Справа № 163/1478/17
Провадження № 2/163/286/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Павлуся О.С.,

за участі секретаря Костюк Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гущанської сільської ради про визнання права власності на нерухоме спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме спадкове майно.

Свій позов мотивує тим, що після смерті її матері, ОСОБА_2, яка померла 21 вересня 2006 року, відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Центральна, 16а в селі Підлісся Любомльського району Волинської області. За життя вона склала заповіт, яким заповіла усе своє майно їй (позивачу) та її брату- Яновичу С.Г., який помер 04.09.2003 року. Родичі померлого, із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертались.

Позивач зазначає, що являється спадкоємцем ? спадкового майна за законом та спадкоємцем ? спадкового майна за заповітом після смерті ОСОБА_2. Спадщину прийняла, оскільки подала нотаріусу, в строки передбачені ч.2 ст. 1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини. Оформити свої спадкові права належним чином не має можливості, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на ? спадкового майна, та в порядку спадкування за законом на ? спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_2, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Центральна, 16 а в селі Підлісся Любомльського району Волинської області.

В судове засідання позивач не зявилася, в позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник Гущанської сільської ради Любомльського району Волинської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що не заперечують проти задоволення позову.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З довідки Гущанської сільської ради Любомльського району Волинської області № 241 від 26.04.2017 року та витягу з погосподарської книги №7 за 2006 рік вбачається, що по особовому рахунку №521 ОСОБА_2 належав будинок з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Центральній, 16а в селі Підлісся Любомльського району Волинської області, в якому вона проживала і була зареєстрована (а.с.5, 8).

Витягом з архівної копії з рішення №8/1 Гущанської сільської ради Любомльського району Волинської області від 27.12.1996 року стверджується, що ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку (а.с.8).

ОСОБА_2, померла 21 вересня 2006 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №027842 (а.с.4).

Отже, після смерті останньої, відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Центральній, 16а в селі Підлісся Любомльського району Волинської області.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкодавець ОСОБА_2 на випадок своєї смерті залишила заповіт від 11 квітня 1991 року, яким все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона матиме право за законом на момент смерті, заповіла своїм дітям: дочці- Ярохович Т.Г. та сину- Янович С.Г. (а.с.7).

Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 спадкоємцем ? спадкового майна за заповітом після смерті ОСОБА_2.

Брат позивачки ОСОБА_3, спадщину за заповітом не прийняв, оскільки помер до відкриття спадщини 04.09.2003 року, що стверджується довідкою від 08.09.2003 року №1386 та свідоцтвом про смерть серії 1-ЕГ № 229681 від 05.09.2003 року. Спадкоємці з його сторони, як вбачається з матеріалів спадкової справи №79/2007, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до нотаріальної контори не звертались.

Відповідно ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги ? спадкового майна, неохопленого заповітом, після смерті ОСОБА_2, відповідно як дочка спадкодавця, що стверджується свідоцтвом про народження серії IV-YP №108095 та свідоцтвом про одруження серії II AГ №158587 .

ОСОБА_1, у відповідності до ст. 1268 ЦК України, фактично спадщину прийняла, оскільки, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (а.с.6). Проте, постановою державного нотаріуса від 11.05.2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Центральна, 16а в селі Підлісся Любомльського району Волинської області останній було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.9).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З копії техпаспорта вбачається, що нерухомі обєкти, які знаходяться по вулиці Центральна, 16а в селі Підлісся Любомльського району Волинської області були побудовані в 1961 році.

На час побудови спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, веранди, сараю, які знаходяться по вулиці Центральна, 16а в селі Підлісся Любомльського району Волинської області, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання.

Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом.

Відповідач у своїй заяві до суду позов визнав, що в силу ст.ст. 60, 61 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на ? спадкове майно за законом, та ? спадкового майна за заповітом, що залишилось після смерті ОСОБА_2, яка померла 21 вересня 2006 року, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Центральна, 16а в селі Підлісся Любомльського району Волинської області.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? спадкового майна в порядку спадкування за заповітом та право власності на ? спадкового майна в порядку спадкування за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_2, яка померла 21 вересня 2006 року, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Центральна, 16а в селі Підлісся Любомльського району Волинської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.