Справа № 741/205/15-ц Провадження № 22-ц/795/1434/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Киреєв О. В. Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:представника позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 31 серпня 2010 року станом на 31 грудня 2014 року в сумі 19 572 грн 66 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 242 грн 36 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог банку. Відповідач вказує, що суд першої інстанції вийшов за рамки позовних вимог і стягнув заборгованість за вже неіснуючим кредитним договором від 31.08.2010 року, який визначав кредитний продукт «Универсальна, 55 днів пільгового періоду», але судом застосовано розрахунки за кредитним продуктом «GOLD 55+». За доводами ОСОБА_6, суд не перевірив, що заявник 29.03.2012 року та в будь-який інший день не ознайомлювався та не давав своєї згоди на отримання кредиту в рамках кредитного продукту «GOLD 55+». Відповідач вказує, що судом не наведено жодного мотиву та правових на те підстав щодо необхідності видачі 29.03.2013 року чи 20.08.2013 року в рамках одних правовідносин при наявності діючої кредитної картки зі строком дії до 06.2014 року, додаткової картки зі строком дії до 01.2017 року, що встановлювало б взаємоповязаність правовідносин, які виникли в 2010 та 2012 роках. Також ОСОБА_6 посилається, що вона ніколи не ознайомлювалася та не погоджувалася з умовами та тарифами банку, на підставі яких було винесено рішення суду першої інстанції. За доводами відповідача, єдиний належний і допустимий доказ у справі - Анкета-заява не встановлює умов кредитування, в тому числі збільшення законодавчо встановленої відповідальності, розміру кредиту (ліміту), річної ставки, в тому числі умов її збільшення, та інших умов, які відповідно до норм матеріального права потребували обопільного письмового погодження між сторонами.

Заслухавши доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_6 свої зобовязання за кредитним договором не виконує, в звязку з чим має загальну заборгованість по наданому кредиту, яка підлягає стягненню. Судом відмовлено у стягненні з відповідача пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, оскільки банком за одне й те ж саме правопорушення застосовано два види цивільно-правової відповідальності.

Такі висновки суду ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 31 серпня 2010 року ОСОБА_7 уклала з ПАТ КБ « Приват Банк» кредитний договір SAMDN50OTC003711998 за яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Факт отримання відповідачем кредитної картки № 840279 підтверджений у матеріалах справи відповідною фотокарткою із зображенням ОСОБА_6 Вказана кредитна картка була видана строком дії до червня 2014 року та на її обслуговування банком відкрито рахунок № 129121980. ( а.с.186-189, 232). Крім того відповідач отримала кредитну картку №125859 строком дії до серпня 2014 року.( а.с.231)

29 березня 2012 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір б/н у вигляді анкети-заяви, за яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8). Факт отримання нової кредитної картки підтверджується фотокарткою з електронної системи банку.( а.с.102)

За час користування кредитною карткою універсальна ОСОБА_6 не мала заборгованості перед банком, активно користувалась наданими їй у кредит коштами та погашала кредитну заборгованість.

20 серпня 2013 року ОСОБА_6 отримала кредитну картку Gold №129121 зі строком дії до січня 2017 року зі сплатою відсотків у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом( а.с.233,234), активно нею користувалась та з серпня 2014 року почала не виконувати взяті на себе зобовязання.( а.с.5-6,235-246)

Відповідно до вимог п.п.8.1,8.2 Постанови НБУ від 17.12.2003року «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах» банк відкриває клієнтам карткові рахунки на умовах договору в порядку встановленому цією Інструкцією для відкриття поточних рахунків з урахуванням певних особливостей передбачених інструкцією. Якщо клієнт вже має в банку рахунок, цей рахунок ідентифікований банком і сформована справа з юридичного оформлення рахунку, то відкриття такому клієнту карткового рахунку здійснюється шляхом укладання договору на підставі заяви про відкриття поточного рахунку.

Матеріали справи вказаної заяви про відкриття нового карткового рахунку не містять.

Згідно наданого суду розрахунку заборгованості заборгованість по кредиту виникла під час користування відповідачкою карткою Gold, відкриття нового рахунку щодо обслуговування клієнта ОСОБА_6 при отриманні нової картки не передбачено, а тому доводи апеляційної скарги про надання банком невірного розрахунку не заслуговують на увагу суду.

Як вбачається, Анкету-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку підписана ОСОБА_7 (після укладення шлюбу ОСОБА_6) О.В., містить відмітки банку, отже відповідач погодився з умовами отримання кредитних коштів, запропонованими банком. При цьому сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, які містяться в Умовах і Правилах надання банківських послуг, зокрема з Тарифами, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Відповідач не скористалася своїм правом на відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів та не просила змінити або розяснити окремі положення кредитного договору.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 07 лютого 2017 року скасовано рішення Носівського районного суду від 25 лютого 2016 року і в задоволенні позову ОСОБА_6 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним та стягнення коштів відмовлено.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, оскільки вищевказаним рішенням суду встановлено, що при укладенні кредитного договору 29 березня 2012 року банк у письмовій формі надав ОСОБА_6 вичерпну інформацію про умови кредитування, а саме валюти кредиту, відсоткової ставки, розміру щомісячних платежів та строку їх внесення, то вказані обставини не підлягають доказуванню.

Враховуючи викладене, є необгрунтованими доводи відповідача, що вона не ознайомлювалася та не погоджувалася з умовами та тарифами банку.

Право клієнта на отримання такого продукту, як кредитна картка передбачено Правилами та умовами кредитування, а отже за зверненням клієнта банк видає йому кредитну картку. Матеріали справи містять інформацію з електронної системи банку про отримання відповідачем декількох кредитних карток, тому доводи апеляційної скарги щодо необхідності видачі протягом незначного проміжку часу декількох карток на імя відповідача не може бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог банку.

В кредитному договорі не зазначений кредитний ліміт, проте за наявності даних, що позичальник знімав кредитні кошти з картки, та поповнював її (що підтверджується випискою), то відсутні підстави для звільнення відповідача від обовязку виконання зобовязання з повернення отриманих кредитних коштів.

Крім того кредитним договором передбачено право банку у будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт, а тому він може бути і не зазначений в заяві.

Згідно наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що банк збільшив ставку по відсотках з 27,6% до 32,4% з 1 вересня 2014 року, заборгованість по кредиту у відповідача виникла в серпні 2014 року, а тому підвищений розмір відсоткової ставки банком при нарахуванні заборгованості ОСОБА_6 не враховувався. Інших змін відсоткової ставки протягом дії кредитного договору не було.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: