Провадження №2-н/760/285/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Оксюта Т.Г. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини зі ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

В прийнятті заяви про видачу судового наказу повинно бути відмовлено, виходячи з наступного.

Статтею 95 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано зокрема, у разі якщо заявлено вимогу про присудження аліментів на дитину в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана з встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших зацікавлених осіб.

За змістом п. 7 ст. 100, ст. 101 ЦПК України, питання про відкриття наказного провадження або відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу суддя вирішує не пізніше наступного дня з дня надходження заяви до суду, закінчення строку, встановленого для усунення недоліків заяви про видачу судового наказу та не пізніше наступного дня після отримання судом у порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Про відкриття наказного провадження суддя постановляє ухвалу. У разі прийняття судом ухвали про відкриття наказного провадження, суд у триденний строк з моменту її постановлення видає судовий наказ по суті заявлених вимог.

З аналізу змісту наведених норм випливає, що суддя приймає рішення про відкриття провадження за відсутності підстав для повернення заяви про видачу судового наказу та для відмови у її прийнятті.

Пункт 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України встановлює, що суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Таким чином, вирішуючи питання про видачу судового наказу, суддя зобов'язаний перевірити безспірність заявлених вимог. Зазначена обставина підтверджується поданням разом з заявою про видачу судового наказу відповідних доказів.

З матеріалів справи вбачається, що заявник просить стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на її користь, на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини його щомісячного доходу (заробітку), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позовної заяви й до моменту й до моменту досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2012 наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Пунктом 9 зазначеної вище Постанови роз'яснено, що наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором).

Враховуючи викладене вище, суддя із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів вбачає спір про право, а тому приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 97, ч. 6 ст. 100 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини зі ОСОБА_2.

Роз'яснити заявнику право на звернення до суду з відповідною заявою в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Суддя