печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Батрин О.В.

при секретарі Павленко В.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у шлюбі з 16 вересня 1995 року. За час шлюбних відносин (з вересня 1995 року) сторонами було набуте таке майно, а саме:

1) трикімнатна квартира загальною площею 145,9 кв., яка розташована АДРЕСА_1, вартістю 3 489 000грн.

2) нежитлове приміщення по АДРЕСА_5

3) нежитлові приміщення 1, 2, 3 (групи приміщень № 29) по АДРЕСА_6, загальною площею 80 кв,м та 137 кв,м. за ціною 6 030 000 грн. та 9 877 000 грн. відповідно. Загальна проща приміщень становить 217 кв.м. Свідоцтво про право власності від 21 березня 2006 року НОМЕР_7 видане відповідачу ОСОБА_4

4) земельна ділянка, розташована за адресою АДРЕСА_7

5) житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_8.

6) Два нежитлових приміщення по АДРЕСА_9, площею 493 кв.м. та 285 кв.м., вартістю 1 114 000 грн. та 1 940 000 грн. відповідно.

Позивач зазначає, що земельна ділянка, розташована за адресою АДРЕСА_10 0,25 га та житловий будинок за вказаною адресою, нежитлові приміщення 1, 2, 3 (групи приміщень № 29) по АДРЕСА_11, загальною площею 217 кв.м. є його особистою власністю, оскільки хоча вказане майно придбане в період шлюбу, але за кошти, що були його особистою приватною власністю та отримані ним внаслідок зайняття підприємницькою діяльністю в Болгарії (731 000 доларів США) та за виручені кошти від продажу нерухомого майна, що перебувало до шлюбу в його приватній власності (квартири за адресою АДРЕСА_12 та двох квартир АДРЕСА_13 площею 20.42 кв.м на загальну суму 60 000 Євро).

Нежитлові приміщення 1, 2, 3 (групи приміщень № 29) по АДРЕСА_11 у м. Києві, загальною площею 217 кв.м. були зареєстровані за відповідачем та в період шлюбу, було передано в тимчасове користування (найм) юридичним особам. Враховуючи, що за період з листопада 2013 року по жовтень 2014 року відповідач отримала 1 667 046,59 грн. за здачу в оренду вказаних нежитлових приміщень, то позивач вважає отримані кошти його особистою власністю.

Таким чином, майном яке є спільною сумісною власністю сторін, на думку позивача є:

1) трикімнатна квартира загальною площею 145.9 кв., яка розташована АДРЕСА_2, вартістю 3 489 000 грн.

2) нежитлове приміщення по АДРЕСА_14 вартістю 4 250 000 грн.

3) два нежитлових приміщення по АДРЕСА_9 у м. Києві, площею 493 кв.м. та 285 кв.м., вартістю 1 114 000 грн. та 1 940 000 грн. відповідно.

Тому позивач звернувся з цим позовом до суду та просив здійснити поділ майна подружжя, що знаходиться у спільній сумісній власності таким чином:

1. визнати за ним право власності на нежитлові приміщення по АДРЕСА_15

2. визнати за відповідачем право власності на трикімнатну квартиру загальною площею 145.9 кв., яка розташована АДРЕСА_2 та право власності на 1 / 2 частину нежитлового приміщення по АДРЕСА_16

3. визнати за позивачем особистою приватною власністю майно набуте в період шлюбу за кошти, які належали йому, а саме:

- земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_17

- житловий будинок за адресою АДРЕСА_18

- нежитлові приміщення 1, 2, 3 (групи приміщень № 29) по АДРЕСА_11 у м. Києві, загальною площею 217 кв.м.

4. Стягнути з відповідача на його користь суму в розмірі 1 667 046,59 грн., як безпідставно отримані в період з листопада 2013 року по жовтень 2014 року як доходи від використання нерухомого майна, що належить позивачу на праві особистої власності.

Під час судового розгляду справи позивачем збільшено позовні вимоги (т. 3 а.с. 159-160, т. 6 а.с. 221, 222, 235-236), відповідно до котрих він просив:

1. визнати його особистою приватною власністю земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_17 житловий будинок за адресою АДРЕСА_18; нежилі приміщення (групи приміщень № 29) в літері А по АДРЕСА_19

2. поділити між подружжям майно, що є спільною сумісною власністю шляхом визнання:

- за позивачем право власності на 1 / 2 частину нежилих приміщень (в літ. В) з № 1 по № 6 (групи приміщень 39) загальною площею 45,80 кв.м., розташованих за адресою АДРЕСА_20 на нежилі приміщення, загальною площею 493,10 кв.м. та загальною площею 285,60 кв.м., розташованих за адресою АДРЕСА_21; автомобілі марки Mercedes-Benz, модель CL 63, кабріолет 2008 року, державний номер НОМЕР_1 та Land Rover, 5 л. бензин, державний номер НОМЕР_2.

