Справа № 750/1827/17 Провадження № 22-ц/795/1298/2017 Головуючий у I інстанції Логвіна Т. В. Доповідач - Висоцька Н. В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Мамонової О.Є.

із секретарем Шкарупою Ю.В.

за участю: представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 25 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання дійсним договору банківського вкладу та визнання права на відшкодування заборгованості за договором банківського вкладу,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про визнання дійсним договору банківського вкладу та визнання права на відшкодування заборгованості за договором вкладу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.01.2015 між сторонами було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) № 007-24500-090215 «Найкращий від Миколая» у гривнях, у відповідності до якого банком було того ж дня залучено у якості розміщеного ОСОБА_1 депозиту суму у розмірі 200 000,00 грн на строк до 08.08.2015. Зазначає, що кошти було внесено на відкритий Банком рахунок № 3514 на умовах щомісячного нарахування банком процентів на вказану суму із розрахунку 13% річних.

На підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації. В подальшому, виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення № 147 від 03.08.2015 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації до 02.10.2015. За постановою Правління НБУ від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта банк», яким повноваження ліквідатора банку делеговано ОСОБА_2 строком на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017.

До початку процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 було отримано листа, яким повідомлено про те, що укладений між сторонами Договір є нікчемним в силу ряду норм ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI.

При зверненні 30.06.2016 до АТ «Ощадбанк» для отримання належних ОСОБА_1 коштів, 07.07.2016 було повідомлено про те, що позивача було включено до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, лише в частині відсотків, нарахованих на умовах Договору на суму здійсненого позивачем вкладу 2 540,31 грн. Відповідну суму позивач отримав особисто 01.07.2016.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.05.2017 позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання дійсним договору банківського вкладу та визнання права на відшкодування заборгованості за договором вкладу задоволено. Визнано дійсним укладений 09.02.2015 між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта-Банк» Договір банківського вкладу (депозиту) №007-24500-090215 «Найкращий від Миколая» у гривнях. Визнано за ОСОБА_1 право на відшкодування заборгованості за вкладом згідно укладеного Договору банківського вкладу, у розмірі 200 000 грн за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник АТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з»ясування всіх обставин справи та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Посилається на вимоги ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За доводами скарги, між сторонами був укладений договір банківського вкладу з відкриттям депозитного рахунку - кошти на які надійшли безготівковим внутрішньобанківським переводом, шляхом так званого «подрібнення» великого депозитного вкладу іншого клієнта банку, а саме фізичної особи - гр. ОСОБА_4 Вищезазначені дії відбувались з метою отримання коштів не від банку і не за рахунок банку, який на момент укладення договору з вищевказаною особою не був спроможним виконувати свої зобов'язання перед вкладниками, а з метою отримання коштів від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та свідчить про штучність та фіктивність створення відповідних правових підстав для цього. В порушення вимог Постанови НБУ №692/БТ «Про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії проблемних» від 30.10.2015р. та наказу ОСОБА_5 Директорів АТ «Дельта Банк» було здійснено перерахування та розміщення грошей на рахунку Позивача та інших осіб шляхом «подрібнення», чим створено перевагу третій особі ОСОБА_4 перед іншими добросовісними вкладниками Банку шляхом виплати на користь зазначеної особи через третіх осіб, усієї суми вкладу за рахунок бюджетних коштів Фонду в першу чергу, що призводить до збільшення витрат Фонду без будь-яких законних на те підстав. Тому вважає, що даний правочин є нікчемним з підстав передбачених п.7 ч.3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, в скарзі заявник посилається, що виходячи з положень ст.ст. 2, 4, 17 КАС України, спір в частині визнання права на відшкодування заборгованості на частину вкладу, відноситься до компетенції суб»єкта владних повноважень, а саме до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк», а отже в цій частині розгляд повинен здійснюватись в порядку, передбаченому нормами КАС України, а отже суд повинен був відмовити або винести ухвалу про закриття провадження у справі, оскільки справа в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вислухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом встановлено, що 09.02.2015 між сторонами було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) № 007-24500-090215 «Найкращий від Миколая» у гривнях, у відповідності до якого банком було залучено у якості розміщеного ОСОБА_1 депозиту суму у розмірі 200 000,00 грн на строк до 08.08.2015.

