Провадження № 2/761/6263/2017
У Х В А Л А

20 липня 2017 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Рибак М.А., розглянувши матеріали позовної заяви Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною позовною заявою.

Перевіривши позовну заяву й додані до неї матеріали, приходжу до висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху у зв'язку із тим, що не відповідає вимогам статті 119 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви має бути доданий документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, справляється судовий збір в розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто .

Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається з позовної заяви позивачем заявлено чотири вимоги немайнового характеру.

Відтак, враховуючи положення ст.4 Закону України «Про судовий збір» позивачу необхідно сплатити судовий збір за чотири вимоги немайнового характеру у розмірі 6 400,00 грн.

Проте, до позовної заяви позивачем додано квитанції про сплату судового збору за одну у загальному розмірі 1600,00 грн.

Отже позивачу слід надати до суду документ, який би підтверджував доплату судового збору у розмірі 4800,00 грн.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Проте, як вбачається з платіжного доручення від 10 грудня 2015 року на суму 1378, 00 грн. та платіжного доручення від 11 травня 2017 року на суму 222,00 грн, що додана позивачем до матеріалів позовної заяви, призначення платежу вказано: "судовий збір за подання заяви до Шевченківського районного суду м. Києва про виселення".

Таким чином, вказані платіжні доручення не відповідають вимогам законодавства, адже у них невірно вказано відомості про те, за яку саме заяву сплачується збір.

Враховуючи викладене, позивач зобов'язаний доплатити судовий збір окремо за кожну свою позовну вимогу немайнового характеру та надати до суду оригінали платіжних доручень на підтвердження його сплати у сумі 6400, 00 грн. з виправленими відомостями про те, за яку саме заяву сплачується судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, позовна заява підлягає залишенню без руху.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 119-121, 209, 210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житлового приміщення, залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог зазначеної ухвали, заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва лише в частині визначення розміру судових витрат через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її винесення, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ М.А. РИБАК