Справа № 629/5231/16-ц
Номер провадження 2/629/390/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.07.2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Мішуровської С.Т.,
при секретарі судових засідань - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лозова Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики, -
Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала позов, просила його задовольнити, зазначила, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх зобовязань щодо повернення позики.
Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивач звертався до відповідача з письмовими вимогами про повернення грошових коштів, що підтверджується копіями його вимог від 01.02.2015 року, від 07.12.2016 року.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до вимог 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таким умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, відповідач по справі є фізичною особою-підприємцем (а.с.14), згідно облікових даних на території Кіровської сільської ради Близнюківського району Харківської області за ним у користуванні значиться земельні ділянки громадян загальною площею 331,1656 га, термін договорів оренди до 2018 року (а.с.15).
Крім того, по даній справі за клопотання представника позивача ухвалою суду від 18.04.2017 року була призначена судова-почеркознавча експертиза, вартість якого згоден був оплатити позивач, однак дана експертиза не виконана, оскільки відповідач відмовився виконати клопотання експерта та не надав зразків підпису та почерку, а також інших документів, де є таки зразки.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.
Згідно із ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобовязань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України.
Із службового розпорядження Національного банку України від 25.07.2017 року вбачається, що курс гривні до долару США станом на 21.07.2017 року складає 26,08.
Позивачем до стягнення заявлена сума 317200,00 грн., в судовому засіданні сума позики не уточнялась, тому суд вважає можливим задовольнити позов в розмірі заявленої суми, тобто 317200,00 грн.
З огляду на вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 3172,00 грн., що підтверджується квитанцією № 25 від 20.12.2016 року.
Тому суд стягує з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати у сумі 3172,00 грн., оскільки відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст. 10, 11, 30, 60, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст.13, 526,533, 1046, 1166 ЦК України, -
в и р і ш и в:
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично мешкає за адресою: м. Лозова харківської області, мікр. 2 АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який мешкає за адресою: м. Південне Харківського району Харківської області, вул. Єдності (колишня назва вул. Петровського), буд. 50, суму сплаченого судового збору в розмірі 3172,00 (три тисячі сто сімдесят дві грн. 00 коп.) гривень.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Харківської області шляхом подання через Лозівський міськрайонний суд Харківської області апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів після його проголошення.

Суддя: С.Т.Мішуровська