила поховання останнього (а.с.11,12).

Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2016 року заяву ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю з ОСОБА_3 та фактичного прийняття спадщини залишено без розгляду з підстав наявності спору про право (а.с.13).

Крім того, рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2014 року за заявою прокурора Межівського району Дніпропетровської області в інтересах Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області про визнання спадщини відумерло визнано земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,390 гектарів, розташовану на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, яка на підставі державного акту на право на земельну частку (пай) серії ДП №089170, виданого 05 квітня 2005 року, що належала ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, спадщиною відумерлою та передано її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини (а.с.9).

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що є доведеним факт проживання однією сімєю позивача разом з ОСОБА_3 з 2002 року по 11 лютого 2008 року, тобто не менше як пять років до часу відкриття спадщини, а тому вважав позов таким, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів не може такі висновки суду визнати обґрунтованими у з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, але відповідно до ч.2 ст.13 ЦК України при здійснені своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.ст.1216,1217 ЦК України).

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 3 СК України визначено, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї, тощо.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України).

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів стосовно заявлених вимог.

Колегія суддів наголошує на тому, що не може прийняти до уваги довідки виконкому про те, що позивач та померлий ОСОБА_3 проживали однією сімєю, оскільки позивач на той час перебувала у зареєстрованому шлюбі.

Так в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт ведення спільного господарства, вчинення дій по догляду за спадкодавцем.

Крім того, матеріали справи не містять даних стосовно реєстрації місця проживання померлого ОСОБА_3

У звязку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права на спадкування як спадкоємцем четвертої черги.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь прокуратури Дніпропетровської області необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 606 грн.32 коп.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області про визнання права на спадкування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь прокуратури Дніпропетровської області судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 606 грн.32 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_4