Справа № 175/1268/17-ц
Провадження № 2/175/530/17
У Х В А Л А

13 квітня 2017 року суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Воздвиженський О.Л, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські страви» про стягнення суми боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські страви» про стягнення суми боргу за договором позики.

13 квітня 2017 року ОСОБА_1 подав через канцелярію суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1372 га кадастровий номер :01:185:0008 та на будівлю торговельного комплексу загальною площею 126,4 кв.м, які розташовані у м. Дніпро, пр. Слобожанський, 37, що належить на праві власності ТОВ «Українські страви» .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву про забезпечення позову необхідно залишити без задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 1 частини 1 статті 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України суд застосовує види забезпечення позову визначені ч. 1 цієї статті, зокрема шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії тощо, а у разі необхідності може застосувати інші види забезпечення позову.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи спір між сторонами виник з приводу стягнення суми боргу за договором позики.

Разом з тим, вивчивши наявні матеріали, враховуючи положення ст.ст. 151, 152 ЦПК України, суд вважає за необхідне заяву про забезпечення позову залишити без задоволення, оскільки позивачем суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про розірвання договору оренди землі.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.Л. Воздвиженський