Номер провадження: 22-ц/785/2586/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Черевка П.М.,

за участю секретаря Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 19 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Теплодарська міська рада Одеської області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

встановила:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області, в якому просить суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №52 у буд. 15 по вул. Генерала Плієва, у м. Теплодар, Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що він є користувачем квартири №52 в буд. 15 у м. Теплодар, Одеської області. В даній квартирі позивач мекав з дня свого народження разом зі своїм батьком ОСОБА_5, який на даний час помер. Крім позивача в даній квартирі зареєстровані відповідачі, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час позивач утримує квартиру, сплачує всі комунальні послуги, враховуючи, що батько був не дієздатним, то всі затрати по квартирі були на позивачеві. Позивач останній раз відповідача ОСОБА_3 бачив в 2003 році, коли вона приїжджала зареєструвати в даній квартирі свого народженого сина ОСОБА_6, з того часу позивач її більше не бачив, де на даний час відповідачі мешкають позивачу не відомо. Реєстрація відповідачів заважає позивачу використати своє право на приватизацію квартиру, звязку з чим він звернувся до суду, для захисту своїх особистих прав.

На підставі викладеного, просив суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №58 у буд. 15 по вул. Генерала Плієва, у м. Теплодар, Одеської області.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи через засоби масової інформації, а саме через газети «Урядовий курєр» від 06.12.2016 року №229 та «Одеські вісті» від 10.12.2016 року №97 (а.с.45, 46).

Представник Органу опіки та піклування у судовому засіданні просила позов задовольнити частково та надав висновок Комісії з питань захисту прав дитини, в якому зазначається, що виходячи з інтересів малолітньої дитини вважає за доцільне зберегти за малолітнім ОСОБА_4 право користування даним житлом до його повноліття.

Представник Теплодарської міської ради Одеської області в судовому засіданні зазначила про заперечення щодо позовної вимоги в частині визнання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування зазначеною квартирою, до досягнення ним повноліття.

Свідок ОСОБА_7 зазначила, що є сусідкою позивача, ОСОБА_3 не бачила дуже давно, більше 10 років, місце проживання на даний час ОСОБА_3 та її сина не відомо.

Свідок ОСОБА_8 зазначила, що є сусідкою позивача, ОСОБА_3 бачила дуже давно, більше 10 років, її сина вона не бачила, але знала що в неї він є. На даний час місце проживання ОСОБА_3 свідку не відомо.

Заочним рішенням Теплодарського міського суду Одеської області позов задоволено частково, а саме:

Визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила права користування житловим приміщенням, а саме квартирою №52 у буд. 15 по вул. Генерала Плієва, м. Теплодар, Одеської області.

В задоволенні вимог до ОСОБА_4 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, (ІПН НОМЕР_1) понесені останнім судові витрати в загальній сумі 1361 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 20 коп., що складається з оплати судового збору 551,20 грн та витрат, повязаних зі здійсненням оголошень в газетах «Урядовий курєр» - 630 грн та «Одеські вісті» - 180 грн.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог до ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині вирішення спору щодо малолітнього ОСОБА_4скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Фактично рішення суду оскаржується тільки щодо відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про визнання його таким що втратив право користування житловим приміщенням разом із своєю матірю.

Суд першої інстанції відмовляючи в цій частині в задоволенні позову, виходив з того, що позивачем не було доведено, що у неповнолітнього ОСОБА_4 є інше житло, а тому слід захистити житлові права неповнолітньої дитини.

При цьому суд першої інстанції послався на наступні обставини.

Позивач - ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 4).

Копії довідки №01-07.103 від 22 серпня 2016 року свідчить про те, що з 01.08.2016 року особистий рахунок 103015052 був переведений на ОСОБА_2 (а.с. 6).

Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 13.10.2016 року за №інф-56 за даними картотеки реєстраційного обліку відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області, станом на 13 жовтня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані 3 особи: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6. Також відповідно до дублікату ордеру на житлове приміщення №000042 виданого виконавчим комітетом Теплодарської міської ради Одеської області 13.11.1998 року на імя ОСОБА_5, квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 не приватизована та знаходиться у комунальній власності міста Теплодар (а.с.7).

З акту майстра жилого фонду ТОВ ЖЕБП «Наше місто» ОСОБА_9 від 22.08.2016р., складеного в присутності свідків-сусідів, вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2002 року по теперішній час за вищезазначеною адресою не проживають (а.с. 9).

Відповідно до Висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області від 22.03.2016 року, дана комісія, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, заперечує проти задоволення позову ОСОБА_2 в частині визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою та вважає за доцільне зберегти за ним право користування даним житлом до його повноліття (а.с. 52).

Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку щодо задоволення позову частково з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 більше 10 років не проживає в вищезазначеній квартирі, а тому понад встановлені законодавством строки, а тому суд правильно вважав можливим в частині визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Що стосується її неповнолітнього сина ОСОБА_4, то в даній частині позову суд відмовив, у звязку з тим, що позивачем не було доведено те, що у неповнолітнього ОСОБА_4 є інше житло, а тому з метою захисту житлових прав неповнолітньої дитини та беручи до уваги заперечення, в даній частині позову органа опіки та піклування, щодо визнання його таким, що втратив користування житловим приміщенням, суд дійшов висновку щодо відмови в даній частині позову.

Повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Місцем проживання новонародженої та малолітньої дитини до 10 років може бути місце проживання батьків (одного з них), опікуна або місцезнаходження навчального або медичного закладу, в якому знаходиться або проживає дитина.

Висновок комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області від 22.03.2016 року (а.с.52) не може вважатися висновком органу опіки та піклування, так як Комісія з питань захисту прав дитини є консультативно-дорадчим органом.

Так, згідно до Типового положення така Комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету міської ради (далі - комісія) є консультативно-дорадчим органом виконавчого комітету міської ради, створеним для надання допомоги органу опіки і піклування.

Так, у відповідності до ст.ст. 19, 158, 159 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органів опіки та піклування. Останній визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, та на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення, виносить відповідне Рішення.

Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 19 СК України звернення особи за захистом до органу опіки та піклування, не позбавляє особу права на звернення до суду.

Однак, у разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.

З цих підстав, у даній справі орган опіки та піклування свого Рішення (Висновку) не виносив.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, будь-яким чином набув право користування в спірній квартирі, що він будь-коли був вселений в цю квартиру сам або зі своєю матірю відповідачем по справі.

В матеріалах справи містяться суперечливі дані про те, чи взагалі він був зареєстрований за вказаною спірною адресою.

Так, на запит суду першої інстанції в порядку ст. 122 ЦПК України до відповідного органу щодо даних про реєстрацію ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, на адресу суду надійшла відповідь від Теплодарського МС ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.16) про те, що за даними картотеки реєстраційного обліку інформація щодо реєстрації ОСОБА_4 відсутня.

В той же час, на запит адвоката виконком Теплодарської міської ради Одеської області надав довідку про те, що за даними картотеки реєстраційного обліку відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому Теплодарської міської ради станом на 13.10.2016 року за спірною адресою зареєстровано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 з дня народження (а.с.7-8).

Під час розгляду справи в апеляційному провадженні колегією суддів були зроблені запити щодо реєстрації відповідачів на території Одеської області та щодо їх перетину кордону України з 2003 року по теперішній час.

Відділ адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області надав 21.06.2017 року довідку про те, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 не значиться зареєстрованим/знятим з реєстрації по м. Одесі та Одеської області. Таку ж інформацію знову підтвердив і Теплодарський МС ГУ ДМС України в Одеській області, зазначивши при цьому, що з 04.04.2016 року відповідно до нових правил міський сектор передав всю картотеку до виконкому Теплодарської міської ради Одеської області, а саме до реєстраційного обліку відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому.

Головний центр обробки спеціальної інформації ДПС України повідомив суд, що ні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ні її син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 протягом останніх пяти років державний кордон України не перетинали.

Відповідно до чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження. Заява особи про реєстрацію місця проживання є єдиною підставою для реєстрації місця проживання особи. Реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації (далі - орган реєстрації) в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі.

Реєстрацію та обліком фізичних осіб за місцем проживання/перебування протягом 2002 2003 років здійснював Державний департамент у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб утворений у складі Міністерства внутрішніх справ на базі департаменту громадянства, паспортної та імміграційної служби, що був ліквідований.

Державний департамент у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб діяв як урядовий орган державного управління.

Державний департамент у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб (далі - Департамент) є урядовим органом, що функціонує у системі МВС, відповідальний перед Кабінетом Міністрів України, підзвітний та підконтрольний Міністрові внутрішніх справ.

Відповідно до пунктів 4,9,11 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. № 35 реєстрацію здійснюють територіальні підрозділи, а у разі необхідності територіальні органи Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб (далі - уповноважені органи) шляхом ведення адресно-довідкових картотек з можливістю їх автоматизованого оброблення. Діти, які не досягли 15-річного віку і проживають разом з батьками (опікунами, піклувальниками), реєструються разом з батьками (опікунами, піклувальниками) або з одним з батьків чи особою, яка їх замінює. Новонароджені реєструються за заявою одного з батьків. Для здійснення реєстрації особа подає письмову заяву. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України.

Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області (ГУ ДМС України в Одеській області) є єдиним правонаступником територіального органу Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, а тому, відсутність в картотеці цих підрозділів відомостей про реєстрацію малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 свідчить про те, що в картотеку реєстраційного обліку відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому Теплодарської міської ради данні щодо реєстрації ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 за спірної адресою були внесені не у відповідності до чинного на той час законодавства.

Така реєстрація порушує права та законні інтереси позивача, з якого стягуються додаткові кошти за комунальні платежі відповідно до кількості зареєстрованих у квартирі осіб, він не може скористатись своїм конституційним правом на приватизацію свого житла.

Колегія суддів вважає, що так як мати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 скористалась своїм правом на вільне пересування та проживання, як законний представник малолітньої дитини виїхала (зі слів позивача та свідків) до Росії на постійне проживання разом зі своїм сином та в його інтересах, син не набув права на проживання та користування спірною квартирою, проживання дитини окремо від наявних батьків суперечить чинному національному та міжнародному законодавству та інтересам дитини, тому ОСОБА_3 разом із своїми неповнолітніми дітьми підлягають визнанню такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням.

Розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, суд порушив та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 і ухвалення в цій частині нового рішення по суті спору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ч. 1 п. 1-4; ст. 313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 19 грудня 2016 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову до ОСОБА_4.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщеннямзадовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №52 у буд. 15 по вул. Генерала Плієва, м. Теплодар, Одеської області разом зі своєю матірю - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

ОСОБА_10