АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 677/1097/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1268/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Костенка А.М.,

суддів: Грох Л.М., Гринчука Р.С.

секретар Задвірний В.І.

за участю заінтересованої особи ОСОБА_1, його представника

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 677/1097/16-ц за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 22 травня 2017 року за поданням Красилівського районного відділу державної виконавчої служби про зміну способу виконання рішення Красилівського районного суду від 14 вересня 2016 року.

Заслухавши доповідача, пояснення заінтересованої особи ОСОБА_1, його представника, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В квітні 2017 року Красилівський районний відділ ДВС звернувся до суду з поданням, в якому просив змінити спосіб виконання рішення та визнати право власності на 5/6 частини квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 за стягувачем ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу, свої вимоги державний виконавець мотивував тим, що у відділі ДВС знаходиться виконавчий лист № 677/1097/16-ц від 17.10.2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 33 700 доларів США, що еквівалентно 835 760 грн., оскільки боржник оголошена в розшук та не має даних про отримання нею будь-якого доходу, звернути стягнення на належну боржнику 5/6 частину квартири неможливо, тому державний виконавець просив задоволити подання та змінити спосіб і порядок виконання рішення.

Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 22 травня 2017 року подання задоволено, змінено спосіб виконання рішення Красилівського районного суду від 14 вересня 2016 року та визнано за ОСОБА_1 право власності на 5/6 частин квартири АДРЕСА_2 в рахунок погашення боргу ОСОБА_4 в сумі 33 700 доларів США, що еквівалентно 835 760 грн.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 не погодилися з такою ухвалою суду першої інстанції подали апеляційну скаргу, посилаються на

______________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5 Провадження № 22-ц/792/1268/17

Доповідач Костенко А.М. Категорія: ухвала

порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що ні ОСОБА_2, ні її представник не були повідомлені належним чином про розгляд справи, до участі в справі безпідставно не було залучено співвласника квартири ОСОБА_6, а її представнику в порушення вимог ст. 27 ЦПК України було відмовлено в залученні до розгляду справи, посилаються також що розгляд справи був проведений після закінчення робочого часу суду, що свідчить про зацікавленість судді в прийнятті саме такої ухвали. Крім того, на думку апелянта, задовольняючи подання державного виконавця, суд фактично змінив рішення суду по суті, що є порушенням вимог ст. 16 ЦПК України.

За таких обставин, ОСОБА_2 та її представник, просили скасувати ухвалу суду першої інстанції від 22 травня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання державного виконавця.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Так судом встановлено, що в листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 60 000 грн., 10 000 Євро та 10 000 доларів США, які він передав відповідачці на зберігання і які вона йому на його вимогу не повернула.

Заочним рішенням Красилівського районного суду від 21 грудня 2012 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 60 000 грн., 11 000 доларів США та 10 000 Євро переданих їй на зберігання.

Ухвалою Красилівського районного суду від 06 березня 2013 року скасовано заочне рішення Красилівського районного суду від 21 грудня 2012 року.

Ухвалою Красилівського районного суду від 05 серпня 2013 року затверджено мирову угоду сторін по справі, згідно якої: ОСОБА_2 зобовязалася повернути ОСОБА_1 отримані від нього на зберігання кошти в сумі 33700 доларів США.

Вказану суму боргу ОСОБА_2 зобовязалась передати, а ОСОБА_1 зобовязався прийняти на таких умовах: - у випадку повернення ОСОБА_2 боргу за договором зберігання в сумі 20000 доларів США в термін до 1 вересня 2015 року, борг ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за договором зберігання вважається погашеним повністю; - у випадку часткового погашення суми боргу за договором зберігання визначеної в п. 2.1 цієї мирової угоди до 1 вересня 2015 року повернення залишку боргу розстрочується ще на 9 місяців і кінцевий термін повернення боргу в цьому випадку наступає 1 червня 2016 року. При цьому сторони також домовилися, що повне погашення залишку боргу визначеному у п. 2.1 цієї мирової угоди протягом девяти місяців буде вважатися повним погашенням боргу за договором зберігання; - у випадку невиконання ОСОБА_2 умови, викладеної у п.п.2.1, 2.2 цієї угоди, ОСОБА_2 зобовязується повернути ОСОБА_1 борг за договором зберігання на загальну суму 33 700 доларів США шляхом звернення стягнення на майно ОСОБА_2, а саме 5/6 частин квартири АДРЕСА_3.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу було закрито.

Ухвалою Красилівського районного суду від 29 серпня 2016 року виправлено в ухвалі Красилівського районного суду від 5 серпня 2013 року описку, а саме: в мотивувальній та резолютивній частині ухвали замість слів «такою, що підлягає затвердженню» зазначено слова «такою, що підлягає визнанню». В абзаці 2 резолютивної частини замість слів «затвердити мирову угоду» зазначено слова «визнати мирову угоду».

В 2014 році ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про спонукання до виконання мирової угоди, визнаної ухвалою Красилівського районного суду від 05 серпня 2013 року.

Рішенням Красилівського районного суду від 14 вересня 2016 року позов було задоволено. Зобовязано відповідачку ОСОБА_2 до виконання мирової угоди, укладеної між нею та ОСОБА_1, яка визнана ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 05.08.2013, шляхом стягнення з неї на користь позивача ОСОБА_1 33700 дол. США, що еквівалентно 835760 грн., звернувши стягнення на майно ОСОБА_2, а саме на 5/6 частин квартири АДРЕСА_4.

