Провадження №2-о/522/629/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем УКРАЇНИ

«31» липня 2017 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Погрібного С.О.

за участі секретаря судового засідання - Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю, за участі заінтересованої особи - ОСОБА_2 -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити факт її проживання разом з ОСОБА_3 однією сім'єю починаючи з 20 жовтня 2006 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 року - на день смерті ОСОБА_3. На обґрунтування заяви посилалась на той факт, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_3, внаслідок чого відкрилася спадщина на 147/1000 частин квартири АДРЕСА_1, що належали ОСОБА_3 за життя на праві власності відповідно до договору дарування від 26.05.2003 року, посвідченого нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Шепелюк Р.Ю, за реєстровим №7-1343. Спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно є ОСОБА_2. Втім, на момент відкриття спадщини заінтересована особа не проживала разом з померлою, до нотаріальної контори в передбачений законом строк із заявою про прийняття спадщини не звернулася, а, отже, спадщину не прийняла. Оскільки, ОСОБА_1 постійно проживала разом з померлою ОСОБА_3 до її смерті та на час відкриття спадщини, заявниця вважається такою, яка прийняла спадщину. Втім, нотаріус відмовила заявниці ОСОБА_1 у реєстрації заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину з підстав реєстрації місця проживання померлої та заявниці за різними адресами. Заявниця ОСОБА_1 змушена звернутись до суду із вказаною заявою.

В судове засідання заявниця та заінтересована особа не з'явилися, просили розглянути цю справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням заяви з наступних причин.

Згідно із свідоцтвом про смерть від 07 листопада 2015 року ОСОБА_3 померла у віці 71 років, про що складено відповідний актовий запис за № 11508.

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 147/1000 частин квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Зазначена квартира належала ОСОБА_3 на праві приватної власності, що підтверджується договором дарування, укладеним між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3, від 26.05.2003 року, який посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Шепелюк Р.Ю. та зареєстрований в реєстрі за №7-1343. Цей договір також зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості у реєстровій книзі за №456пр стр 168 реєстр 206.

Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 від 11.12.1973 року у ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 року народилася донька - ОСОБА_8, яка змінила прізвище після реєстрації шлюбу на «ОСОБА_8», що підтверджується довідкою Відділу реєстрації актів громадянського стану Одеського міського управління юстиції №2159/09-49 від 05.04.2003 року.

Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_9 та ОСОБА_2.

Наведене свідчить, що заявник ОСОБА_1 є онукою померлої ОСОБА_3.

Як слідує з довідки МСЕК, серії МСЕ- №093335 від 12.07.2002 року, померла ОСОБА_3 була інвалідом 1 групи безстроково, потребувала постійного стороннього догляду.

Відповідно до відомостей виписного епікризу №2233 від 06 квітня 2007 року, хвора - заявниця ОСОБА_3 фактично проживала за адресою: АДРЕСА_4

Згідно з медичною карткою амбулаторного хворого ОСОБА_3, заведеної 17.03.2015 року, остання проживала за адресою: АДРЕСА_5

В той же час, заявник ОСОБА_1 відповідно до відомостей Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 03.07.2017 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6

Судом взято до уваги також пояснення заінтересованої особи ОСОБА_2, яка в своїй заяві судові від 13.07.2017 року зазначає, що мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 розпорядилась за життя 147/1000 частинами квартири АДРЕСА_3 фактично передавши у власність цю частину квартири онуці - ОСОБА_1, втім не оформивши це нотаріально.

Заявник проживала разом з померлою ОСОБА_3, піклувалась про неї, надавала необхідну допомогу до самої смерті.

При цьому, ОСОБА_2 не претендує на цю квартиру, спадщину не оформляла та не має претензії щодо її оформлення на ОСОБА_1.

На підставі викладеного, суд зробив висновок, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про той факт, що заявник дійсно проживала разом із померлою ОСОБА_3 однією сім'єю, починаючи з 20 жовтня 2006 року й до смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_4

З цим юридичним фактом пов'язане виникнення певного цивільного права, зокрема, за правилом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у своїй сукупності на підставі їх аналізу, враховуючи відсутність заперечень про встановлення цього юридичного факту зі сторони заінтересованої особи, суд вважає, що заява про встановлення факту проживання однією сім'єю підлягає задоволенню.

Під час ухвалення рішення судом також було враховано, що єдиний можливий спадкоємець за законом 1-ої черги - донька померлої ОСОБА_2 у відведений законом час заяв про прийняття спадщини не прийняла, а, отже, відповідно до положення ст.1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла її.

За правилом п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із п. 1 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Як роз'яснено у п.4 зазначеної постанови, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора.

Підсумовуючи встановлені обставини суд має під час постановлення рішення у цій справі врахувати невиявлення інших спадкоємців до майна померлих спадкодавця, а також наявність спору про право з будь-якими особами, що зумовлює розгляд заяви та її задоволення в обраному виді судового провадження.

Таким чином, враховуючи, що встановлення зазначеного факту заявнику необхідно для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, суд вважає за можливе заяву задовольнити.

Керуючись п.п. 1, 4 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", ст. ст. 10, 11, 213, 215, 234, ч. 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю, за участі заінтересованої особи - ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 разом з померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3 однією сім'єю протягом періоду з 20 жовтня 2006 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто й на момент відкриття спадщини.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: С.О. Погрібний

31.07.2017