АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1988/17 Справа № 181/701/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Літвінова Л. Ф. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Попазовій Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Обрій" на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2016 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Обрій" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за відпущений товар, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ТОВ Агрофірма "Обрій" звернулося до суду із уточненим в ході розгляду позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що ними був укладений договір купівлі-продажу № 523 від 07 жовтня 2014 року, відповідно до якого ТОВ "Обрій" поставив відповідачу 3860 кг зерна на загальну суму 13896 грн., а відповідач зобов'язалась у строк до 01 вересня 2015 року поставити на приймальний пункт позивача 7720 кг зерна на загальну суму 13896 грн. Оскільки відповідачкою ОСОБА_2 не були виконані умови договору - не поставлена пшениця, не сплачена її вартість, позивач просив суд зобов'язати відповідача виконати п. 2. договору № 523 від 07 жовтня 2014 року та передати позивачу зерно несортової пшениці в кількості 7720 кг по ціні 1800 грн. за 1 тону, на загальну суму 13896 грн., в приймальному пункті, який розташований в с. Коломийці Покровського району Дніпропетровської області, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 1378 грн.

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, представник ТОВ Агрофірма "Обрій" подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, за наступних підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України.

За правилами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язнана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до змісту ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог.

З даним висновком судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2014 року між ТОВ Агрофірма «Обрій» та ОСОБА_2 був укладений договір № 523, відповідно до умов якого ТОВ Агрофірма «Обрій» поставила ОСОБА_2 3860 кг зерна пшениці сорту «Снігурка» по ціні 3600 грн. за тону, на загальну суму 13896 грн., а відповідач зобов'язалась у строк до 01 вересня 2015 року поставити на приймальний пункт позивача 7720 кг зерна на загальну суму 13896 грн. (а.с.5).

Вирішуючи правову природу укладенного спірного договору суд правильно виходив з договірних правовідносин, що склалися між сторонами, зазначивши, що договір від 07 жовтня 2014 року № 523 за своєю правовою природою є договором міни.

Відповідно до ст. 715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 716 ЦК України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як видно із справи, обгрунтовуючи позов, позивач посилався на те, що відповідач не виконав зобов'язання передбачені умовами договору №523 від 07 жовтня 2014 року і не повернув ТОВ Агрофірма "Обрій" а ні зерно несортової пшениці, а ні вартість цієї пшениці, чим порушив п.2 зазначеного договору .

Перевіряючи зазначені твердження ТОВ Агрофірма «Обрій», суд при розгляді справи прийшов до висновку про недоведеність позову, зазначивши, що позивач не надав допустимих, достатніх та достовірних доказів в підтвердження невиконання умов договору відповідачем.

Крім того, відповідачем на підтвердження виконання вказаного договору надана накладна від 22 серпня 2015 року № 1121, відповідно до якої ОСОБА_2 було передано ТОВ Агрофірмі «Обрій» на виконання договору від 07 жовтня 2014 р. 7720 кг пшениці (графа «кількість» стовпчик «прийнято»), на якій стоїть підпис особи яка прийняла пшеницю, а також печатка та штамп ТОВ Агрофірми "Обрій" (а.с.19). Таким чином, відповідач зазначав, що нею були виконані істотні умови договору від 07 жовтня 2014 року, а саме п. 2. Договору - в строк до 01 вересня 2015 року поставити ТОВ Агрофірмі «Обрій» 7720 кг пшениці.

Представники позивача не змогли спростувати наявність у відповідача даного документу, та не надали інших доказів, які б вказували на його недостовірність.

Посилання в апеляційній скарзі на неповне з ясування обставин справи, неможливість отримати підтвердження, що колишній працівник позивача ОСОБА_3, підпис якого міститься на накладній №1121 від 22 серпня 2015 року не має будь-яких юридичних наслідків, оскільки 22 серпня 2015 року був вихідним днем, а також не міститься підпису керівника структурного підрозділу, який надав дозвіл на проведення операції з прийняття матеріально-товарних цінностей, не можуть бути взяті до уваги, оскільки доказів в розумінні положень ст.ст.57,58 ЦПК України, які б містили інформацію щодо предмета доказування, а саме про порушення відповідачем умов договору від 07 жовтня 2014 року, позивач у порядку, передбаченому ст.60 ЦПК України, не надав.

Посилання апелянта на відсутність повноважень у ОСОБА_3 підписувати вказану накладну, внаслідок відсторонення від виконання обов»язків згідно наказу від № 35/1 від 20 серпня 2015 року, спростовуються індивідуальними відомостями про застраховану особу Першотравенського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про перебування ОСОБА_3 на спірний період в трудових відносинах та отримання заробітної плати.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ТОВ агрофірма «Обрій» не спростовують висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову, а відтак відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Обрій» відхилити.

Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий М.Ю. Петешенкова

Судді Н.М. Деркач

М.О. Макаров