- за відповдіачем права власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_22; 1 / 2 частину нежилих приміщень (в літ. В) з № 1 по № 6 (групи приміщень 39) загальною площею 45,80 кв.м., розташованих за адресою АДРЕСА_20 автомобілі марки Mercedes-Benz, модель ML 350, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_3, номер кузову НОМЕР_8 та марки Mercedes-Benz, модель G400CDI, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_4, номер двигуна НОМЕР_5, номер кузову НОМЕР_9.

3. стягнути з ОСОБА_4 на його користь грошові кошти в розмірі 2 970 116 грн. 90 коп.

У свою чергу, відповідачем ОСОБА_4 заявлено зустрічний позов про поділ майна подружжя (т. 1 а.с. 48-53). Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що в період шлюбу сторонами було придбане ще інше майно, котре підлягає поділу та просила поділити його в рівних долях, а саме:

1. житловий будинок загальною площею 446,3 кв.м., розташований на двох земельних ділянках загальною площею 0,2906 га, за адресою: АДРЕСА_23 оціночною вартістю 9 297 655 грн.;

2. трикімнатну квартиру АДРЕСА_24

3. нежилі приміщення № 1, № 2 та № 3 (групи приміщень № 29) загальною площею 211,10 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_25

4. нежилі приміщення (в літ. В) з № І по № 6 (групи приміщень № 39) загальною площею 45,80 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_26

5. нежилі приміщення 1-го поверху (в літ. Б), загальною площею 493,10 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_27

6. нежилі приміщення (в літ. Б) II та III поверхів, загальною площею 285,60 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_28

7. автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «S 350» 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_6, орієнтовною вартістю 388 500 грн.;

8. автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «CL 63», кабріолет 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, орієнтовною вартістю 1 036 000 грн.;

9. автомобіль марки «Land Rover», 5 л. бензин, державний номер НОМЕР_2, орієнтовною вартістю 906 500 грн.;

10. елітні предмети інтер'єру, орієнтовною вартістю 1 432 495 грн., а саме:

- люстра фарфорова «Sitzendorf», орієнтовною вартістю 98 340грн.;

- торшер дизайнерський «JEAN BOGGIO», орієнтовною вартістю 81 850 грн.;

- ваза фарфорова «HEREND», орієнтовною вартістю 261 920 грн.;

- світильники італійські, 2 шт., орієнтовною вартістю 81 850 грн.;

- шафа та комод «VITTORIO GRIFONI», орієнтовною вартістю 98 220 грн.;

- тумби дизайнерські «Tom Drag», 3 шт., орієнтовною вартістю 40 925,00 грн.;

- інші меблі, які знаходяться в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_23 орієнтовною вартістю 491 100 грн.;

- винний холодильник, орієнтовною вартістю 32 740 грн.;

- колекція елітних вин, 150 бут., орієнтовною вартістю 245 550 грн.,

11. депозитні рахунки, розміщені в банківських установах України.

Під час судового розгляду справи відповідач збільшила позовні вимоги (т. 7 а.с. 10-15, т. 8 а.с. 139-140) та просила додатково розподілити між ними 23 829 98 грн. 33 коп., з яких 2 013 999 грн. повернення поворотної фінансової допомоги, 57 000 грн. отриманий дохід від здачі приміщень в оренду, 25 900 грн. дохід отриманий від реалізації товару, 13 497 грн. 13 коп. кошти, які обліковувались на рахунку позивача на час припинення шлюбних відносин, вартість придбаних меблів на суму 825 718 грн. 94 коп., вартість на купівлю та обладнання басейну на суму 658 378 грн. 55 коп.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, зустрічний позов не визнали.

Відповідач та її представник зустрічний позов підтримали, позовні вимоги, заявлені в первісному позові не визнали.