17 жовтня 2016 року на виконання даного рішення суду було видано виконавчий лист № 677/1097/16-ц.

25 жовтня 2016 року постановою начальника Красилівського районного відділу державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом від 17 жовтня 2016 року № 677/1097/16-ц.

21 квітня 2017 року в межах даного виконавчого провадження ВО начальника Красилівського районного відділу державної виконавчої служби звернулась до суду з поданням про визначення частки ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_5, якою вона володіє спільно з ОСОБА_7, яке надійшло до суду 28 квітня 2017 року.

На аркуші справи 16 міститься подання ВО начальника Красилівського районного відділу державної виконавчої служби до Красилівського районного суду про зміну способу і порядку виконання рішення суду від 14 вересня 2016 року шляхом визнання права власності на 5/6 частин квартири АДРЕСА_5, що належить на праві власності ОСОБА_2, за позивачем ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу.

Дане подання було подано до початку розгляду справи і суд першої інстанції розцінив його як уточнення заявником своїх вимог.

Справа була призначена до розгляду на 19 травня 2017 року, а в послідуючому відкладена на 22 травня 2017 року.

Відповідач по цивільній справі, яка є ще й стороною виконавчого провадження, не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Оскаржуваною ухвалою, суд першої інстанції задовольнив подання, змінив спосіб виконання рішення Красилівського районного суду від 14 вересня 2016 року та визнав за позивачем ОСОБА_1 право власності на 5/6 частин квартири АДРЕСА_5 в рахунок погашення боргу в сумі 33700 доларів США, що еквівалентно 835760 грн.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 373 Цивільного кодексу України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони виконавчого провадження суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

Отже, за нормами даної статті визначено порядок розгляду заяви про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, за яким суд розглядає таку заяву обовязково з викликом сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 158 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається у судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

За змістом статей 74-76 ЦПК України, якими врегульовано порядок вручення судових повісток, судові повістки, адресовані фізичним особам, надсилаються за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, і вручаються їм під розписку. Судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною (ч.5 ст. 74 ЦПК України).

Отже, за змістом вказаної норми судові виклики можуть бути здійснені лише з використанням засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, проте в матеріалах справи відсутні будь-які дані, що відповідач по справі та сторона виконавчого провадження, власник квартири - ОСОБА_2 належним чином була повідомлена судом про розгляд подання державного виконавця або направлення на її адресу судових повісток, які повернулися без вручення, хоча в оскаржуваній ухвалі суд вказав, що зацікавлена особа ОСОБА_2 про день та час розгляду подання була повідомлена судовою повісткою.

Такі твердження суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, не повідомивши відповідача по справі та сторону виконавчого провадження ОСОБА_2, суд порушив встановлений порядок вирішення подання про зміну способу виконання рішення суду, порушив процесуальні права власника майна ОСОБА_2, фактично позбавив її цього права без виклику в судове засідання та без повідомлення про розгляд питання щодо позбавлення її права власності на 5/6 частини квартири, власником якої вона була.

Крім того, при розгляді даної цивільної справи судом першої інстанції не враховано наступні обставини та норми чинного законодавства.

Як вбачається з рішення Красилівського районного суду від 14 вересня 2016 року суд зобовязав відповідачку ОСОБА_2 до виконання мирової угоди, укладеної між нею та ОСОБА_1, яка визнана ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 05.08.2013, шляхом звернення стягнення на майно ОСОБА_2, а саме 5/6 частин квартири АДРЕСА_6.

Відповідно до ст. 366 Цивільного кодексу України, кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Порядок звернення стягнення на нерухоме майно боржника державним виконавцем визначено розділом VII «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Закону України «Про виконавче провадження».

Так відповідно до ст. ст. 48, 50, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. Визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. У разі не реалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Однак, як вбачається з наданих до суду матеріалів виконавчого провадження, державний виконавець, вимоги чинного цивільного законодавства, Закону України «Про виконавче провадження», під час виконання рішення суду про звернення стягнення на нерухоме майно боржника не виконав, не звернув стягнення на нерухоме майно боржника в тому порядку, як того вимагає чинне законодавство, не провів оцінки цього майна, не встановив його вартості, не встановив співмірності боргу та вартості нерухомого майна боржника, а передчасно звернувся до суду з поданням про зміну способу і порядку виконання рішення суду від 14 вересня 2016 року шляхом визнання права власності на нерухоме майно боржника за позивачем ОСОБА_1

На вказані обставини, суд першої інстанції уваги не звернув, не встановив чи здійснював державний виконавець дії щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника як того вимагає чинне законодавство при виконанні рішення суду.

Таким чином, з врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено процесуальний порядок, встановлений ЦПК України для розгляду судом подання державного виконавця про зміну способу і порядку виконання рішення суду, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Красилівського районного суду від 22 травня 2017 року скасувати.

Подання Красилівського районного відділу державної виконавчої служби про зміну способу виконання рішення Красилівського районного суду від 14 вересня 2016 року направити до цього ж суду на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.М. Костенко

Судді (підпис) Р.С. Гринчук

(підпис) ОСОБА_8

Згідно з оригіналом ОСОБА_9