У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Зарицької Ю. Л. ,

при секретарі - Ковальчук О. М., розглянувши в судовому засіданні в м. Києві подання заступника начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мойсеєнко В.В. про примусове входження до житла чи іншого володіння боржника,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з поданням про примусове входження до житла ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, для вчинення виконавчих дій. Державний виконавець зазначив, що на виконанні ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1153 від 08.05.2016 виданого Залізничним районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі однієї четвертої частини всіх видів заробітку починаючи з 19.04.2000 до її повноліття. 20.05.2016 державним виконавцем Полінським В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Також в поданні зазначено, що боржником в строк, наданий для самостійного виконання, рішення не виконано. Враховуючи, що протягом тривалого часу рішення суду не виконано, а державним виконавцем вжито всіх заходів примусового виконання рішення, передбачених чинним законодавством, боржник ухиляється від виконання рішення, заявник і звернувся до суду з даним поданням.

В судове засідання заявник не з'явився, про день час та місце розгляду подання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд вважає за можливе розглянути подання у відсутності сторін, оскільки їх явка в судове засідання не є обов'язковою.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали подання та докази, якими воно обґрунтовується, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні подання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

З матеріалів подання вбачається, що 20.05.2016 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим Подільським районним судом м. Києва 08.05.2000, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї четвертої частини всіх видів заробітку починаючи з 19.04.2000 до її повноліття.

02.06.2016 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

З матеріалів, доданих до подання, вбачається, що за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме: квартира загальною площею 56,6 кв. м. за адресою:АДРЕСА_1 на праві власності одна третя частки.

16.08.2016 постановою державного виконавця оголошено в розшук майно боржника, а саме: автотранспортні засоби, які на праві власності належать ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

10.03.2017 складено акт про те, що за адресою АДРЕСА_2 на прийом з'явився за викликом ОСОБА_2 та його представник, які спілкувалися з Мойсеєнко В.В. категорично відмовились посилаючись на те, що заступник начальника не державний виконавець та виконувати рішення суду не має право, погрожували кримінальною відповідальністю за привласнення функцій державного виконавця.

13.03.2017 заступником начальника відділу Мойсеєнко В.В. здійснено повторно виклик боржника ОСОБА_2 на 24.03.2017 з'явитися до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції з приводу стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї четвертої частини всіх видів заробітку починаючи з 19.04.2000 до її повноліття, а саме з приводу сплати нарахованої заборгованості по аліментам за період з 01.01.2014 по 01.01.2016, яка станом на 01.01.2016 складає 251856 грн. 23 коп.

24.03.2017 державним виконавцем складено акт про те, що виходом за адресою, яка вказана у виконавчому документі двері ніхто не відкрив. Зі слів сусіда боржника проживає за адресою вказаною у виконавчому документі сусід від підпису в акті відмовився.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Державним виконавцем не надано доказів на підтвердження того, що боржнику вручено постанову про відкриття виконавчого провадження та інших документів, що підтверджувало б той факт, що боржник належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження та проведення інших виконавчих дій та ухиляється від виконання рішення.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що подання не ґрунтується на чинному законодавстві, оскільки не надано належних доказів на підтвердження того, що боржника повідомлено про хід виконавчого провадження та про наявність винної протиправної поведінки боржника, направленої на ухилення від виконання рішення, а тому задоволенню подання не підлягає.

Керуючись ст. 30 Конституції України, ст. 311 ЦК України, ст.ст. 1, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 376 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання заступника начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мойсеєнко В.В. про примусове входження до житла чи іншого володіння боржника - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

СуддяЮ. Л. Зарицька