Справа №560/805/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі Катюха К.В.,

за участю представника позивача - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 та просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку разом із господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Гагаріна, 74а в м. Дубровиця Рівненської області.

Свої вимоги мотивує тим, що 22 червня 2015 року помер її чоловік ОСОБА_4, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбу із 09 травня 1998 року. Спадкодавцем у 1950-х роках було набуто у власність (побудовано) у м. Дубровиця житловий будинок, що розташований по вул. Гагаріна, 74а, в якому після одруження із спадкодавцем вона постійно проживала та де проживає і по даний час. Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказаний будинок. Спадкодавцем на ім'я відповідача ОСОБА_3 було вчинено заповіт, яким він заповів відповідачу все своє майно. Після смерті чоловіка, вона є непрацездатною вдовою. Враховуючи те, що до непрацездатних осіб, відносяться жінка, чоловік при досягненні ними відповідно 55 і 60 років, а також те, що день смерті спадкодавця їй було 72 повних роки та враховуючи норми статті 1241 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка), просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку разом із господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Гагаріна, 74а в м. Дубровиця Рівненської області.

Позивач та її представник - адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала.

Заслухавши пояснення сторін, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, помер 22 червня 2015 року. Дана обставина стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №177556 (а.с.12).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ №107385 вбачається, що позивач ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому з ОСОБА_4 (а.с.11). Шлюб зареєстровано 09 травня 1998 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дубровицького районного управління юстиції у Рівненській області, про що складено відповідний актовий запис №15.

З тексту позову вбачається, що спадкодавцем ОСОБА_4 на ім'я відповідача було вчинено заповіт, яким він заповів відповідачу все своє майно. Дана обставина також підтверджується довідкою №02-14/11 від 13 січня 2016 року, виданою державним нотаріусом Дубровицької районної державної нотаріальної контори, з якої вбачається, що ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер 22 червня 2015 року та за її заявою була заведена спадкова справа №236/2015 (а.с.13).

Згідно вищевказаної довідки також вбачається, що позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок (а.с.13).

Вищевказаною довідкою також стверджується той факт, що ніхто інший, крім позивача та відповідача по даній справі, не прийняли у встановлений законом строк спадщину після смерті ОСОБА_4

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 14 грудня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 03 березня 2015 року, але фактично проживає там з 09 травня 1998 року (а.с.17).

Відповідно до частини 3 статі 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з чисельністю кімнат від однієї до п'яти включно від 15 травня 1964 року, ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Дубровицької міської ради депутатів трудящих №14 від 25 липня 1963 року (а.с.28), було надано на праві безстрокового користування земельну ділянку в м. Дубровиця по вул. Гагаріна, 38а, площею 600 кв. м. (а.с.26-27). В подальшому вищевказаному будинку було присвоєно №74а.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до частини 1 статті 1241 Цивільного кодексу України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до пункту 20 постанови Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справаї про спадкування" непрацездатною особоюю є жінка, чоловік при досягненні ними відповідно 55 і 60 років, інваліди I, II і III груп.

В даному випадку, позивач ОСОБА_2 є непрацездатною вдовою, якій на день смерті її чоловіка ОСОБА_4, було повних 72 роки.

Крім того, позивач є дружиною спадкодавця, а тому у випадку спадкування за законом, належала б до спадкоємців за законом першої черги у розумінні частини 1 статі 1268 Цивільного кодексу України.

Таким чином, позивач успадкувала 1/2 частку спадкового житлового будинку як належну їй незалежно від змісту заповіту обов'язкову частку, а тому, суд вважає за необхідне визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку разом із господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Гагаріна, 74а в м. Дубровиця Рівненської області.

Керуючись статтями 392, 1220, 1241, 1268 Цивільного кодексу України, статтями 3, 10, 11, 15, 57-60, 209, 214, 215, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку разом із господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Гагаріна, 74а в м. Дубровиця Рівненської області.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду: ОСОБА_5