Допитані як свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 підтвердили обставини, на котрі посилалась відповідач у зустрічному позові.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 16 вересня 1995 року (т. 1 а.с. 29) та за час спільного проживання набули таке нерухоме майно:

1) трикімнатну квартиру загальною площею 145,9 кв., яка розташована АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 193). Ринкова вартість вказаної квартири відповідно до звіту про оцінку, здійсненого оцінювачем ТОВ «Верітас Проперті Менджмент» станом на 29 вересня 2014 року складає 3 378 700 грн. (т. 1 а.с. 122-163); станом на 3 грудня 2015 року - 5 699 700 грн. (т. 7 а.с. 154-193);

2) нежитлове приміщення по АДРЕСА_29 (т. 2 а.с. 195-198). Ринкова вартість вказаних приміщень відповідно до звіту про оцінку, здійсненого оцінювачем ТОВ «Верітас Проперті Менджмент» станом на 29 вересня 2014 року складає 2 869 500 грн. (т. 2 а.с. 1-73).

3) нежитлові приміщення 1, 2, 3 (групи приміщень № 29) по АДРЕСА_6, загальною площею 80 кв,м та 137 кв,м. за ціною 6 030 000 грн. та 9 877 000 грн. відповідно. Загальна проща приміщень становить 217 кв.м. Свідоцтво про право власності від 21 березня 2006 року НОМЕР_7 видане відповідачу ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 194) Ринкова вартість вказаних приміщень відповідно до звіту про оцінку, здійсненого оцінювачем ТОВ «Верітас Проперті Менджмент» станом на 29 вересня 2014 року складає 12 713 700 грн. (т. 1 а.с. 164-232); ТОВ «Судово-експертний Альянс» від 18 квітня 2017 року № 520/04-2017 становить 6 686 700 грн. з урахуванням податку на додану вартість.

4) земельну ділянку, розташована за адресою АДРЕСА_7 (т. 2 а.с. 200-201)

5) житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_30

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 22 березня 2017 року № 6270/16-43/3224/3225/17-43 на час проведення оцінки майна 14 лютого 2017 року ринкова вартість домоволодіння за адресою Київ область. АДРЕСА_31 складає 8 972 892 грн., з яких ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд складає 7 701 799 грн., ринкова вартість земельної ділянки площею 0,25 га - 1 171 141 грн., ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0405 га - 161 743 грн. та загальна вартість будівельних робіт та матеріалів, використаних при проведенні будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою Київ область. АДРЕСА_31 складає 5 774 258 грн. (т. 8 а.с. 183-209).

6) два нежитлових приміщення по АДРЕСА_9, площею 493 кв.м. та 285 кв.м., вартістю 1 114 000 грн. та 1 940 000 грн. відповідно (т. 2 а.с. 203-206). Відповідно до висновку судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 22 березня 2017 року № 6270/16-43/3224/3225/17-43 на час проведення оцінки майна 14 лютого 2017 року оціночна вартість нежитлових приміщення по АДРЕСА_9, загальною площею 778,7 кв.м. складає 6 118 400 грн. (т. 8 а.с. 183-209);

7) автомобілі:

- марки Mercedes-Benz, модель CL 63, кабріолет 2008 року, державний номер НОМЕР_1 (т. 2 а.с. 188-189);

- Land Rover, 5 л. бензин, державний номер НОМЕР_2 (т. 2 а.с. 190-191);

- марки Mercedes-Benz, модель ML 350, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_3, номер кузову НОМЕР_8;

- марки Mercedes-Benz, модель G400CDI, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_4, номер двигуна НОМЕР_5, номер кузову НОМЕР_9.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України майно, набуте одним із подружжя за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто є особистою приватною власністю дружини/чоловіка.

Судом встановлено, що до реєстрації шлюбу позивач ОСОБА_1 мав у власності об'єкти нерухомого майна, а саме:

1) квартиру за адресою АДРЕСА_3. Вказана квартира 9 грудня 2009 року була відчужена позивачем в період шлюбу і виручені від продажу майна грошові кошти у сумі 31 500 грн. (т. 2 а.с. 221-222) були вкладені у придбання об'єктів нерухомості.

2) дві квартири в м. Варна (республіка Болгарія), зокрема апартаменти № 7 площею 124,10 кв.м, апартаменти АДРЕСА_32

Після укладення шлюбу, позивач здійснив продаж двох квартир в Болгарії на загальну суму 60 000 Євро, а у 2003 році - квартири за адресою АДРЕСА_33.

Зазначені обставини підтверджуються декларацією сестри позивача - ОСОБА_10 та її заявою про продаж у 2003-2004 роках на загальну суму 60 000 Євро нерухомого майна, що перебувало до шлюбу в приватній власності позивача, з 1994 року, а саме: квартири за адресою АДРЕСА_12 та двох квартир АДРЕСА_13 площею 20.42 кв.м на (т. 2 а.с. 84-87).

