Єдиний унікальний номер 242/4731/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1336/2017
Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Азевич В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Біляєвої О.М., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 13 січня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2016 року Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ВУСО» (далі ПрАТ СК «ВУСО») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 09.08.2016 року між транспортним засобом мопедом марки VIPER та автомобілем марки Hyundai Accent відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої вказані транспорті засоби зазнали механічних ушкоджень. Вказану подію встановлено та відображено в постанові Селидівського міського суду Донецької області у справі про адміністративне правопорушення №242/3938/16 від 30.08.2016, зокрема встановлено, що 09.08.2016 року о 14.40 годин на 740+3 км а/д Селидове - Цукурине ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом скутер VIPER д/н НОМЕР_1, при виконанні зміни напрямку руху (розвороту) не впевнився в безпеці руху та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 Hyundai Accent під керуванням ОСОБА_4, який рухався позаду по тій самій смузі у попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Вказаним судовим рішенням встановлено винність ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та протоколом про адміністративне правопорушення АП1 № 898387 від 09.08.2016 pоку, складеним правомочною посадовою особою у встановленому законодавством порядку, який оскаржено не було. Також зі сторони ПрАТ «СК «ВУСО» в ході перевірки страхового випадку встановлено наступні обставини. 09.08.2016 року близько 18 год. ОСОБА_3 звернувся до агента ПрАТ «СК «ВУСО» ОСОБА_5, котра від імені ПрАТ «СК «ВУСО» здійснює продажі страхових полісів за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Тюленіна, 1 з проханням продати договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на його мопед «Вайпер» державний номер НОМЕР_1 на імя ОСОБА_3 зі строком його дії з 02.08.2016. Дану пропозицію Шалік JI.O. прийняла та виписала поліс серії АК/0802620 на суму 110,16 грн. Згідно з пояснень Шалік JI.O. та зі слів ОСОБА_3, останній перед оформленням страхового полісу здійснив ДТП але переконував, що у скоєні ДТП не винен, а поліс необхідний для того, щоб оформити ДТП. В момент оформлення на тілі ОСОБА_3 були наявні пошкодження. Крім того, встановлено, що згідно акта прийому-передачі бланків страхових документів №-15 від 03.08.2016 року бланк договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності надійшов до ОСОБА_6 лише 03.08.2016 року. Тобто даний договір укладено вже після настання страхового випадку. Просив суд визнати недійсним договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0802620 від 02.08.2016 року та стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 13 січня 2017 року в задоволенні позову ПрАТ СК «ВУСО» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вказує, що суд першої інстанції проігнорував надані позивачем докази, не надав їм належної правової оцінки та не навів мотивів їх неприйняття. Зокрема, суд в рішення вказав, що акт прийому-передачі бланків страхових документів № -15 від 03.08.2016 року не може бути прийнятий судом як беззаперечний доказ, що свідчить про обґрунтованість позову, оскільки він спростовується іншими матеріалами справи. Проти, якими саме матеріалами справи даний доказ спростовується, суд не вказав.

Судом також вказано, що наявність страхового полісу про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності № АК/802620 ПрАТ СК «ВУСО» зазначено і в довідці № 97679055 від 10.08.2016 року про дорожньо-транспортну пригоду. Однак, суд взяв до уваги пояснень страхового агента ОСОБА_5, яка пояснила, що звернення ОСОБА_2 до неї як до страхового агента була обумовлена необхідністю оформлення дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась до укладення договору. Крім того, наявність у судовому рішення тези про те, що суд також не може прийняти до уваги наявність згоди відповідача з позовом, оскільки в матеріалах справи міститься його пояснення від 18.08.2016 року, в яких він зазначив, що страховий поліс АК/0802620 він придбав саме 01.08.2016 року, може свідчити про необєктивність та упередженість суду в прийнятому оскаржуваному рішенні.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник страхової компанії ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що згідно з агентським договором від 05.05.2016 року, укладеного між ПрАТ СК «ВУСО» та ОСОБА_5, остання є уповноваженим представником Страховика та діє в його інтересах за винагороду, виконує частину його страхової діяльності, повязаної з реалізацією договорів страхування.