Вказані кошти було внесено позивачем на відкритий Банком вкладний рахунок № 3514 на умовах щомісячного нарахування Банком процентів на вказану суму із розрахунку 13 % річних.

09.02.2015 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 007-24500-090215 від 09.02.2015, згідно якої сторони домовились викласти пункт 1.8. статті 1 Договору в наступній редакції: «1.8. Зарахування Вкладу на Рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку фізичної особи резидента, або готівкою через касу Банку в день укладання Сторонами цього Договору. Виключно для цілей цього Договору Сторони домовились, що умови п. 5.11. Правил до відносин, що виникають на підставі до цього Договору, не застосовуються».

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) було прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким на строк з 03.03.2015 по 02.06.2015 включно було запроваджено тимчасову адміністрацію, а також призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» (а.с. 63-66).

В подальшому, виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення № 71 від 08.04.2015 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Згідно даного рішення, тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» було запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 до 02.09.2015 включно (а.с. 66-70).

Надалі, керуючись ч. 4 ст. 34 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 147 від 03.08.2015 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» до 02.10.2015 включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 до 02.10.2015 включно (а.с. 70).

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 02.10.2015 № 181, «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» (а.с. 71).

Згідно зазначеного рішення було розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

05.10.2015 на офіційному сайті Фонду в мережі Інтернет було розміщено оголошення про те, що у зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду рішення від 02.10.2015 № 181, «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», Фонд з 08.10.2015 розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку.

У вересні 2015 року представник АТ «Дельта Банк» за довіреністю ОСОБА_6 надіслала на адресу ОСОБА_1 повідомлення про нікчемність Договору банківського вкладу (депозиту) № 007-24500-090215 від 09.02.2015, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1, згідно до пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с. 9).

З листа ПАТ «Державний ощадний банк» вбачається, що позивача включено в Загальний реєстр, та сума належної виплати, ОСОБА_1, по реєстру склала 2540,30 грн, (а.с. 12), яку він отримав 01.07.2016 (а.с. 11,12).

Судом встановлено, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_1, надійшли внаслідок дроблення (розбивки) великого вкладу іншого клієнта ОСОБА_4, з метою створення в майбутньому штучного зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на відшкодування грошових коштів за рахунок держави (а.с. 48).

Відповідно до п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених рішенням ОСОБА_5 директорів АТ «Дельта-Банк» протоколом від 20 березня 2013 року № 14 (з відповідними змінами) зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається (а.с. 59).

Статтею 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Зокрема, законодавство передбачає можливість визнання деяких нікчемних правочинів дійсними (ч. 2 ст. 218; ч. 2 ст. 219; ч. 2 ст. 220; ч. 2 ст. 224 ЦК України) з підстав, визначених ЦК України.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених ст. ст. 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені у зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав та інтересів не відповідає вимогам закону - спосіб захисту, який обрав позивач щодо визнання дійсним укладеного між ним та АТ «Дельта Банк» договору банківського вкладу не передбачений вимогами ст. ст. 16, 215 ЦК України.

Крім того, задовольнивши позов та визнавши за позивачем право за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування фізичних осіб, суд першої інстанції не вирішив питання про залучення до участі у справі Фонду гарантування фізичних осіб, оскільки рішення у справі може вплинути на її права та обов'язки.

Враховуючи викладене не є обґрунтованими посилання в апеляційній скарзі, що виходячи з положень ст.ст. 2, 4, 17 КАС України, спір в частині визнання права на відшкодування заборгованості на частину вкладу, відноситься до компетенції суб»єкта владних повноважень, а саме до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк», а отже в цій частині розгляд повинен здійснюватись в порядку, передбаченому нормами КАС України, а суд повинен був відмовити у відкритті провадження або винести ухвалу про закриття провадження у справі, оскільки справа в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, і задовольнив їх.

Оскільки апеляційна скарга задовольняється, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» в повернення судового збору необхідно стягнути 2904,00 грн за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 307, 309, 314, 316-317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 25 травня 2017 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання дійсним договору банківського вкладу та визнання права на відшкодування заборгованості за договором банківського вкладу відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у відшкодування судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 2904,00 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: