АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 674/247/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1198/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Пєнти І.В.,

секретар Задвірний В.І.,

з участю апелянта та його представника,

представника ПАТ «Фідобанк»,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 5 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, Служба у справах дітей Дунаєвцької районної державної адміністрації, Дунаєвецька районна державна адміністрація як орган опіки і піклування про визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи - Служба у справах дітей Дунаєвцької районної державної адміністрації, Дунаєвецька районна державна адміністрація як орган опіки і піклування, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановила:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 27 серпня 2008 року уклав кредитний договір з ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк». В забезпечення виконання умов кредитного договору між ним та відповідачем було укладено договір іпотеки, предметом якого було домоволодіння та земельна ділянка, на якій воно розташоване, по провулку Гулеватого, 27 в с. Маків, Дунаєвецького району Хмельницької області.

Позивач вказував, що названий договір іпотеки укладений з порушенням норм чинного законодавства, оскільки не було отримано нотаріально посвідченої згоди дружини та дозволу органу опіки та піклування на його укладення, правовстановлюючі документи на предмет іпотеки не відповідають умовам договору іпотеки.

Враховуючи вищезазначене позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати недійсним договір іпотеки від 27 серпня 2008 року, укладений між ним та ПАТ «Фідобанк», зобовязати приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу ОСОБА_4 виключити з реєстру запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано в іпотеку за договором.

В квітні 2016 року ПАТ «Фідобанк» звернулося в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позову зазначав, що рішенням Дунаєвецького районного суду від 30 травня 2011 року на користь ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором від 27.08.2008 року в розмірі 48083,49 доларів США, що еквівалентно 381 782,91 грн. Однак, рішення виконане не було, тому ПАТ «Фідобанк», з урахуванням уточнених позовних вимог, просив в рахунок погашення цієї заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки домоволодіння та земельну ділянку, на якій воно розташоване, що знаходиться за адресою: провулок Гулеватого, 27 в с. Маків, Дунаєвецького району Хмельницької області, шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною 1 136 911 грн.

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 5 травня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки відмовлено. Зустрічний позов ПАТ «Фідобанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ "Фідобанк" за кредитним договором, укладеним між ВАТ «Ерстре Банк» і ОСОБА_1 №014/28521/3/22142 від 27.08.2008 року, що стягнута рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 30 травня 2011 року по поверненню кредиту, сплаті відсотків та пені в розмірі 48083,49 (сорок вісім тисяч вісімдесят три долари США 49 центів), що в перерахунку на національну валюту України за курсом НБУ станом на 10.03.2011 року,7.94 грн. за 1 дол. США становить 381782,91 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно Договору іпотеки від 27.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №4097, а саме: домоволодіння (житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями) загальною площею домоволодіння 319,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька область Дунаєвецький район село Маків, провулок Гулеватого, будинок №27 та земельну ділянку на якій розташоване дане домоволодіння, площею 0,17 га, кадастровий номер .01.015.0012, цільове призначення для обслуговування індивідуального житлового будинку, яка знаходиться за адресою: Хмельницька область Дунаєвецький район село Маків, провулок Гулеватого, будинок №27, що належать на праві приватної часткової власності по 1/2 частині ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, встановленої Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною 1 136 911 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням суду просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його первісний позов про визнання недійним договору іпотеки. На його думку суд не врахував тих обставин, що спірний договір укладений з порушенням норм чинного законодавства щодо необхідності отримання нотаріальної згоди подружжя на його укладення, дозволу органу опіки та піклування, оскільки на момент укладення договору в домоволодінні проживала неповнолітня дитина. Не погоджується з висновком суду про те, що він ввів банк в оману щодо дати народження дитини і стверджує, що укладенням договору іпотеки порушено право дитини на житло. Суд не аргументував, чому не прийняв до уваги докази щодо невідповідності фактичних даних щодо площі домоволодіння та земельної ділянки тим, які вказані в договорі іпотеки та в письмовій згоді ОСОБА_2 на передачу його в іпотеку.

Вказав також на порушення норм процесуального права щодо неналежного повідомлення відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи, занижену вартість домоволодіння, визначену у висновку експерта, неправомірність звернення стягнення на весь будинок.

Судом не аргументовано не застосування до спірних правовідносин Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник апеляційну скаргу підтримали.

Представник ПАТ "Фідобанк" проти задоволення скарги заперечив.

Заслухавши сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що ПАТ «Фідобанк» є правонаступником ВАТ «Ерсте Банк», у зв'язку із чим усі права та обов'язки останнього перейшли до позивача.

27 серпня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» (в подальшому змінив найменування на ПАТ «Ерсте Банк», повним правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк») та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 014/28521/3/22142 про надання кредиту на споживчі цілі в сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) доларів США, строком до 26.08.2018 року під 14,5% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27.08.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Ерсте Банк» було укладено іпотечний договір, що посвідчений приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу ОСОБА_4 Відповідно до умов договору ОСОБА_1 передав в іпотеку банку наступне нерухоме майно: домоволодіння (житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями), загальною площею домоволодіння 319,1 кв.м., шо знаходиться за адресою: Хмельницька область, Дунаєвецький район, село Маків, провулок Гулеватого, будинок №27, та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Маківською сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області 05 червня 2003 року, зареєстрованого в Дунаєвецькому МКП «Інвентарбюро» за № 9-324, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 1361682. Загальна площа домоволодіння становить 319,1 кв.м., житлова площа 65,2 кв.м., загальна вартість домоволодіння 256 634 грн.; земельна ділянка, на якій розташоване зазначене в п. 1.2.1 цього Договору домоволодіння, площею 0,17 га, кадастровий номер .01.015.0012, яке знаходиться за адресою: Хмельницька область Дунаєвецький район село Маків, та належилъ іпотекодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ХМ номер 003556, виданого Маківською сільською Радою народних депутатів Дунаєвецького району Хмельницької області 15 липня 1998 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 308, цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування індивідуального житлового будинку (а.с.65-67).