Відповідно до полісу № АК/0802620 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.08.2016 року, між ОСОБА_2 та ПрАТ СК «ВУСО» було укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності зі строком дії до 01.08.2017 року. Забезпечений транспортний засіб скутер VIPER державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_5 від 19.08.2016 року, 09.08.2016 року знаходячись на робочому місці, що розташоване біля сервісного центру МВС, за адресою: м. Красноармійськ, вул. Тюленіна, 1, куди приблизно з 17 години до 18 години до неї звернувся ОСОБА_2, який попросив оформити поліс на належний йому скутер. Після чого він передав їй реєстраційний документ на скутер з державним номером АН 2135 АС і паспорт громадянина України на своє імя. Перед заповненням ОСОБА_2 попросив оформити поліс строк дії якого починається не з 09.08.2016 року, а з 01.08.2016 року, так як, пару годин назад скоїв ДТП, але завірив її, що в даному ДТП він не винен і поліс йому необхідний для того щоб, оформити ДТП. Довірившись ОСОБА_2 вона оформила поліс зі строком дії з 02.08.2016 року, отримавши страховий платіж в сумі 110 грн. 16 коп. В момент оформлення полісу на голові, руках і ногах ОСОБА_2 були тілесні ушкодження.

Згідно акта прийому-передачі бланків страхових документів №-15 від 03.08.2016 року вказаний бланк договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності надійшов до ОСОБА_6 03.08.2016 року.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області у справі про адміністративне правопорушення №242/3938/16 від 30.08.2016 року, встановлено, що 09.08.2016 р. о 14.40 годин на 740+3 км а/д Селидове-Цукурине ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом скутер VIPER д/н НОМЕР_1, при виконанні зміни напрямку руху (розвороту) не впевнився в безпеці руху та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 Hyundai Accent під керуванням ОСОБА_4, який рухався позаду по тій самій смузі у попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Встановлено винність ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за протоколом про адміністративне правопорушення АП1 № 898387 від 09.08.2016 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зібрані у справі докази в їх сукупності та співвідношенні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному звязку, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

З вказаними висновками суду першої інстанції можна погодитися, з огляду на таке.

Згідно частинам 1-3 статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові за відсутності достатніх доказів на підтвердження вимог позивача.

Страхова компанія посилається на такі докази: акт приймання-передачі бланків страхових полісів від 03.08.2016 року; пояснення страхового агента ОСОБА_5; підтвердження обставин справи з боку ОСОБА_2

Згідно статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ЦПК свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи.

Показання свідка можуть бути отримані шляхом допиту свідка безпосередньо в судовому засіданні або в порядку судового доручення відповідно до статті 132 цього Кодексу. У випадку отримання показів свідків в порядку виконання судового доручення, такі покази оголошуються в судовому засіданні відповідно до статті 183 ЦПК. Проте у ч. 5 ст. 132 передбачено, що у випадку, якщо свідки, які дали показання суду, що виконував доручення, прибудуть в суд, який розглядає справу, вони дають показання у загальному порядку.

Письмові пояснення страхового агента ОСОБА_5 не є належним доказом, оскільки вона не допитувалася безпосередньо в судовому засіданні, тому не вони можуть бути прийняті до уваги судом (а. с. 6).

Як встановлено ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Акт приймання-передачі бланків страхових полісів від 03.08.2016 року (а. с. 7) не може бути беззаперечним підтвердженням того, що страховий поліс було підписано до події ДТП, тому твердження позивача щодо цієї обставини ґрунтується на припущеннях.

В страховому полісі №АК/0802620 зазначена дата його підписання 01.08.2016 року (а. с. 5), а в довідці про ДТП від 10.08.2016 року є посилання на вказаний страховий поліс (а. с. 17).

В своїх поясненнях страховій компанії ОСОБА_2 зазначав, що страховий поліс він придбав 01.08.2016 року (а. с. 13).

Суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги заяву ОСОБА_2 від 03.11.2016 року, у якій він просив розглянути справу за його відсутності та погоджувався з позовними вимогами, як визнання позову, оскільки він не робив такої заяви у судовому засіданні, а суд не розяснював йому наслідки цієї процесуальної дії.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно і всебічно встановив обставини у справі та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Отже, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 13 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: О.М. Біляєва

ОСОБА_8