Єдиний унікальний номер 448/1550/16-ц
Провадження № 2/448/198/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
18.07.2017 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Білоуса Ю.Б.,
при секретарі Шегинській Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості по аліментах,
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого в них народилося троє дітей: сини ОСОБА_3, 07.06.2003р.н., Олег, 15.10.2007р.н. та Остап, 06.09.2011р.н.
Стверджує, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23.04.2014р. з ОСОБА_2 на її (позивачки) користь постановлено стягувати аліменти на утримання дітей: синів ОСОБА_3, 07.06.2003р.н., Олега, 15.10.2007р.н. та Остапа, 06.09.2011р.н., в розмірі по 2000 грн. щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, а подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд справу слухати у її відсутності.
Представник позивачки ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутності не подав.
Відповідач ОСОБА_2 був своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в суд не зявився і не повідомив про причину своєї неявки, а також не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи наведене, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить законові та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення з таких міркувань.
Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий згідно рішення Франківського районного суду м.Львова від 07.11.2012 року було розірвано. Від даного шлюбу у сторін троє дітей: сини ОСОБА_3, 07.06.2003р.н., Олег, 15.10.2007р.н. та Остап, 06.09.2011р.н.
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23.04.2014р. з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 постановлено стягувати аліменти на утримання дітей: синів ОСОБА_3, 07.06.2003р.н., Олега, 15.10.2007р.н. та Остапа, 06.09.2011р.н., в розмірі по 2000 грн. щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття.

На виконання вищевказаного рішення видано виконавчий лист за №465/659/14-ц, відповідно до якого постановою державного виконавця Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області було відкрито виконавче провадження.

Як вбачається з довідки про розрахунок заборгованості по аліментах, виданого Мостиським РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, станом на 25 жовтня 2016 року відповідач ОСОБА_2 заборгував позивачці ОСОБА_1 по сплаті аліментів 52730,03 грн.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

У відповідності із ч. 3, 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст. 194-197 СК України та ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження».

За змістом зазначених норм законодавства розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Відповідно до ч. 8 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Таким чином, діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження. Спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами.

Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч.3 ст.194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України).

У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини з одного з подружжя відбувалося за рішенням суду.

В такому разі законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. Обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість.

Враховуючи, що порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», то і заборгованість по аліментам стягується державним виконавцем відповідно до положень цього Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості по аліментам.

Також суд зазначає, що повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів, недопустиме.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 208, 209, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості по аліментах відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_5

З оригіналом згідно :

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус