Справа № 680/547/17
№2/680/275/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" липня 2017 р. смт.Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі :

головуючої - судді Польової В.Є.,

при секретарі судового засідання - Максимчуку С.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай),-

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) у розмірі 2,70 умовних кадастрових гектарів на землях колективного сільськогосподарського підприємства імені Калініна с. Бучая Новоушицького району Хмельницької області.

Позов мотивує тим, що вона з 01.12. 1983 року була членом колгоспу ім. Калініна с. Бучая Новоушицького району Хмельницької області. 02 червня 1995 року КСП ім. Калініна було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ №009. Її було включено до списку громадян членів КСП під №284 , але сертифікат на право на земельну частку (пай) її не було видано та 27.04.2017 року відмовлено у його видачі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_3 районна державна адміністрація Хмельницької області направила до суду заяву, у якій просить справу розглянути без участі їх представника, проти позову не заперечила.

Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи, суд дійшов висновку.

Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року за № 720/95 (далі Указу) паювання земель передбачає визначення розміру земельної ділянки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Пунктом 3 Указу передбачено, що розмір земельної частки (паю) визначається в умовних кадастрових гектарах.

У відповідності з п.2 Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Зі змісту наведенного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до ст.ст. 1,2,3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, особи, які отримали сертифікат на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; право особи на земельну частку (пай) може бути встановленов судовому порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай),є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку(пай), також є рішення суду. Підставами для виділення земельних ділянок внатурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації, прийняте за їх заявою про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що право на одержання земельної частки (паю) у членів КСП виникає з моменту передачі членам КСП державного акту на право колективної власності на землю. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно даних трудової книжки колгоспника № 58 , виданої на імя ОСОБА_4 в 1983 році остання вступила в члени колгоспу ім. Калініна /а.с. 7/.

02.06.1995 року колективному сільськогосподарському підприємству ім. Калініна видано Державний акт на право колективної власності на землю, а саме 1374,9 гектарів землі для ведення сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Бучайської сільської ради від 03.06.1995 року № 2 /а.с.8/.

Відповідно до списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства (додатку 1 до Державного акта) ОСОБА_2 зазначена під №284 /а.с.9/.

Свідоцтвом про укладення шлюбу /а.с.12/ підтверджується зміна прізвища позивача з «Слизь» на «Колос».

З інформації наданої ОСОБА_3 районною державною адміністрацію /а.с.14/ суд вбачає, що згідно п. 1.12 Статуту ТОВ «Лан» с. Бучая Новоушицького району Хмельницької області останнє є правонаступником реорганізованого КСП ім. Калініна.

ТОВ «Лан» с. Бучая Новоушицького району Хмельницької області ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 24 лютого 2011 року ліквідоване.

З повідомлення ОСОБА_3 районної державної адміністрації від 27.04.2017 року вбачається, що позивачу відмовлено у видачі сертифіката на право на земельну частку (пай) у звязку із відсутністю бланків дублікатів сертифікатів /а.с.11/.

Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Новоушицькому районі від 16.03.2017 року №99-28-99.1-324/2/17 площа земельної частки (паю) в колишньому КСП ім. Калініна с. Бучая становить 2,70 умовних кадастрових гектарів, вартість земельної частки (паю) складає 75412 грн /а.с.13/.

Враховуючи, що ОСОБА_2 на момент передачі у колективну власність землі та видачі КСП ім. Калініна Державного акту на право колективної власності на землю від 02.06.1995 року була членом КСП та включена у Список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, то вона мала право на земельну частку (пай).

Разом з тим, відповідно до п.6 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України 2004 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

На пред'явлення позову про захист приватної власності поширюється встановлений ст.71 ЦК УРСР трирічний строк позовної давності.

Згідно із вимогами ст.ст. 76, 80 ЦК Української РСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Розпаювання земель КСП ім. Калініна та, відповідно, отримання його членами сертифікатів, які підтверджують право на земельну частку (пай) відбулось у 1995 році, отже строк на предявлення даного позову закінчився до 2004 року.

Представник позивача у судовому засіданні повідомив, що не виключає, що ОСОБА_2 було відомо про факт її включення у Список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, що мають право на земельну частку (пай) з 1995 року, але йому точно не відомо. Вважає, що позивач не отримала сертифікат у звязку із перебуванням в декретній відпустці. Зазначені доводи суд вважає необґрунтованими, оскільки згідно даних трудової книжки позивач перебувала у декретній відпустці в період з 1992 по 1994 рік, а розпаювання земель розпочалось у 1995 році. Посилання представника позивача на відсутність паспорта, як на перешкоду в отриманні сертифіката на право на земельну частку (пай), суд вважає також необґрунтованими, оскільки доказів втрати паспорта та неможливості його повторного отримання суду не надано. Інших доказів поважності пропуску строку позовної давності судом не здобуто.

Припущення представника позивача про те, що про порушення своїх прав позивач дізналась з часу прийняття Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» не заслуговують на увагу, оскільки даним Законом визначено організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі , видача ж громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) передбачена була Указом Президента України від 08.08.1995 року за № 720/95.

Позивач звернулась з позовом до суду 07.07.2017 року, належних доказів , які б перешкоджали звернутись з позовом до цього часу не надала, як і не навела переконливих причин поважності пропуску строку позовної давності.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦК Української РСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін (ст.75 ЦК УРСР).

З огляду на викладене суд дійшов до висновку, що позивачем пропущено без поважних причин строк позовної давності, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Разом з тим, визнання позову відповідачем за змістом ч.4 ст.174 ЦПК України підлягає перевірці судом на предмет відповідності закону та дотримання прав, свобод, чи інтересів інших осіб. Водночас, визнання відповідачем цього позову суперечить вимогам закону, тому не приймається до уваги судом.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 71, 80 ЦК Української РСР 1963 року, ст. ст. 1,2,3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», суд,-

вирішив:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай) - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_5