Судом також встановлено, що позивач до укладення шлюбу займався на території республіки Болгарії підприємницькою діяльністю, був акціонером компанії (т. 3 а.с. 75-82), від діяльності якої отримував дивіденди (т. 2 а.с. 209-217, т. 6 а.с. 210-217). Так, зокрема протягом 1994-1995 років позивачем було отримано дивідендів від підприємницької діяльності на загальну суму 731 000 доларів США. Вказані кошти, отримала рідна сестра позивача (ОСОБА_10), яка в той час проживала на території республіки Болгарія і на прохання позивача займалася управлінням його активами на території Болгарії.

Вказане підтверджується розпорядженням № 17 від 11 липня 1995 року про здійснення позивачу ОСОБА_1 виплати дивідендів від продажу компанії ADVANCED SALES CORPORATION на ім'я його сестри ОСОБА_10, розходним касовим ордером про отримання внаслідок продажу компанії коштів 12 липня 1995 року у розмірі 731 000 доларів США (т. 2 а.с. 82-83).

Отже суд погоджується з доводами позивача про те, що до укладення шлюбу з ОСОБА_4 він мав у особистій приватній власності нерухоме майно, займався підприємницькою діяльністю, що приносила йому дохід і, що від продажу нерухомого майна, котре перебувало в особистій приватній власності позивача, корпоративних прав, він мав можливість за особисті кошти придбати нерухоме майно в м. Києві, у тому числі в період шлюбу з відповідачем.

Судом встановлено, що протягом 1996-2006 років, позивач вже перебуваючи у шлюбі, придбав таке майно:

- земельну ділянку, розташована за адресою АДРЕСА_34, площею 0,25 га на підставі договору купівлі-продажу від 15 червня 2006 року № 3925 (т. 1 а.с. 28, 55);

- здійснив будівництво будинку за адресою АДРЕСА_35, загальною площею 446.3 кв.м., про що 7 жовтня 2010 року видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно (т. 1 а.с. 26).

- погасив кредити, отримані ОСОБА_4 на інвестування будівництва нежитлових приміщення по АДРЕСА_11 (Печерський р-н) у м. Києві, площею 80 кв.м. та 137 кв.м. за інвестиційними договорами від 7 вересня 2004 року щодо (т. 1 а.с. 9-23, т. 7 а.с. 57-91).

При цьому, судом встановлено, що нежитлові приміщення 1, 2, 3 (групи приміщень № 29) по АДРЕСА_6, загальною площею 80 кв,м та 137 кв,м., загальна проща яких становить 217 кв.м., на підставі свідоцтва про право власності від 21 березня 2006 року № НОМЕР_10 належить відповідачу ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 27), котре видано у виконання інвестиційних договорів, укладених нею з ЗАТ «Київ Житло-Інвест» 7 вересня 20104 року.

Разом з тим, суд погоджується з доводами позивача, що оплата будівництва вказаних об'єктів нерухомості за інвестиційними договорами здійснювалась за особисті кошти ОСОБА_1, оскільки позивач ОСОБА_1 до шлюбу мав у власності нерухоме майно за межами України, корпоративні права, котрі відчужив в період шлюбу на загальну суму 60 000 Євро та 731 000 доларів США.

Отже, позивач мав можливість придбати земельну ділянку, здійснювати будівництво будинку, та погасити кредит на придбання нежитлових приміщень, що ним і було зроблено, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що земельна ділянка, розташована за адресою АДРЕСА_17 житловий будинок за адресою АДРЕСА_18; нежилі приміщення (групи приміщень № 29) в літері А по АДРЕСА_19 є особистою власністю позивача відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України, оскільки вказане майно, хоча і набуте подружжям в період шлюбу, але за рахунок власних коштів позивача.

Будь-яких доказів того, що вказане майно було придбане ОСОБА_4 в період шлюбу за їх спільні кошти, чи за особисті кошти відповідача ОСОБА_4 суду не надано.

При цьому, суд бере до уваги, що позивач ОСОБА_1 до укладення шлюбу (1993-1994 роки) був співвласником Колективного підприємства «ІНФОРМАЦІЯ_1» (зареєстроване Дарницькою РДА в м. Києві, реєстраційний номер, свідоцтво про державну реєстрацію НОМЕР_11 ) та Організації орендарів швейного ательє «ІНФОРМАЦІЯ_1» (зареєстроване Дарницькою РДА в м. Києві, реєстраційний номер НОМЕР_12) - з часткою в цих підприємствах 95,33101 % або сумою вкладу 136 800,00 гривень.

