РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Козаковій Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади Петровського району м. Донецьк, ОСОБА_3 ОСОБА_4 державної нотаріальної контори, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 14.03.2017 року звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому зазначила, що 16.03.2014 року помер її чоловік ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме грошові кошти, які знаходяться та зберігаються на депозитному рахунку в ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі 1615 доларів США відповідно до договору № 9713 від 09 серпня 2013 року. Окрім неї, інших спадкоємців не має. З метою прийняття спадщини за законом вона звернулася до ОСОБА_3 ОСОБА_4 державної нотаріальної контори, але постановою від 02.03.2017 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки не подано відомостей та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті чоловіка, а саме грошові кошти, які знаходяться та зберігаються на депозитному рахунку в ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі відповідно до договору № 9713 від 09 серпня 2013 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 громади Петровського району м. Донецьк в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі.

Представник відповідача ОСОБА_3 донецької державної нотаріальної в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та прийняти рішення на розсуд суду.

Суд, дослідивши надані докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія І-НО № 171506 від 11 квітня 2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області ОСОБА_6 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 11 квітня 2009 року.

Як вбачається з копії договору № 9713 банківського вкладу від 09 серпня 2013 року укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5, ОСОБА_5 перерахував грошові кошти в сумі 1615 доларів 00 центів на депозитний рахунок, відкритий в ПАТ «Укрсоцбанк».

Згідно відповіді ПАТ «Укрсоцбанк» від 12.06.2017 року, повідомлено про залишок коштів на банківському рахунку № 9713, що був відкритий на імя ОСОБА_5 відповідно до договору банківського вкладу № 9713 від 09 серпня 2013 року, станом на 22.05.2017 року складає 1954,46 доларів США, в тому числі початковий вклад 1615,00 доларів США, сума відсотків, нарахованих та сплачених за період з 10.08.2013 року по 31.05.2017 року 339,46 доларів США.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-НО № 765960 від 17.03.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у місті ОСОБА_4, ОСОБА_5 помер 16.03.2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 296.

Згідно постанови державного нотаріусу ОСОБА_3 ОСОБА_4 державної нотаріальної контори від 02.03.2017 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщина за законом, що залишилася після смерті ОСОБА_5, померлого 16.03.2014 року, оскільки відсутні відомості та документи необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 1268 ч.5 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, його право підлягає захисту в судовому порядку.

Аналізуючи вищевказані норми закону, суд вважає, що позивач позбавлений можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину за законом майно, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на грошові кошти в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню в порядку ст. 1216, ст. 1217, п.1 ч. 2, абз .2 ст.16 ЦК України, так як способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 328, 392, 1216-1217, 1228, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади Петровського району м. Донецьк, ОСОБА_4 державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1), право власності в порядку спадкування за законом на грошовий внесок з нарахованими відсотками та компенсацією у розмірі 1954,46 доларів США, та нараховані відсотки та компенсація за період з 30.06.2017 року по день звернення, які знаходяться та зберігаються на депозитному рахунку в ПАТ «Укрсоцбанк» (відповідно до договору № 9713 від 09 серпня 2013 року), які залишилися після смерті її чоловіка ОСОБА_5, який помер 16.03.2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Владимирська