Як встановлено судом першої інстанції при укладенні іпотечного договору ОСОБА_1 не повідомив нотаріуса та іпотекодержателя про наявні права третьої особи ОСОБА_3, який на той момент був неповнолітнім, щодо користування предметом іпотеки. При укладенні договору іпотеки ОСОБА_1 надав банку довідку №535 від 04.08.2008 р. та довідку №579 від 26.08.2008 р., які свідчили про те, що в житловому будинку зареєстрований його син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто свідомо подано інформацію, що останній був повнолітнім на момент укладення договору іпотеки.

Пунктом 2.1.5. іпотечного договору передбачено, що на предмет іпотеки не мають права власності (часткової власності) або право користування діти (особи віком до 18 років).

Верховний Суд України в постанові від 30 вересня 2015 року у справі №6-384цс15 висловив правову позицію про те, що коли власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїми правами законних представників дитини, а може спричинити інші наслідки, передбаченні законодавством, які застосовуються органами опіки та піклування.

Не відповідають дійсності також посилання апелянта на недійсність договору іпотеки від 27.08.2008 року в звязку з невідповідністю площі спірного домоволодіння, зазначеного в іпотечному договорі та його фактичній площі.

Як вбачається з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Дунаєвецького МКП «Інвентарбюро» від 18.08.2008 року, спірне домоволодіння, яке розташоване по провулку Гулеватого, 27, в с. Маків Дунаєвецьког району, складалося з житлового будинку загальною площею 140, 7 кв.м., в т.ч. 65, 2 кв. житлової площі, літньої кухні гараж сарай, огорожа та гараж. Загальна площа всього домоволодіння становить 319,1 кв.м.

Такі характеристики нерухомого майна відповідають даним, які містяться в свідоцтві про право власності на нерухоме майно, виданому Маківською сільською радою 05.06.2003 року, де житлова площа будинку та його загальна площа співвідносяться з даними спірного правочину (65, 2 кв.м. та 140, 7 кв.м. відповідно).

Збільшення загальної площі з 230, 4 кв.м. за даними свідоцтва про право власності на нерухоме майно, до 319,1 кв.м. за даними витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно можна пояснити проведенням в 2008 році добудови гаражу, згідно дозволу виконкому Маківської сільської ради №101 від 30.07.2008 року.

Посилання апелянта на те, що його дружина, ОСОБА_2 не надавала дозволу на передачу спірного нерухомого майна в іпотеку є безпідставним, оскільки справа містить заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на передачу в іпотеку спірного нерухомого майна, посвідчену секретарем Маківської сільської ради ОСОБА_5 11.08.2008 року.

Окремо слід зауважити, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобовязань, тому він не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та проводять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підлягають під дію цього Закону на період його чинності.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відповідна правова позиція міститься в ряді постанов Верхового Суду України, зокрема, №№6-57цс15 від 27.05.2015 року, 6-58цс15 від 27.05.2015 року, 6-82цс16 від 30.11.2016 року.

Врахувавши наведені правові позиції Верховного Суду України, встановивши, що умови договору іпотеки були викладені відповідно до правовстановлюючих документів на нерухоме майно, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову про визнання недійсним договору іпотеки. Отже, доводи апеляційної скарги з наведенням підстав недійсності договору іпотеки, аналогічних викладеним у позовній заяві, є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження.

Щодо зустрічного позову судом правильно встановлено, що рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 30 травня 2011 року справа №2-285/11, яке ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 19 липня 2011 року залишено без змін, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором № 014/285221/3/22142 від 27.08.2008 року по поверненню кредиту, сплаті відсотків та пені в розмірі 48083,49 (сорок вісім тисяч вісімдесят три доларів США 49 центів ), що в перерахунку на національну валюту України за курсом НБУ станом на 10.03.2011 року 7.94 грн. за 1 дол. США становить 381782,91 грн. Дане рішення набрало законної сили, однак на даний час не виконане, заборгованість по кредитному договору не сплачена.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 26 липня 2011 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за якою визнано право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кожного на 1/2 частину житлового будинку, господарських будівель та земельної ділянки, які розташовані за адресою: провулок Гулеватого, 27 в с. Маків, Дунаєвецького району, Хмельницької області. Дана ухвала набрала законної сили (а.с.77).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі, і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 1 і 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Пунктом 5.4 іпотечного договору визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, шляхом продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності та взаємозвязку, врахувавши наведені норми законодавства, суд правильно задовольнив зустрічний позов про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи апеляційної скарги не впливають на законність та обґрунтованість рішення суду і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Питання про розподіл судових витрат вирішено судом згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 5 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6. Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія № 19,27