Провадження: 22-ц/790/1884/17 Головуючий І інстанції - Труханович В.В.
Справа № 639/4134/16-ц Доповідач Бровченко І.О.
Категорія: спори, що виникають із договорів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бровченко І.О.,

суддів Кружиліної О.А., Хорошевського О.М.,

при секретарі Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АН «Рестріелт», ЖЕУ житлового комплексу «Журавльовський», 3-ті особи: акціонерна компанія «Харківобленерго», товариство з обмеженою відповідальністю «ЯСА-1», про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «АН «Рестріелт» та просив визнати відмову позивачі в оплаті додаткових послуг відповідача нарахованих до 01 вересня 2014 року правомірною, зобовязати відповідача зробити перерахунок з оплати комунальних послуг ОСОБА_1 та скасувати нарахування в сумі 4247 грн. 98 коп.; визнати припинення електропостачання квартири 7а корпусу 5 по вул. Новоолександрівська 03 травня 2016 року незаконним та зобовязати відповідача зробити ОСОБА_1 перерахунок за тимчасове припинення електропостачання у розмірі двократної вартості не відпущеної споживачу електричної енергії та відповідно зменшити нарахування плати на утримання будинку на період обмеження в електроспоживанні.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що у відповідності до пропозиції укласти договір у вигляді розшифровки вартості послуг за жовтень 2014 року, між ним та відповідачем ТОВ «АН «Рестріелт» було укладено договір від 14 листопада 2014 року про послуги по утриманню будинку за вересень, жовтень 2014 року, шляхом оплати квитанцій до прибуткового касового ордеру в розмірі 264 грн. Розбіжність було зафіксовано сторонами, борг спірний на 01 вересня 2014 року 4247 грн. 98 коп.

Позивач вважає, що оплата додаткових платних послуг до 01 вересня 2014 року у сумі 4247 грн. 98 коп. навязана відповідачем, а тому відмовився від їх оплати, оскільки квартира №7а на 01 вересня 2014 року була недобудована та потребувала послуг оздоблювання та монтажу; показання водяного лічильника в даній квартирі були початкові 1,4 м3; водопостачання було відрізано; водовідведення заглушено; показання газового лічильника квартири на той період становили 0,001 м3; кран газопостачання опломбований; система опалення не змонтована; показання електричного лічильника початкові 107 кВТ.

Отже, позивач фізично не міг отримувати послуги від відповідача до вересня 2014 року, хоча оплату рахунків позивач проводив систематично.

26 липня 2016 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив визнати відмову позивача в оплаті додаткових послуг відповідача нарахованих з 01 вересня 2011 року по 01 вересня 2014 року правомірною; зобовязати відповідача ТОВ «АН «Рестріелт» зробити перерахунок з оплати житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 та скасувати нарахування в сумі 3730 грн. 25 коп. за вищевказаний період; визнати припинення відповідачем електро та водопостачання квартири №7а корпусу 5 по вул. Новоолександрівська з 03 травня 2016 року незаконним; зобовязати відповідача зробити перерахунок і відшкодувати позивачу за тимчасове припинення електропостачання у розмірі двократної вартості недовідпущеної позивачу електроенергії та відповідно скасувати нарахування плати за утримання будинку на період обмеження в електро та водоспоживанні з 03 травня 2016 року до моменту відновлення енерго та водоспоживання квартири.

16 червня 2016 року представник відповідача ТОВ «АН «Рестріелт» надав суду письмові заперечення проти позову ОСОБА_1, в яких зазначив, що позивач є власником квартири №7а в житловому будинку по вул. Новоолександрівська, буд. 54а, корпус 5 з 2011 року. Відповідно до ч.4 ст. 319 ЦК України власник зобовязаний утримувати своє майно.

ТОВ «АН «Рестріелт» є балансоутримувачем житлового будинку, в якому знаходиться квартира позивача. З серпня 2011 року відповідач надає мешканцям житлового комплексу по вул. Новоолександрівська, буд. 54а послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території на підставі Договору про компенсацію витрат балансоутримувача з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01 серпня 2011 року, який опублікований в газеті «Харьковские известия» від 18 серпня 2011 року №3 є укладеним на підставі ч.3 ст. 205 ЦК України.

Крім того, представник відповідача зазначає, що ТОВ «АН ««Рестріелт» не є енергопостачальником в розумінні Закону України «Про електроенергетику» та Правил користування електричною енергією для населення, оскільки здійснює компенсації спожитої житловим комплексом по вул. Новоолександрівській, 54-а іншій юридичній особі споживачу електричної енергії, яка уклала договір з ПАТ «Харківобленерго» на підставі Договору компенсації за користування електричною енергією б/н від 01 лютого 2015 року. Згідно договору, право відключення постачання електричної енергії належить ТОВ «ЯСА-1».

Представник відповідача вважає позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтованими та просить відмовити у їх задоволенні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримав, з підстав які зазначені вище.