В подальшому 28.02.1997 року, зазначені підприємства були реорганізовані в ТОВ «Альвіс» (), в якому ОСОБА_1 мав частку в статутному капіталі в розмірі 95,33101 % (сума вкладу 136 800 гривень), а ОСОБА_4 - 0,139272% (сума вкладу 200 грн.). Доходи від господарської діяльності розподілялися між його учасниками в пропорціях, відповідно до вкладів учасників, зокрема відносно сторін 95,33% (ОСОБА_1.) та 0,13 % (ОСОБА_4.).

Вказані обставини визнавались сторонами у судовому засіданні.

Враховуючи, що підприємства були створені до укладення шлюбу між сторонами спору і вклади до статутного капіталу здійснені за рахунок особистого майна, доходи, які сторони спору отримували пропорційно своїм часткам також були їх особистою власністю. Зазначена обставина, свідчить про майновий стан позивача за первісним позовом до укладення шлюбу та про співвідношення дошлюбних статків сторін спору і є підтвердженням того, що більшість спірного майна в період шлюбу придбавалося саме за рахунок особистих коштів позивача за первісним позовом.

Вказане стверджується і тим, що ОСОБА_4 з 1 липня 1992 року по 29 лютого 1996 року працювала комерційним директором МПП «БСУ Трейдинг», а з 1 березня 1996 року по 29 листопада 2013 року заступником директора та директором ТОВ «ВЄНТА»; з 2 грудня 2013 року - комерційним директором ТОВ «Альвіс» (т. 3 а.с. 180-183).

Заробітна плата ОСОБА_4 в ТОВ «ВЄНТА», починаючи з 2000 р. до 2007 р. становила з 118 грн. до 1 000 грн. на місяць (т. 6 а.с.218), доходи ТОВ «ВЄНТА» становили з 2003 по 2007 рр. з 14 000 грн. до 36 000 грн. на рік відповідно (т. 6 а.с. 219). Прибуток та дивіденди не виплачувались (т. 6 а.с. 220).

Тобто доходи ОСОБА_4 в період придбання вказаного спірного майна були незначними, що вкотре вказують на її неспроможність його придбати.

Доказів наявності будь-яких інших доходів, ніж трудові в період укладення шлюбу до моменту придбання спірних об'єктів поділу, відповідачем не надано.

Відповідно до п.23 та п.24 Постанови Пленум Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, а саме про визнання права особистої приватної власності на вказане нерухоме майно, оскільки воно придбане позивачем за власні кошти, що були отримані до укладення шлюбу з відповідачем (дивіденди від підприємницької діяльності) та в період шлюбу (за рахунок продажу майна, яким позивач володів до укладення шлюбу).

Відповідно до ст. 62 Сімейного кодексу України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 22 березня 2017 року № 6270/16-43/3224/3225/17-43 неможливо визначити вартість поліпшень земельної ділянки та будинку за адресою АДРЕСА_34, оскільки відсутні первинні дані проектно-кошторисної документації з приводу будівництва (т. 8 а.с. 183-209).

Отже, доказів того, що майно позивача за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат відповідача, у зв'язку з чим воно може бути визнане об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ОСОБА_4 не надано.

Крім того, судом встановлено, що в період шлюбу відповідачем ОСОБА_4 за згодою позивача ОСОБА_1 нежилі приміщення (групи приміщень № 29) в літері А по АДРЕСА_19 було передано в тимчасове користування (найм) юридичним особам, грошові кошти, за яке надходить як плата за користування нежитловими приміщеннями на поточний рахунок, що відкритий на ім'я відповідача, починаючи з листопада 2013 року (момент фактичного припинення шлюбних відносин, що визнано сторонами у судовому засіданні).

Так, відповідно до договору оренди від 13 липня 2012 року ОСОБА_4 як фізична особа-підприємець передавала ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» нежитлові приміщення 1- 10 (групи приміщень № 29) по АДРЕСА_6, загальною площею 125,6 кв.м зі сплатою орендної плати у розмірі 70 274 грн. 46 коп., що еквівалентно 8 792 доларів США на строку 84 місяці (т. 2 а.с. 88-105, т. 4 а.с. 69-207)

Іншу частину нежитлових приміщень по АДРЕСА_6, загальною площею 82,75 кв.м. ОСОБА_4 як фізична особа-підприємець передавала ТОВ «Інтероко» в оренду на підставі договору про оренду № 03/05/12 від 3 травня 2012 року зі сплатою орендної плати у розмірі 60 000 грн. на строк до 30 березня 2014 року (т. 2 а.с. 111-119).

Загальний розмір отриманої орендної плати становить 2 970 116 грн. 90 коп. за період з 1 листопада 2013 року по з вересень 2015 року за розрахунком позивача (т. 6 а.с. 222, 235-236), з яким суд погоджується.

Відповідно до ст. 59 Сімейного кодексу України якщо річ, що належить одному з подружжя, плодоносить, дає приплід або дохід (дивіденди), він є власником цих плодів, приплоду або доходу (дивідендів).

У цивільному праві під «плодами» розуміється результат природного розвитку речей. На цій підставі до плодів відносять врожай та приплід тварин або птиць. Таким чином, приплід є різновидом плодів. Під «доходом (дивідендами)» розуміється економічний приріст майна, тому інколи доходи іменують «цивільними плодами». Це можуть бути дивіденди від акцій та інших цінних паперів, суми орендної плати, відсотки за користування грошовими коштами тощо. Продукція - це технічний приріст майна, результат виробничої діяльності людини.

Тому, суд дійшов висновку про те, що отриманий відповідачем ОСОБА_4 дохід у формі орендної плати на загальну суму 2 970 116 грн. 90 коп. є особистою приватною власністю позивача відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 57 та ст. 59 Сімейного кодексу України що

З урахуванням наведеного позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення вказаних коштів підлягають задоволенню, оскільки отриманий дохід від використання майна позивача, є його особистою приватною власністю.

Що стосується інших позовних вимог ОСОБА_1 про поділ нерухомого майна, то суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що за час спільного проживання подружжя ОСОБА_1 набули таке нерухоме майно, котре є їх спільною сумісною власністю на підставі положень ст. 60 Сімейного кодексу України, а саме:

1) трикімнатну квартиру загальною площею 145,9 кв., яка розташована АДРЕСА_1, котра на підставі свідоцтва про право власності від 28 вересня 2004 року зареєстрована за ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 57). Ринкова вартість вказаної квартири відповідно до звіту про оцінку, здійсненого оцінювачем ТОВ «Верітас Проперті Менджмент» станом на 29 вересня 2014 року складає 3 378 700 грн. (т. 1 а.с. 122-163)

2) нежитлове приміщення по АДРЕСА_29, котре зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24 жовтня 2008 року (т. 1 а.с. 59, т. 2 а.с. 105-109). Ринкова вартість вказаних приміщень відповідно до звіту про оцінку, здійсненого оцінювачем ТОВ «Верітас Проперті Менджмент» станом на 29 вересня 2014 року складає 2 869 500 грн. (т. 2 а.с. 1-73).

3) два нежитлових приміщення по АДРЕСА_9, площею 493 кв.м. та 285 кв.м., вартістю 1 114 000 грн. та 1 940 000 грн. відповідно, котрі зареєстровані на праві власності за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 2 листопада та 10 листопада 2006 року (т. 1 а.с. 60, 61). Відповідно до висновку судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 22 березня 2017 року № 6270/16-43/3224/3225/17-43 на час проведення оцінки майна 14 лютого 2017 року оціночна вартість нежитлових приміщення по АДРЕСА_9, загальною площею 778,7 кв.м. складає 6 118 400 грн. (т. 8 а.с. 183-209).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Виходячи із рівності часток подружжя у спільній сумісній власності та враховуючи обсяг такого майна суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині поділу нерухомого майн у спосіб, визначений ним, підлягають задоволенню, а відповідно зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 про поділ нерухомого майна у спосіб, визначений нею (без врахування принципу неподільності нерухомого майна), задоволенню не підлягають, у зв'язку з чим вказане нерухоме майно повинно бути поділене таким чином:

- позивачу ОСОБА_1 передано два нежитлових приміщення по АДРЕСА_36, площею 493 кв.м. та 285 кв.м., вартістю 1 114 000 грн. та 1 940 000 грн. відповідно, на загальну суму 3 054 000 грн. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 22 березня 2017 року № 6270/16-43/3224/3225/17-43 на час проведення оцінки майна 14 лютого 2017 року оціночна вартість нежитлових приміщення по АДРЕСА_9, загальною площею 778,7 кв.м. складає 6 118 400 грн. (т. 8 а.с. 183-209);

