04.08.2017 Справа № 756/9754/17
Ун.№756/9754/17
Пр. №2-о/756/345/17
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

04 серпня 2017 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Майбоженко А.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження про встанволення фактів, що мають юридичне значення, а саме того, що ОСОБА_1 працював на підприємстві Донецьке виробниче об'єднання по видобутку вугілля «Донецьквугілля» з 30.10.1990 року по 18.03.1996 року та отримав захворювання в результаті професійної діяльності як прохідника на вказаному підприємстві, а також те, що середньомісячна заробітна плата прохідників вказаного підприємства в березні 2002 року складала 710,40 грн. На підтвердження даних обставин, заявник надав суду копію трудової книжки, копію Акту за формою П-4 від 16.07.2002 року та копію довідки про середньомісячну заробітну плату прохідників шахт об'єднання в березні 2002 року. Зазначив, що встановлення даного факту необхідне йому для одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Частиною 1 ст.256 ЦПК України визначено перелік фактів, справи про встановлення яких можуть бути розглянуті судом, зокрема в п.3 передбачено можливість встановлення факту каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що при застосуванні цього положення закону, яким передбачено встановлення каліцтва на виробництві, або у зв'язку з виконанням державних чи громадських обов'язків, якщо це необхідно для призначення пенсії або одержання допомоги по соціальному страхуванню, судам слід мати на увазі, що з дня введення в дію Закону від 14 жовтня 1992 р. N 2694-XII «Про охорону праці», а саме 24 листопада 1992 р. справи про встановлення таких фактів не розглядаються в порядку окремого провадження.

Тобто цим Законом передбачено, що питання, пов'язані зі встановленням факту каліцтва на виробництві, уразі виникнення з цього приводу спору, а також, якщо при каліцтві у зв'язку з виконанням державних чи громадських обов'язків пенсія призначається особам, які внаслідок цього стали інвалідами, вирішуються в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів, тобто в позовному провадженні.

Вбачається, що оскільки Закон N 2694-XII зворотної сили не має, у порядку цивільного судочинства за правилами окремого провадження за відсутності спору про право може бути встановлений факт каліцтва, що відбувся до вступу цього Закону в дію, а також коли виключається можливість його підтвердження в іншому порядку, зокрема:

- якщо підтвердження цього факту не можна встановити у позасудовому порядку;

- акт про нещасний випадок або аварію на виробництві, наслідком чого стало каліцтво, не складався і скласти його вже неможливо;

- складений акт про нещасний випадок або аварію на виробництві був знищений і поновити його у позасудовому порядку неможливо;

- втрачено рішення органів медико-соціальної експертизи про встановлення інвалідності та відповідний орган не може з поважних причин його видати повторно;

- якщо при складанні акта допущено помилку, яка перешкоджає визнанню факту нещасного випадку, і виправити її у позасудовому порядку не можна;

- існують перешкоди для встановлення факту нещасного випадку, усунути які у позасудовому порядку не вдалось.

Заявником у заяві зазначено, що метою встановлення фактів, про які він просить необхідне йому для одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Інших підстав, які б згідно вищевикладеного, надали можливість суду розглянути в порядку окремого провадження вказані вимоги заявником не зазначено. При цьому, копію Акту по формі П-4 долучено до матеріалів заяви. Не зазначено, які існують перешкоди у заявника щодо отримання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно ст.258 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення має бути зазначено з якою метою заявник просить встановити даний факт, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт. До заяви має бути додано, зокрема, довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Вимогам даної статті подана ОСОБА_1. заява не відповідає.

При цьому, визначення мети, з якою заявник пов'язує встановлення факту родинних відносин суттєво впливатиме на коло заінтересованих осіб у справі, перелік доказів, які мають бути подані суду. При цьому, коло заінтересованих осіб заявником не визначено.

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

З огляду на наведене, а також враховуючи те, що заяву ОСОБА_1 подано без додержання вимог, викладених в ст.ст. 119, 258 ЦПК України, вважаю за необхідне заяву залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 119, 258 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, надання заяви, її копії та копій всіх документів, що долучені до неї відповідно до кількості заінтересованих осіб протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали в зазначений строк заява вважатиметься неподаною і повернута заявнику

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.М.Майбоженко