Представник відповідача ТОВ «АН «Рестріелт» ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 01 січня 2016 року в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Представник третьої особи АК «Харківобленерго» в судовому засіданні про розгляді позову ОСОБА_1 поклався на розсуд суду, при цьому пояснив, що між АК «Харківобленерго» та ТОВ «ЯСА-1» 15 червня 2015 року укладено договір про надання послуг електропостачання. Заборгованість ТОВ «ЯСА-1» перед АК «Харківобленерго» відсутня, припинення енергопостачання не відбувалося.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 січня 2017 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін.

Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 січня 2011 року є власником квартири №7-а по вул. Новоолександрівська, буд. 54-А, корпус 5.

18 серпня 2011 року в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті «Харьковские известия» був опублікований договір про компенсацію витрат балансоутримувача з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01 серпня 2011 року, який укладений між ТОВ «АН «Рестріелт» в особі директора ОСОБА_3, з однієї сторони, і власником (наймачем, орендарем) квартири у житлових будинках, перелік яких додається до даного договору, з іншої сторони.

Згідно додатку до договору балансоутримувачем будинку № 54-А, корпус 5 по вул. Новоолександрівська є ТОВ «АН «Рестріелт».( а.с. 32-34)

Пунктом 1 договору передбачено, що споживач доручає, а балансоутримувач приймає на себе зобовязання по здійсненню витрат необхідних для забезпечення утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкових територій, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів (при їх установці та користуванні), освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів, гарячого (за наявності) та холодного водопостачання, водовідведення, опалення тощо) у житлових будинках, перелік яких додається до даного договору (додаток №1), а споживач зобовязаний своєчасно відшкодовувати балансоутримувачу такі витрати повязані з виконання такого доручення, у строк та на умовах, що передбачені цим договором.

Відшкодування споживачем витрат балансоутримувача здійснюється не пізніше 15 числа місяця, що настає за розрахунковим. (п.4 договору).

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що в період з 01 вересня 2011 року по 01 вересня 2014 року будь-які послуги відповідачем ТОВ «АН «Рестріелт» не надавалися, а тому просить визнати правомірною його відмову в оплаті додаткових послуг за даний період та зобовязати відповідача зробити перерахунок з оплати житлово-комунальних послуг, скасувавши нарахування в сумі 3730 грн. 25 коп.. за вищевказаний період.

На підтвердження даних позовних вимог ОСОБА_1 були надані копії квитанцій на оплату житлово-комунальних послуг з жовтня 2014 року ( а.с. 4-9).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач в обгрунтування позовних вимог не надано суду належних та допустимих доказів щодо існування у нього заборгованості в сумі 3730 грн. 25 коп. по оплаті житлово-комунальних послуг. Визнання правомірною відмову позивача в оплаті додаткових послуг за період з 01 вересня 2011 року по 01 вересня 2014 року та зобовязання відповідача зробити перерахунок з оплати житлово-комунальних послуг, скасувавши нарахування в сумі 3730 грн. 25 коп. за вищевказаний період є невірним способом захисту прав у сфері надання житлово-комунальних послуг. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів щодо припинення електро та водопостачання до квартири №7а корпусу 5 по вул. Новоолександрівська, 54-А, яка належить йому на праві власності.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а частинами 1, 4 ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів підтверджуючих, що з 01 вересня 2011 року по 01 вересня 2014 року за позивачем рахується заборгованість у розмірі 3730 грн. 25 коп. та останнього відключено від електро та водопостачання. Надано позивачем копія картки розрахунків по квартплаті за період з 01 січня 2013 року по 30 червня 2016 року не містить підписів керівника та головного бухгалтера, у звязку з чим не є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 57-59 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги наведені на її обґрунтування процесуальне рішення суду, прийняте по суті розглянутого ним питання не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного його вирішення та фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції по їх оцінці.

Жодного акту-претензії щодо ненадання, неотримання або отримання неналежної якості послуг, матеріали справи не містять.

Крім того, відмовляючи у задоволені позову щодо відновлення енергопостачання суд першої інстанції обґрунтовано враховував, що 15 червня 2005 року між АК «Харківобленерго» та ТОВ «ЯСА-1» було укладено договір про постачання електричної енергії.

Згідно листа АК «Харківобленерго» від 30 серпня 2016 року № 10.16. юр/6394, електропостачання за адресою м. Харків, вул. Новоолександрівська, 54-А, здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії від 15 червня 2005 року, укладеного між компанією та ТОВ «Яса 1», який є власником будинку. Розрахунки за використану електричну енергію здійснює ТОВ «Яса 1» відповідно до умов договору, заборгованість за спожиту електричну енергію у споживача відсутня. Компанія не припиняла постачання електричної енергії ТОВ «Яса 1» ( а.с. 85).

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про постановлення районним судом рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у відповідності з обставинами справи, наданими сторонами доказами та, відповідно, про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді -