Справа № 510/602/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.07.2017 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Сорокін К.В.

-при секретарі Івановій Н.С.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач у судове засідання не зявився, направив до суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення.

Позивачка у судове засідання не зявилася, направила до суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батько ОСОБА_2; копія паспорту ОСОБА_1; копія свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, 10.08.2011 р., актовий запис № 210; довідка № 53 від 28.04.2017 р., згідно якої позивачка зареєстрована разом із сином ОСОБА_3, батьком ОСОБА_4 та матірю ОСОБА_5 мешкає в АДРЕСА_1; довідка ОСМД «Комфорт 107», згідно якої ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_3 мешкає в м. Рені, вул.. Мирошніченко, 107; рішення Ренійського районного суду Одеської області від 20.09.2011 р. про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 21.08.2006 р. у сторін по справі народився син ОСОБА_3, який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. 10.08.2011 р. шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії І-ЖД № 106000. 20.09.2011 р. за рішенням суду відповідача було позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки він ухилявся від виконання обовязків по його вихованню та піклуванню, не надавав матеріальну допомогу на його утримання та не піклувався про духовний та моральний розвиток дитини. Позивачка ОСОБА_1 зазначила, що відповідач зобовязаний утримувати сина до досягнення ним повноліття, але добровільно матеріальної допомоги він не надає, у звязку з чим просить стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_6, в розмірі 1/3 частини заробітку.

Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 166 ч. 2 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Таким чином, оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісного сина не надається, а домовленість про способи надання утримання на дитини між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси неповнолітнього, задовольняє позовні вимоги позивачки в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 166, 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.05.2017 року і до 21.08.2024 року, тобто до досягнення повноліття сином ОСОБА_6.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави 640 грн. судового збору.

Згідно із ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.В. Сорокін