22-ц/775/553/2017(м)
Категорія 59 Головуючий у 1 інстанції Скрипниченко Т.І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Зайцевої С.А., Ткаченко Т.Б.,

з участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення щомісячної адресної допомоги за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 липня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2017 року Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради (далі УСЗН Центрального району Маріупольської міської ради) звернулося з позовом про стягнення з ОСОБА_2 надмірно нарахованих коштів в сумі 21 818,57 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 10 листопада 2014 року ОСОБА_2 був взятий на облік внутрішньо переміщених осіб в УСЗН Центрального району Маріупольської міської ради і йому було призначено щомісячну адресну допомогу як особі, яка переміщуються з тимчасово окупованої території України у розмірі 1130 грн. щомісячно з 10 листопада 2014 року по 30 серпня 2016 року. В результаті проведення перевірки було встановлено, що у відповідача є депозитний рахунок, який перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, а тому, допомога відповідачу була нарахована безпідставно. Загальна сума надміру сплачених ОСОБА_2 грошових коштів адресної допомоги становить 21 818,57 грн. Оскільки відповідач зобов'язання про добровільне погашення зазначеної переплати у 10-ти денний строк не здійснив, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь УСЗН Центрального району Маріупольської міської ради 21 818,57 грн., що становить надміру сплачену щомісячну адресну допомогу на проживання.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 липня 2017 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради надмірно сплачені грошові кошти адресної допомоги у розмірі 21 818,57 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2- ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Посилається на те, що за положеннями ст.1215 ЦК України повернення виплаченої ОСОБА_2 допомоги не передбачено законом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, які підтримали скаргу, заперечення проти апеляційної скарги представника УСЗН Центрального району Маріупольської міської ради ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника відповідача задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно довідки № НОМЕР_1 від 10 листопада 2014 року ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою, яка перемістилися для проживання з району проведення антитерористичної операції - з м. Донецька, для проживання у м. Маріуполь (а.с. 4).

10 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернувся до УСЗН Центрального району Маріупольської міської ради із заявою про призначення щомісячної адресної грошової допомоги для покриття витрат проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Заявник вказав, що у будь-кого з членів його сімї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10 - кратний розмір прожиткового мінімуму, встановлений для працездатних осіб, немає.

На підставі поданих документів, рішенням УСЗН Центрального району Маріупольської міської ради від 11 листопада 2014 року відповідачу призначено грошову допомогу в розмірі 884 грн. на період з 10 листопада 2014 року до 09 травня 2015 року. В подальшому розмір допомоги змінювався і загалом відповідачу було виплачено 21 818,57 грн.(а.с.6,8).

Задовольняючи позов УСЗН Центрального району Маріупольської міської ради про стягнення з відповідача виплаченої допомоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач мав у банківській установі кошти, які перевищують 10 - кратний розмір прожиткового мінімуму, встановлений для працездатних осіб, і надав платнику допомоги інформацію, яка не відповідає дійсності щодо свого майнового стану, а тому, сума грошової допомоги, виплачена надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, підлягає стягненню з ОСОБА_2 у судовому порядку, оскільки добровільно повертати цю суму він відмовився.

З такими висновками суду першої інстанції не можна не погодитися.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, визначає коло осіб, умови, порядок призначення допомоги (далі Порядок).

Грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Для отримання грошової допомоги уповноважений представник сімї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сімї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, предявляє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (п.5).

Відповідно до п. 6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Зі справи вбачається, що 10 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернувся до УСЗН Центрального району Маріупольської міської ради про призначення йому адресної допомоги і зазначив у заяві, що у будь-кого з членів його сім'ї немає на депозитному банківському рахунку коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (а.с.5).

За період з 10 листопада 2014 року по 30 серпня 2016 року ОСОБА_2 отримав адресну допомогу в сумі 21 818,57 грн.

В суді апеляційної інстанції, підтримуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 визнав, що фактично у нього дійсно був відкритий депозитний рахунок в ПАТ «Альфа-Банк» і він, на прохання свого названого брата з м.Донецька, вніс більше 80 000 грн. на депозитний рахунок у банку, які в подальшому зняв.

Згідно законів України про Державний бюджет на відповідний рік, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року становив 1218 грн., 01 січня 2015 року по 31 серпня 2015 року 1218 грн., з 01 вересня 2015 року по 31 грудня 2015 року 1378 грн., 01 січня 2016 року по 30 квітня 2016 року 1378 грн., з 01 травня 2016 року по 30 листопада 2016 року 1450 грн.

Факт наявності в ПАТ «Альфа-Банк» грошових коштів на рахунку ОСОБА_2, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, підтверджується даними про рух коштів з 06 листопада 2014 року до 13 травня 2016 року, з якого вбачається, що відповідач мав та розпоряджався коштами в сумі, що перебільшує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (а.с.28-31).

Згідно п. 10 Порядку, уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

В результаті проведення перевірки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136 «Про затвердження Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування», було встановлено, що у відповідача з 06 листопада 2014 року є діючий депозитний рахунок, який перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Рішенням УСЗН Центрального району Маріупольської міської ради від 08 листопада 2016 року визначено розмір надміру виплачених коштів ОСОБА_2Ю в сумі 21 818,57 грн.(а.с.7).

23 листопада 2016 року та 13 грудня 2016 року відповідачу надіслано повідомлення про переплату, та запропоновано у 10-ти денний строк зявитися до Управління з питання призначення та перерахування щомісячної адресної допомоги, однак, на день звернення до суду, кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуто.

За змістом ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов*язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов*язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно п. 11 Поряку, уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов*язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім*ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Таким чином, колегія вважає, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, оцінив представлені сторонами матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності та дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог УСЗН Центрального району Маріупольської міської ради про стягнення з ОСОБА_2 надмірно виплачених бюджетних коштів у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в сумі 21 818,57 грн., оскільки ці кошти отримані відповідачем безпідставно.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 посилається на порушення судом норм матеріального права і, зокрема, статті 1215 ЦК України, яка визначає, що не підлягає поверненню, крім іншого, безпідставно набута допомога надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При розгляді справи в апеляційному суді з пояснень ОСОБА_2 та представника позивача вбачається, що, як при оформленні щомісячної адресної допомоги в листопаді 2014 року, так і в подальшому у травні-листопаді 2015 року, відповідач не повідомив УСЗН Центрального району Маріупольської міської ради про наявність у нього грошових коштів на рахунку у банку, який перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, що свідчить про недобросовісність отримувача державної допомоги та є підставою для стягнення суми на користь УСЗН Центрального району Маріупольської міської ради.

В апеляційній скарзі також зазначається, що рішення суду першої інстанції не відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, яка в силу ст. ст.360-7 ЦПК України, є обовязковою для застосування судами.

Апеляційний суд не погоджується з цими доводами представника відповідача, оскільки, як вбачається з зазначеної постанови, при розгляді справи за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_5, третя особа управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області, про стягнення помилково перерахованих коштів за заявою ОСОБА_5 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2013 року, яка була предметом дослідження Верховного Суду України, судами не було встановлено рахункової помилки з боку юридичних осіб і недобросовісності з боку набувача.

У справі, яка переглядається за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 недобросовісність відповідача ОСОБА_2, який отримав допомогу, за відсутності підстав, підтверджена як його особистими поясненнями, так і письмовими доказами у справі.

Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду відповідачем і його представником не надано і в суді апеляційної інстанції. Порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М. Кочегарова

Судді: С.А.Зайцева

ОСОБА_6