- відповідачу ОСОБА_4 - трикімнатна квартира загальною площею 145,9 кв., яка розташована АДРЕСА_1, вартістю 3 489 000 грн. Ринкова вартість вказаної квартири відповідно до звіту про оцінку, здійсненого оцінювачем ТОВ «Верітас Проперті Менджмент» станом на 3 грудня 2015 року становить 5 699 700 грн. (т. 7 а.с. 154-193);

- нежитлове приміщення по АДРЕСА_37 Ринкова вартість вказаних приміщень відповідно до звіту про оцінку, здійсненого оцінювачем ТОВ «Верітас Проперті Менджмент» станом на 29 вересня 2014 року складає 2 869 500 грн. (т. 2 а.с. 1-73).

Суд дійшов саме такого висновку про залишення у власності відповідача квартири, а позивачу нежитлових приміщень, з урахуванням того, що судом визнається за позивачем право власності на будинок за адресою АДРЕСА_34, буд. 50 а, та з метою забезпечення права на житло кожного з подружжя.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про поділ автомобілів:

- марки Mercedes-Benz, модель CL 63, кабріолет 2008 року, державний номер НОМЕР_1 (т. 2 а.с. 188-189);

- Land Rover, 5 л. бензин, державний номер НОМЕР_2 (т. 2 а.с. 190-191);

- марки Mercedes-Benz, модель ML 350, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_3, номер кузову НОМЕР_8;

- марки Mercedes-Benz, модель G400CDI, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_4, номер двигуна НОМЕР_5, номер кузову НОМЕР_9,

то суд вказує, що сторонами не надано документів щодо вартості кожного з транспортних засобів.

Враховуючи порядок користування вказаними автомобілями, який існує між сторонами, суд дійшов висновку про визнання за ОСОБА_1 права власності на автомобілі марки Mercedes-Benz, модель CL 63, кабріолет 2008 року, державний номер НОМЕР_1 та Land Rover, 5 л. бензин, державний номер НОМЕР_2, а за ОСОБА_4 права власності на автомобілі марки Mercedes-Benz, модель ML 350, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_3, номер кузову НОМЕР_8 та марки Mercedes-Benz, модель G400CDI, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_4, номер двигуна НОМЕР_5, номер кузову НОМЕР_9.

При цьому зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 щодо розподілу автомобіля марки «Mercedes-Benz», модель «S 350» 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_6, задоволенню не підлягають, оскільки вказаний автомобіль на праві власності за позивачем ОСОБА_1 не значиться (т. 5 а.с. 130).

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 щодо поділу об'єктів інтер'єру та колекції елітних вин, виходячи з того, що такі речі як торшер дизайнерський «JEAN BOGGIO», ваза фарфорова «HEREND» , шафа та комод «VITTORIO», тумби дизайнерські «ТОМ DRAG» 3 шт. були придбані і належать TOB «ВЄНТА» та за ним обліковуються (т. 2 а.с. 220). Засновниками вказаного товариства є сторони (т. 3 а.с. 173-179).

Доказів того, що вказані меблі знаходяться у позивача суду не надано.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про господарські товариства», товариством власником майна набутого на підставах, не заборонених законом. В зв'язку з цим, зазначені речі не можуть бути поділені, оскільки не належать сторонам, а є власністю ТОВ «ВЄНТА».

Вимоги відповідача ОСОБА_4 про поділ інших предметів інтер'єру та колекції елітних вин задоволенню не підлягають, оскільки суду не надано доказів їх придбання, не визначено родових чи індивідуальних ознак, відсутні докази наявності елітних предметів інтер'єру за адресою АДРЕСА_38

При цьому суд враховує, що деякі меблі придбані сторонами на суму 15 000 Євро, знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 (т. 7 а.с. 114-120), тобто у квартирі право власності на яку судом визнається за відповідачем ОСОБА_4

Також суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 про розподіл між сторонам 23 829 98 грн. 33 коп., з яких 2 013 999 грн. повернення поворотної фінансової допомоги, 57 000 грн. отриманий дохід від здачі приміщень в оренду, 25 900 грн. дохід отриманий від реалізації товару, 130 497 грн. 13 коп. кошти, які обліковувались на рахунку позивача на час припинення шлюбних відносин, 169 563,85 доларів США, що еквівалентно 3 858 748 грн. 76 коп. - суми вкладів з нарахованими процентами, вартість придбаних меблів на суму 825 718 грн. 94 коп., вартість на купівлю та обладнання басейну на суму 658 378 грн. 55 коп., виходячи з такого.

