Ухвала

іменем україни

24 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Карпенко С.О., Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом селянського (фермерського) господарства «Нова Україна» до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія.», Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області про визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації, за касаційною скаргою селянського (фермерського) господарства «Нова Україна» на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 01 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року селянське (фермерське) господарство «Нова Україна» (далі - СФГ «Нова Україна») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Вікторія» (далі - ТОВ «Вікторія») укладено договори суборенди земельних ділянок, у тому числі земельної ділянки, що розташована в адміністративних межах Княжиківської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області та належить на праві приватної власності ОСОБА_4 Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 02 липня 2012 року, яка набрала законної сили, визнано протиправною бездіяльність відділу Держкомзему у Монастирищенському районі Черкаської області в частині не проведення державної реєстрації договорів суборенди земельних ділянок, укладених між ТОВ «Вікторія» та СФГ «Нова Україна», зобов'язано відділ здійснити державну реєстрацію вищевказаних договорів суборенди земельних ділянок. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області від 29 грудня 2015 року відмовлено у проведені державної реєстрації, оскільки дія основного договору оренди земельної ділянки була припинена. В подальшому спірна земельна ділянка була передана в оренду товариству з обмеженою відповідальністю «Вікторія.» (далі - ТОВ «Вікторія.»). Позивач вважає, що він має переважне право на укладення договору оренди з власником земельної ділянки, оскільки вона перебувала у нього в користування за договором суборенди.

Враховуючи викладене, СФГ «Нова Україна» просило: визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, що розташована в адміністративних межах Княжиківської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4, укладений між ТОВ «Вікторія.» та ОСОБА_4; скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Монастирищенкського районного управління юстиції Черкаської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень згідно договору оренди земельної ділянки, укладеному між ТОВ «Вікторія.» та ОСОБА_4

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 01 вересня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі СФГ «Нова Україна», мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку є власником земельної ділянки, загальною площею 2,5 га, що розташована на території Княжиківської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області.

01 липня 2010 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Вікторія» укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на вісім років, починаючи з дати його реєстрації.

02 серпня 2010 року даний договір оренди земельної ділянки зареєстровано у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

Договір оренди передбачав право орендаря на передачу зазначеної земельної ділянки в суборенду, тому 27 грудня 2011 року між ТОВ «Вікторія» та СФГ «Нова Україна» укладено договір суборенди спірної земельної ділянки, договір суборенди укладено на строк дії договору оренди.

17 січня 2012 року СФГ «Нова Україна» вказаний договір суборенди за заявою від 17 січня 2012 року № 6 передало до відділу Держкомзему у Монастирищенському районі Черкаської області для проведення державної реєстрації. Однак, державна реєстрація договору суборенди проведена не була.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 02 липня 2012 року, яка набрала законної сили, визнано протиправною бездіяльність відділу Держкомзему у Монастирищенському районі Черкаської області в частині не проведення державної реєстрації договорів суборенди земельних ділянок, укладених між ТОВ «Вікторія» та СФГ «Нова Україна», зобов'язано відділ здійснити державну реєстрацію вищевказаних договорів суборенди земельних ділянок.

Відповідно до додаткової угоди від 20 травня 2015 року, що була укладена між ОСОБА_4 та ТОВ «Вікторія», договір оренди земельної ділянки від 01 липня 2010 року достроково припинено за згодою сторін.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області від 29 грудня 2015 року СФГ «Нова Україна» відмовлено у проведені державної реєстрації договору суборенди спірної земельної ділянки з тих підстав, що дія основного договору оренди земельної ділянки була припинена.

Після розірвання договору оренди землі з ТОВ «Вікторія» 17 червня 2015 року ОСОБА_4 укладено договір оренди належної їй земельної ділянки з іншою юридичною особою - ТОВ «Вікторія.» строком на 10 років, починаючи з моменту його державної реєстрації. Вказаний договір 28 січня 2016 року зареєстровано у встановленому законом порядку і є чинним на час розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

За змістом статей 651, 653 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Згідно з часинами 1, 4 ст. 8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що спірна земельна ділянка, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4, з 01 липня 2010 року по даний час перебувала у фактичному користуванні орендаря, а у користуванні СФГ «Нова Україна» (суборендаря) не перебувала та останнім не використовувалась. Договір суборенди, укладений між ТОВ «Вікторія» та СФГ «Нова Україна», фактично не виконувався. Крім того, у разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Разом з тим, визначене ст. 33 Закону України «Про оренду землі» переважне право на поновлення договору оренди на новий строк стосуються саме орендаря, а не суборендаря, а тому доводи касаційної скарги щодо нерівного застосування вказаної норми матеріального права є помилковими.

Отже, місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу селянського (фермерського) господарства «Нова Україна» відхилити.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 01 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

С.О. Карпенко

О.В.Кафідова