АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1966/17 Головуючий 1 інст. - Богдан М.В.
Справа № 644/7534/16-ц
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Колтунової А.І., Швецової Л.А.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ», про відшкодування шкоди у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2016 року,

у с т а н о в и в:

В вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» (далі - ТДВ «СК «Київ РЕ»), про відшкодування шкоди у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою.

На обґрунтування позивач вказала, що 09 листопада 2015 року о 10 год. 10 хв. з вини ОСОБА_2, яка, керуючи автомобілем марки «Nissan Juke», державний номер НОМЕР_1, на перехресті Білгородського шосе та вулиці Академіка Проскури в м. Харкові, не дотрималася безпечної дистанції та допустила зіткнення з автомобілем марки «Ford В mаx», державний номер НОМЕР_2, власником якого вона є на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, під її керуванням. Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2015 року визнано, що винною у скоєнні ДТП є відповідач.

У наслідок ДТП автомобіль позивача дістав механічних пошкоджень на суму в розмірі 20 523 грн. 61 коп. згідно з Висновком експертного автотоварознавчого дослідження Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр експертних досліджень «Професіонал» (далі - ТОВ «Центр експертних досліджень «Професіонал») № 0241/15 від 11 грудня 2015року.

Вартість відновленого ремонту пошкодженого автомобіля, здійсненого Державним підприємством «Автотрейдінг-Харків» (далі - ДП «Автотрейдінг-Харків»), складає суму, з урахуванням ПДВ, в загальному розмірі 24 200 грн. 00 коп. (20 166 грн. 67 коп. + 4 033 грн. 33 коп.).

Посилаючись на те, що добровільно шкода не відшкодована, просила задовольнити позов та стягнути на її користь з ОСОБА_2 суму в розмірі 24 200 грн. 00 коп., а також 1 320 грн. 00 коп. витрат за експертно-оціночні послуги ТОВ «Центр експертних досліджень «Професіонал», 112 грн. 02 коп. та 110 грн. 02 коп. витрат - вартість телеграм, вирішити питання про судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, посилаючись на те, що вона своєчасно повідомила про страховий випадок страхову компанію, в якій була застрахована її цивільно-правова відповідальність згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5274202.

Справа розглянута за відсутності третьої особи - ТДВ «СК «Київ РЕ», яке письмових заперечень проти позову не надало.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2016 року позов задоволено.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 25 742 грн. 04 коп. - на відшкодування матеріальної шкоди та 551 грн. 20 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 - представник ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального, матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема зазначає, що справу розглянуто за його відсутності; відповідач не є страховою компанією та не може виплачувати страхове відшкодування; ОСОБА_2 своєчасно повідомила про страховий випадок страхову компанію, в якій була застрахована її цивільно-правова відповідальність згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5274202.

Позивач рішення суду першої інстанції не оскаржила, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (статті 1166 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що 09 листопада 2015 року о 10 год. 10 хв. з вини ОСОБА_2, яка, керуючи автомобілем марки «Nissan Juke», державний номер НОМЕР_1, на перехресті Білгородського шосе та вулиці Академіка Проскури в м. Харкові, не дотрималася безпечної дистанції та допустила зіткнення з автомобілем марки «Ford В mаx», державний номер НОМЕР_2, власником якого вона є на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, під її керуванням. Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2015 року визнано, що винною у скоєнні ДТП є відповідач.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5274202.

У наслідок ДТП автомобіль позивача дістав механічних пошкоджень на суму в розмірі 20 523 грн. 61 коп., що підтверджується Висновком експертного автотоварознавчого дослідження Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр експертних досліджень «Професіонал» (далі - ТОВ «Центр експертних досліджень «Професіонал») № 0241/15 від 11 грудня 2015року.

Вартість відновленого ремонту пошкодженого автомобіля, здійсненого ДП «Автотрейдінг-Харків», складає суму, з урахуванням ПДВ, в загальному розмірі 24 200 грн. 00 коп. (20 166 грн. 67 коп. + 4 033 грн. 33 коп.).

Обгрунтовуючи позов, позивач посилась на те, що добровільно шкода не відшкодована, тому просила стягнути на її користь з ОСОБА_2 суму в розмірі 24 200 грн. 00 коп. з урахуванням витрат за експертно-оціночні послуги ТОВ «Центр експертних досліджень «Професіонал» та витрат, понесених по оплаті телеграм в розмірах 1 320 грн. 00 коп. 112 грн. 02 коп. та 110 грн. 02 коп.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених показів, поданих сторонами, дійшов до правильного висновку про те, що винні дії відповідача знаходяться в прямому причинному зв'язку із завданою позивачу майновою шкодою, тому відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки, зобов'язана відшкодувати шкоду.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не є страховою компанією та не може виплачувати страхове відшкодування, не ґрунтуються на законі.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правопорушення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-1У «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-1У).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-1У (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-1У).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-1У страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-1У (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі , якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договору. Якщо третя особа відмовилась від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною, якщо потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином потерплому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-1У). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов'язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов'язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди) відповідальності.

Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, яка відповідно до вимог статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Посилання на розгляд справи за відсутності представника відповідача не можуть бути прийняті до уваги. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 - представник ОСОБА_2 не надав доказів, які б вплинули на нову оцінку рішення суду першої інстанції з урахуванням позиції його довірителя.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді А.І.Колтунова

Л.А.Швецова