У х в а л а

іменем україни

26 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Леванчука А.О.,

Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2013 року позовні вимоги задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування по праву представлення на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з однієї кам'яної житлової будівлі 58,3 кв. м житлової площі, зазначені в схематичному плані літ. «И», з надвірними господарчими спорудами: літ. «Е» - гараж, погріб площею 69, 8 кв. м, літ. «З» - сарай площею 24,4 кв. м, № 2-4 - огорожа площею 73,9 кв. м, І-ІІ - вимощення площею 160,6 кв. м, розташованих на земельній ділянці розміром 1 238 кв. м, після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування по праву представлення, після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з однієї кам'яної житлової будівлі 58,3 кв. м житлової площі, зазначені в схематичному плані літ. «И», з надвірними господарчими спорудами: літ. «Е» - гараж, погріб площею 69, 8 кв. м, літ. «З» - сарай площею 24,4 кв. м, № 2-4 - огорожа площею 73,9 кв. м, І-ІІ - вимощення площею 160,6 кв. м, розташованих на земельній ділянці розміром 1 238 кв. м.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування по праву представлення, після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з однієї кам'яної житлової будівлі 58,3 кв. м житлової площі, зазначені в схематичному плані літ. «И», з надвірними господарчими спорудами: літ. «Е» - гараж, погріб площею 69, 8 кв. м, літ. «З» - сарай площею 24,4 кв. м, № 2-4 - огорожа площею 73,9 кв. м, І-ІІ - вимощення площею 160,6 кв. м, розташованих на земельній ділянці розміром 1 238 кв. м.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2017 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні основних та зустрічних позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні заявлених вимог апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_7 є спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері ОСОБА_8 однак його не було залучено до участі в розгляді справи, а апеляційний суд позбавлений можливості виправити вказане на стадії апеляційного провадження.

Апеляційним судом установлено, що ОСОБА_7 є сином ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та якій на день смерті належав на праві власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_9, якій помер ІНФОРМАЦІЯ_3, спірний житловий будинок, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке було видане 02 листопада 2007 року, та яке було посвідчене державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки.

З цих підстав, ОСОБА_7 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї мами - ОСОБА_8

Відповідно до ч.1 ст.1258, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Спадкоємець, якій бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_7 подав заяву про прийняття спадщини і Четвертою одеською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 177, 178).

Проте, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2013 року ОСОБА_7, як спадкоємця першої черги, після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, було усунуто від спадкування та встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у період з грудня 1980 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_8, а саме спірного житлового будинку.

Вказаним рішенням суду було визнано право на спадкування по праву представлення за ОСОБА_2 на 1/2 частину спірного житлового будинку (а. с. 55-57).

Саме зазначені обставини були підставою для ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Однак, рішенням апеляційного суду Одеської області від 09 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2014 року, вказане судове рішення було скасовано з ухваленням нового - про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 (а. с. 58-62).

Указаними судовими рішеннями було встановлено, що ОСОБА_7 незаконно позбавили права на спадкування після смерті його мами - ОСОБА_8, незаконно було встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_8 і ОСОБА_6 та прийняття останньою спадщини після смерті ОСОБА_8, і як наслідок - відмовлено в позові ОСОБА_2 про визнання за нею права на спадкування по праву представлення після смерті ОСОБА_6 на 1/2 частину спірного житлового будинку.

Однак, ОСОБА_7 до участі у даній справі залучено не було, у зв'язку з чим рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2013 року по цивільній справі № 523/19619/13-ц були порушені його права як єдиного спадкоємця за законом першої черги після смерті мами - ОСОБА_8

Пунктом 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України передбачено, що суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, та відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України, за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Проте вказаних вимог закону та процесуальних дій судом першої інстанції вчинено не було, а відповідно до ЦПК України апеляційний суд позбавлений такої можливості.

Позивачі у справі не позбавлені можливості повторно звернутися до суду першої інстанції з позовом зазначивши всіх осіб які повинні брати участь у розгляді у справи.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 відхилити, рішення апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: А.О. Леванчук

О.В.Ступак