АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення грошової компенсації вартості будівельних матеріалів та стягнення сум та витрат, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості будівельних матеріалів та стягнення сум та витрат.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2016 року позовну заяву було повернуто на підставі п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2016 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції, зазначаючи, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів, щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (ст.15 ЦПК України). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (ст.ст.108-114 ЦПК України).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку є виключну підсудність оскільки спір виник з приводи компенсації вартості будівельних робіт у будинку який розташований за межами Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Як видно з поданої позовної заяви, вона містить дві вимоги. Перша позовна вимога - про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частки будівельних матеріалів, робіт та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул.Івана Франка,28 у м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Друга позовна вимога грошова компенсація за взятий в інтересах сім'ї кредит.

Отже, фактично перша вимога стосується компенсації вартості будівельних матеріалів, як нерухомого майна, яке уже використане в ході будівництва житлового будинку та господарських будівель і споруд, та яке раніше було розподілено між позивачем та відповідачем у судовому порядку.

Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходження майна або основної частини (ч.1 ст.114 ЦПК України).

Відповідно до абз.3 п.41, п.42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року №3 у разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

За таких обставин, суд дійшов правильного висновку про непідсудність даної позовної заяви Жовтневому районному суду м.Дніпропетровська.

Оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам норм процесуального права, встановленим обставинам і матеріалам справи.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і немає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303,307,312,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.