АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

20 липня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Слюсар Т.А., Соколової В.В.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2016 року,

встановила:

у серпні 2015 року позивач в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача як поручителя за Договором про надання кредитної лінії № 1205-16 від 10.05.2012 р., укладеним між банком та ТОВ «Вердикт Фінанс» заборгованість в сумі 3 841 103 грн. 29 коп., посилаючись на те, що позичальник не виконує взяті на себе зобов'язання по сплаті тіла кредиту, процентів та пені.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2016 р. позов було задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

При зверненні до суду з даним позовом, позивач вказував, що між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс» 10.05.2012 р. було укладено Договір про надання кредитної лінії №1205-16, за умовами якого позичальнику було надано кредит у вигляді відкличної кредитної відновлювальної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 21 500 000 грн. терміном до 10.09.2012 р. зі сплатою процентів в розмірі 10% річних. 30.01.2013 р. між банком на ОСОБА_1 було укладено Договір поруки з метою забезпечення виконання основного зобов'язання. Додатковими угодами вносились зміни до договору, які були погоджені з поручителем шляхом укладення Додаткових угод до Договору поруки. Оскільки позичальник не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, позивач просив стягнути з поручителя заборгованість, яка складається з тіла кредиту - 2 900 000 грн., заборгованість по процентам - 547 399 грн.. 36 коп., пені за несвоєчасне погашення кредиту - 302 243 грн. 84 коп., пені за несвоєчасне погашення процентів - 91 460 грн. 09 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2016 р. позов було задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник не виконував належним чином взяті на себе зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості по тілу кредиту та процентам та є підставою для стягнення вказаної суми.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 526, 553, 554 ЦК України.

Визначаючи розмір заборгованості, суд першої інстанції правильно виходив з наданого позивачем розрахунку, а також послався на рішення Господарського суду м. Києва від 23.10.2015 р., яке було залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.02.2016 р. У вказаному рішенні було встановлено розмір заборгованості по тілу кредиту, процентам та пені.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції порушив норму процесуального права - ч. 4 ст. 201 ЦПК України і мав зупинити провадження по справі, оскільки в судовому засіданні 09.03.2016 р. було заявлено відповідне клопотання з посиланням на те, що в суді розглядається справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ПАТ «Енергобанк» про визнання договору поруки недійсним, є безпідставним.

Як видно з матеріалів справи, представником ТОВ «Вердикт Фінанс» 09.03.2016 р. було подано клопотання про зупинення провадження по справі, посилаючись на те, що в провадження Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться справа за позовом ТОВ «Вердикт Фінанс» до ПАТ «Енергобанк», ОСОБА_1 про визнання недійсним Договору про надання кредитної лінії, в провадження Господарського суду м. Києва знаходиться справа за позовом ТОВ «Вердикт Фінанс» про застосування наслідків недійсності правочину. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2016 р. було відмовлено у задоволенні клопотання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 року у справі № 910/33116/15 в задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Фінанс» до ПАТ «Енергобанк» про застосування наслідків недійсності було відмовлено повністю.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.11.2016 р. було залишено без розгляду позовну заяву ТОВ «Вердикт Фінанс» до ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про надання кредитної лінії.

У вказаному клопотанні не було зазначено про цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ПАТ «Енергобанк», третя особа: ТОВ «Вердикт Фінанс» про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання недійсним договору поруки. Даних про відкриття провадження по даній справі також надано не було.

Інших доводів апеляційна скарга відповідача не містить.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2016 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді

№ справи: 761/23880/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6109/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Притула Н.Г.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.