Справа № 473/872/17
РІШЕННЯ

іменем України

"31" липня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Ротар М.М., при секретарі Фінько О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

24 березня 2017 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачі зазначили, що вони є власниками 17/25 часток житлового будинку АДРЕСА_1.

Власником земельної ділянки наданої для обслуговування будинку площею 0,0319 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю значиться ОСОБА_5 та попередній власник будинку ОСОБА_6.

В позасудовому порядку переоформити земельну ділянку не можливо, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 померли.

Посилаючись на викладене, позивачі просили визнати за ним право власності на земельну ділянку.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з'явилися, на адресу суду надали заяви, в якій просили розгляд справи здійснювати без їх участі позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, на адресу суду надали заяви, в якій просили розгляд справи здійснювати без їх участі позовні вимоги визнають у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 17/75 часток житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору міни № 266 від 12.02.2001 року. Право власності зареєстровано в держвному реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.03.2007 року.

Позивач ОСОБА_2 є власником 34/75 часток житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору міни № 266 від 12.02.2001 року та договору дарування № 625 від 17.05.2007 року. Право власності зареєстровано в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.03.2007 року та 10.07.2007 року.

Власником інших 8/25 часток житлового будинку була ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради від 17.08.1993 року № 210 власниками земельної ділянки площею 0,0319 га, що була надана для обслуговування житлового будинку, який розташовани в АДРЕСА_1 були ОСОБА_6, яка була попереднім власником житлового будинку та ОСОБА_5.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_6 - була власником житлового будинку НОМЕР_1 на підставі договору купівлі продажу посвідченого Вознесенською державною нотаріальною конторою 13 липня 1966року.

Після її смерті відкрилась спадщина на 17/25 часток житлового будинку АДРЕСА_1, та земельної ділянки для його обслуговування, яка перебувала у спільній сумісній власності.

5 грудня 2000 року ОСОБА_7, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6, на 17/25 часток житлового будинку АДРЕСА_1, свідоцтво про право на спадщину на частку земельної ділянки належної померлої для обслуговування вказаного житлового будинку не отримав.

В свою чергу ОСОБА_7, 6 грудня 2000 року на підставі договору купівлі продажу № 220, зареєстрованого Універсальною товарно-сировинною біржею «Номінал», продав вказану частку житлового будинку відповідачу по справі ОСОБА_4.

Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням НБУ щодо офіційного тлумачення положення ч.І.ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 року - до події, факту застосовується той закон або інший нормативно- правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З зазначеного слідує, що після смерті сумісного власника земельної ділянки - ОСОБА_6, її частка у спільній власності була успадкована її чоловіком - ОСОБА_7, який частину спадщини оформив, проте право на земельну ділянку залишилось оформленим за померлою особою.

В свою чергу після укладення угоди купівлі-продажу 17/25 часток вказаного вище житлового будинку до ОСОБА_4, як власника частки будинку, перейшло і право в спільній сумісній власності на земельну ділянку, надану для його обслуговування, оскільки по законодавству того часу, яке діяло на час укладення вказаної цивільно-правової угоди, угоди по відчуженню земельної ділянкі нотаріально не оформлялись. Відповідно до вимог ст. 30 ЗК України 1990 року при переході права власності на будівлю разом з цим переходило і право власності або право користування земельною ділянкою, що посвідчувалися місцевими радами народних депутатів.

У відповідності з п.18 "г" Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно- правовими угодами, укладеними до 01.01.2002 року, згідно з Положеннями чинної до цієї дати cm. 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договору відчуження.

Відповідно до ч.1 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруди, переходить і право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Таким чином до ОСОБА_1 перейшло право власності на 17/75 часток земельної ділянки площею 0,0319 га, яка надана для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1. В свою чергу і до ОСОБА_2 перейшло право власності на 34/75 часток земельної ділянки площею 0,0319 га, що надана для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1.

На підставі ст. 377 ЦК України, ст.120 Земельного кодексу України, керуючись ст. 10, 11, 15, 130, 174, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку, задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 17/75 часток земельної ділянки площею 0,0319 га, яка була надана для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 34/17 часток земельної ділянки площею 0,0319 га, яка була надана для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні під час оголошення рішення, мають право оскаржити рішення протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: М.М. Ротар