Зустрічні позовні вимоги про розподіл 2 013 999 грн. як повернення поворотної фінансової допомоги, що складається з 1 853 999 грн., котрі були внесені ОСОБА_1 у період з 13 листопада 2013 року по 29 жовтня 2014 року в ТОВ «ВЄНТА» (т. 5 а.с. 29-41, 229-243) розподілу між подружжям не підлягають, оскільки вказані кошти вносились позивачем після припинення фактичних шлюбних відносин, після 1 листопада 2013 року (момент фактичного припинення шлюбних відносин, що визнано сторонами у судовому засіданні), у зв'язку з чим вони є його особистою приватною власністю відповідно до ч. 6 ст. 57 Сімейного кодексу України.

160 000 грн. поворотної фінансової допомоги, що стягнута рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року (т. 7 а.с. 3-7) не підлягають розподілу між сторонами, оскільки рішення суду на даний час не виконане та суд погоджується д з доводами позивача та його представника, що вказані кошти є його особистою приватною власністю, так як позивач до укладення шлюбу матеріально був забезпечений порівняно з його дружиною - відповідачем у справі з мотивів, раніше наведених у рішенні суду.

57 000 грн. отриманий дохід від здачі приміщень в оренду не підлягає розподілу, оскільки вказаний дохід позивачем отримано на підставі договору оренди № 10/113 від 31 жовтня 2013 року (т. 3 а.с. 224-237), тобто після припинення фактичних шлюбних відносин, у зв'язку з чим вони є його особистою приватною власністю відповідно до ч. 6 ст. 57 Сімейного кодексу України.

За аналогічних підстав не підлягають розподілу кошти у розмірі 25 900 грн., отриманих 11 грудня 2013 року за товар.

169 563,85 доларів США, що еквівалентно 3 858 748 грн. 76 коп. - суми вкладів з нарахованими процентами (т. 5 а.с. 200-227, 42-64, 1-4) не підлягають розподілу між сторонами, оскільки суд погоджується з доводами позивача та його представника, що вказані кошти є особистою приватною власністю ОСОБА_1, так як позивач до укладення шлюбу матеріально був забезпечений порівняно з його дружиною - відповідачем у справі, про що зазначено раніше у рішення суді, у зв'язку з чим він мав можливість свої особисті кошти вносити на депозит.

Кошти, потрачені ОСОБА_1 на вартість придбаних меблів на суму 825 718 грн. 94 коп. та на купівлю та обладнання басейну на суму 658 378 грн. 55 коп., розподілу не підлягають, оскільки відповідно до висновку судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 22 березня 2017 року № 6270/16-43/3224/3225/17-43 при визначенні вартості домоволодіння за адресою Київ область. АДРЕСА_31 враховувалась експертом і вартість наведеного майна, про що вказано у висновку експертизи (т. 8 а.с. 183-209) і суд визнав прав власності за вказаним будинком за позивачем.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та про відмову у задоволенні зустрічного позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються відповідачем, а судові витрати, понесені відповідачем, їй не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. 57, 58, 60-62, 69-71 СК України, ст. 10, 57, 60, 209, 212-215, 367, 88 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_17 житловий будинок за адресою АДРЕСА_18; нежилі приміщення (групи приміщень № 29) в літері А по АДРЕСА_19

Поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 майно, що є спільною сумісною власністю шляхом визнання:

- за ОСОБА_1 права власності на 1 / 2 частину нежилих приміщень (в літ. В) з № 1 по № 6 (групи приміщень 39) загальною площею 45,80 кв.м., розташованих за адресою АДРЕСА_20 на нежилі приміщення, загальною площею 493,10 кв.м. та загальною площею 285,60 кв.м., розташованих за адресою АДРЕСА_21; автомобілі марки Mercedes-Benz, модель CL 63, кабріолет 2008 року, державний номер НОМЕР_1 та Land Rover, 5 л. бензин, державний номер НОМЕР_2.

- за ОСОБА_4 права власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_39; 1 / 2 частину нежилих приміщень (в літ. В) з № 1 по № 6 (групи приміщень 39) загальною площею 45,80 кв.м., розташованих за адресою АДРЕСА_20 автомобілі марки Mercedes-Benz, модель ML 350, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_3, номер кузову НОМЕР_8 та марки Mercedes-Benz, модель G400CDI, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_4, номер двигуна НОМЕР_5, номер кузову НОМЕР_9.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 2 970 116 грн. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 654 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В.Батрин