АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Половінкіної Н.Ю., Яремка В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 9 червня 2017 року

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.

Позовні вимоги обгрунтовувала слідуючими обставинами.

Вона є інвалідом 1 групи Б, потребує стороннього догляду, так як являється лежачою хворою, в теперішній час страждає на ряд хронічних захворювань, які потребують значних грошових витрат на придбання необхідних ліків.

Крім того, позивач потребує коштів на здійснення медичних лікувальних процедур, придбання продуктів харчування та інших життєвих витрат, а пенсія є єдиним джерелом її доходів.

Відповідачі являються її дітьми, є особами працездатного та молодого віку, в зв'язку з чим мають можливість надавати їй необхідну матеріальну допомогу.

22-ц/794/874/17 Провадження №718/345/17 Головуючий у 1 інстанції Мінів О.І.

Категорія 48/50 доповідач Перепелюк І.Б.

Позивач просила стягувати з відповідачів на її користь довічно аліменти на її утримання в розмірі по 400 грн. щомісяця з кожного.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 9 червня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі по 100грн. з кожного щомісячно, починаючи стягнення з 25.04.2017р. і довічно.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині розміру стягуваних аліментів, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить рішення змінити та стягнути з відповідачів на її користь аліменти по 400грн. з кожного.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно визнав доведеними посилання відповідачів щодо неможливості надання їй допомоги у визначеному позивачем розмірі.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення залишити без змін.

Встановлено, що ОСОБА_2 є матірю ОСОБА_3 22.05.1989р.н., ОСОБА_4 17.07.1991р.н., ОСОБА_6 06.03.1995р.н., ОСОБА_5 19.02.1997р.н., що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-ЖД №462934 від 10.07.1989 року, серії 1-ЖД № 462933 від 15.08.1991 року, серії 1-МИ №240798 від 29.09.1998 року, серії 1-МИ № 240804 від 07.04.1997 року .

Відповідно до копії довідки до акту огляду медико-соцільною експертною комісією Одеського обласного центру медико-соціальної експертизи № 786796 від 25.12.2015р. вбачається, що позивач є інвалідам 1 Б групи та потребує стороннього догляду.

З копії довідки від 04.01.2016р. вбачається, що ОСОБА_2 проживає разом з батьком ОСОБА_7 в м.Одеса, прос.Добровольського, 159, кв.119. В позові позивач зазначає, що проживає з матір»ю, яка здійснює за нею догляд.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку лікарів кардіолога, невропатолога, потребує здійснення медичних лікувальних процедур, що підтверджується Єпікризом КУ «Міська лікарня» № 5835/1040.

Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно ст.204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обовязку утримувати матір, батька та обовязку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обовязків.

Згідно зі ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не предявлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до вимог п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006р., обовязок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У звязку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких предявлено позов про стягнення аліментів, зобовязаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обовязків щодо них (ст.204 СК).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обовязку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення в Суворовському районі м.Одеси від 31.03.2017 року №14-02/1734, ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інваліда 1 групи в розмірі 1247 грн.

Враховуючи те, що основним джерелом доходу ОСОБА_2 є пенсія по інвалідності, розмір якої не є значним, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність потреби останньої в отриманні матеріальної допомоги.

Відповідно до Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, аліментні зобовязання можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, зокрема : потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Суд першої інстанції правильно зазначив в рішенні, що потреба в матеріальній допомозі визначається залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму. Позивач, як зазначалось вище, перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення в Суворовському районі м.Одеси, їй призначена пенсія по інвалідності в розмірі 1247 грн.

У відповідності із ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум", прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів, для задоволення основних соціальних і культурних потреб особи. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений Законом України "Про державний бюджет на 2017 рік" з 01 травня 2017 року становить 1624 грн.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 проживає разом із бабусею ОСОБА_8 та дідусем ОСОБА_9, які являються інвалідами, хворими на цукровий діабет, із ампутованими правими ногами, однак в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вищевказаних обставин та не доведено, що вони знаходяться на утриманні відповідача ОСОБА_3

Також ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не доведено належними та допустимими доказами, що вони не мають змоги працевлаштуватися, хоча є молодими, працездатними та здоровими особами.

Згідно довідки Глиницької сільської ради № 946 від 06.06.2017р. вбачається, що на утриманні ОСОБА_4 перебуває двоє малолітніх дітей ОСОБА_10,2014р.н., та ОСОБА_11, 2015р.н., яких вона виховує сама без чоловіка.

ОСОБА_1 є багатодітною матірю, оскільки на її утриманні перебуває троє малолітніх дітей, що підтверджується копіями свідоцтв серії І-МИ №206450 від 11.07.2014р., серії І-МИ № 251869 від 03.10.2016р., серії І-МИ №224474 від 06.10.2015р.

Враховуючи всі обставини справи, висновок суду про часткове задоволення позовних вимог є правильним.

Судом першої інстанції встановлені всі обставини справи, досліджені докази, застосовані відповідні норми матеріального права. Рішення є законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для зміни рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 9 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом вірно :