ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Ковалевської Л.М., за участі секретаря Омельчук С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її бабуся ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку розміром 0.0832 га, яка розташована за цією ж адресою. Батько позивачки ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, був рідним сином покійної ОСОБА_3 За життя ОСОБА_3 заповіту не залишила, спадкоємцями другої черги є позивач - як рідна онука та її брат ОСОБА_2 - відповідач по справі. Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріальною конторою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсут ній правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок. На підставі зазначеного, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку розміром 0.0832 га, яка розташована за цією ж адресою.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву, відповідно до якої просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, подав заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позову, просить розглядати справу без його участі.

Частина 4 статті 174 ЦПК України встановлює, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського МРУЮ у Київській області видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2. (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1, який належав спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 23.07.1979 року та земельну ділянку розміром 0.0832 га, яка розташована по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно вимогам ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом чи за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Заповіту за своє життя ОСОБА_3 не склала, тому спадкування на майно здійснюється за законом.

Статтею 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_4, який був сином ОСОБА_3 та батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 10).

Отже, спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 є її онуки - позивач і відповідач по справі.

Позивач звернулася до нотаріальної контори з вимогами щодо оформлення свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі, однак листом від 14.07.2017 року за №2510/02-17 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки до складу спадщини входить житловий будинок, проте документів, що встановлюють право власності померлої на вказане майно не надано, отже не підтвердженні права та обов'язки померлої на майно (а.с.22).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Об'єктами права власності є будь-які речі (майно).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст.179 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Як вбачається з технічного паспорту, реєстровий номер 6906-27, виготовлений 27.01.2015 року, на житловий будинок АДРЕСА_1, власником є ОСОБА_3 (а.с.17-21).

З роз'яснення, наданого у п. 1 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013, вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п.3.3 цього Узагальнення, підлягають задоволенню вимоги спадкоємців про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та/або відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень статті 120 Земельного кодексу України та статті 1225 ЦК України, при переході права власності на будівлю і споруду переходить право на земельну ділянку на умовах, яких вона належала попередньому власнику.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом після смерті бабусі, на підставі наданих документів було достовірно встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0832 га, розташована за аналогічною адресою, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий № НОМЕР_5 належали ОСОБА_3, тому, враховуючи наведене та відсутність заперечень зі сторони відповідача, за нею слід визнати право власності на спадкове майно.

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст. 11, 60, 62, 81, 88, 130, 174, 214, 215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 328, 392, 1218 Цивільного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_3, яка ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку розміром 0.0832 га, яка розташована по АДРЕСА_1 призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий № НОМЕР_5, що належала ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М.Ковалевська