АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/5876/2017 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
1 серпня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва
у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,
суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарі Юрченко А.С.,
за участю позивача ОСОБА_3
розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 6 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингової компанії «ІГК» про порушення прав споживача.
Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
в с т а н о в и л а :
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 6 лютого 2017 року позов ОСОБА_3 до ТОВ «Лізингової компанії «ІГК» про порушення прав споживача залишено без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 квітня 2015 року між ТОВ «ЛК «ІГК» та ОСОБА_3 укладено договір №805200 майнового лізингу, предметом якого є автомобіль Fiat Doblo Panorama 1.4 MTClassic вартістю 157 200,00грн. Відповідно до умов даного договору відповідач взяв на себе зобов'язання придбати вказаний автомобіль та передати його у користування позивачу на строк та на умовах, передбачених цим договором.

Виходячи з того, що позивач не надав доказів на підтвердження сплати грошових коштів на виконання умов договору, враховуючи, що договір фінансового лізингу є чинним, а позивач не ставить питання про його розірвання або визнання недійсним, - суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Печерського районного суд м. Києва від 6 лютого 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представник відповідача у судове засідання апеляційного суду не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином (ч. 5 ст. 74 ЦПК України, - ас83,84), заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подав, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, що мають значення для вирішення спору, правильно встановив спірні правовідносини та вірно визначив норми закону, що їх регулюють.

Відповіднодо ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» та ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоотримувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоотримувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що 14.04.2015 між ОСОБА_3 та ТОВ «ЛК «ІГК» було укладено договір № 805200 фінансового лізингу, відповідно до умов якого відповідач прийняв на себе зобов'язання придбати та передати у користування позивача майно (предмет лізингу) на строк і на умовах, передбачених договором. Предметом лізингу за договором є: транспортний засіб - автомобіль Fiat Doblo Panorama 1.4 MTClassic, вартістю 157 200,00грн.

Відповідно до п. 5.1 договору майнового лізингу №805200 від 14.04.2015 передбачено, що предмет Лізингу передається в користування лізингоодержувачу протягом 120 робочих днів з моменту сплати ОСОБА_3 на рахунок лізингодавця: авансового платежу та комісії за передачу предмета лізингну. На виконання умов вказаного договору 14.04.2015 позивач сплатив 31 440,00грн вартості фінансування договору (ас57) та 20.04.2015 сплатив щомісячний платіж у розмірі 78 600,00грн на виконання умов лізингового договору (ас15).

Спірні правовідносини регулюються вказаним Договором, Законом України «Про фінансовий лізинг» та параграфом 6 глави 58 підрозділу 1 розділу ІІІ ЦК України.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 посилався на п. 2.1 Договору лізингу вважаючи, що даним пунктом передбачено строк передачі йому автомобіля до 13.10.2015. У зв'язку з тим, що передача автомобіля не відбулася, вважає, що відповідач не виконав умови Договору, чим завдав йому матеріальної шкоди у розмірі сплачених ним коштів. Проте, такі вимоги не ґрунтуються ні на умовах договору, ні на положеннях закону.

Відповідно до п. 2.1. Договору майнового лізингу лізингодавець зобов'язується придбати та передати на умовах майнового лізингу у користування майно, а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно умов Договору (ас8). Умовами вказаного договору не визначено дату передачі предмету лізингу 13.10.2015.

Відповідно до п. 5.1 договору майнового лізингу №805200 від 14.04.2015 передбачено, що предмет Лізингу передається в користування лізингоодержувачу протягом 120 робочих днів з моменту сплати ОСОБА_3 на рахунок лізингодавця: авансового платежу та комісії за передачу предмета лізингну. Належних і допустимих доказів на підтвердження виконання умов п. 5.1. Договору позивач не надав, а надані ним фінансові документи не свідчать про виконання вказаних умов Договору.

Пунктами 12.11, 12.12 Договору майнового лізингу визначено у мови його розірвання та повернення сплачених позивачем коштів (ас12). Належних і допустимих доказів на підтвердження виконання п. 5.1. Договору позивач не надав, а надані ним фінансової документи не свідчать про виконання вказаних умов договору.

Лізингоодержувач вправі відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку у відповідності до положень ч. 1 ст.7 Закону України «Про фінансовий лізинг» та вимагати відшкодування збитків, у тому числі повернення платежів, сплачених ним за Договором. Проте, таких вимог ОСОБА_3 не заявляв і на такі обставини не посилався.

Доводи апеляційної скарги позивача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи та був позбавлений можливості надати суду докази, не заслуговують на увагу, адже відповідно до ст. 309 ЦПК України вказані обставин не є підставою для скасування рішення. На інші, передбачені вказаною нормою, обставини ОСОБА_3 не посилається, доказів на підтвердження своїх позовних вимог у передбаченому ст. ст. 10, 60, 137 ЦПК України порядку не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційної інстанції.

За таких обставин оскаржуване рішення ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи.Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав для скасування рішення Печерського районного суду м. Києва від 6 лютого 2017 року немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 6 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна