Справа № 567/579/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Гічиновська Я.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 сільської ради Острозького району ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Рівненській області ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ради Острозького району Рівненської області, ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Рівненській області, ОСОБА_8 про визнання права власності на земельну ділянку

встановив :

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_4 сільської ради Острозького району Рівненської області, ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Рівненській області, ОСОБА_8 про визнання права власності на земельну ділянку звернулася ОСОБА_1

В обгрунтування позову зазначає, що її матері ОСОБА_9 належала земельна ділянка площею 3,06 га, яка складається з двох ділянок, а саме: ділянки № 1, площею 2,89 га, та ділянки № 2, площею 0,17 га, яка розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Острозького району Рівненської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчувалось Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІ-РВ № 018337 виданим 09.01.2002 року ОСОБА_4 сільською радою Острозького району Рівненської області та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 509.

Зазначає, що 02.03.2000 року ОСОБА_9 склала заповіт посвідчений ОСОБА_4 сільською радою Острозького району Рівненської області та зареєстрований в реєстрі за №11, у якому залишила особисте розпорядження на випадок своєї смерті відповідно до якого все своє майно де б воно не знаходилось і з чого воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона по закону матиме право, заповіла своїй дочці ОСОБА_1 та своїй онуці ОСОБА_8

Вказує, що 07.03.2017 року приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу ОСОБА_10, після смерті ОСОБА_9 було заведено спадкову справу № 38/2017. Від ОСОБА_1 було подано заяву про прийняття спадщини, за заповітом. Від ОСОБА_8, 26.06.2013 року було подано заяву про те, що їй було відомо про відкриття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_9, померлої 27.03.2009 року, котра залишила заповіт посвідчений ОСОБА_4 сільською радою Острозького району Рівненської області на її імя та на імя дочки ОСОБА_1 Шестимісячний строк, встановлений законом для прийняття спадщини, вона пропустила і не буде ставити питання про його продовження в судовому порядку, не заперечує, щоб спадкові права було оформлено на імя дочки померлої ОСОБА_1

Таким чином, зазначає, що позивач є єдиним спадкоємцем, за заповітом на 1/2 частку та за законом на 1/2 частку вказаної земельної ділянки, після смерті ОСОБА_9, належним чином прийняла спадщину, однак скористатись своїм правом спадкоємця не може, так як оригінал державного акту втрачено, що не дозволяє отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на вказане майно.

В зв'язку з цим просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 3,06 га (яка складається з двох ділянок, а саме: ділянки № 1, площею 2,89 га, та ділянки № 2, площею 0,17 га), яка розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Острозького району Рівненської області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності ОСОБА_9 на яку посвідчувалось Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-РВ № 018337 виданим 09.01.2002 року ОСОБА_4 сільською радою Острозького району Рівненської області, та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 509, як спадкоємцем за заповітом та на 1/2 частку зазначеної земельної ділянки як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_9

В судовому засіданні позивач та представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обємі, просять суд позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_9 належала земельна ділянка загальною площею 3,06 га (яка складається з двох ділянок, а саме: ділянки № 1, площею 2,89 га, та ділянки № 2, площею 0,17 га), яка розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Острозького району Рівненської області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності ОСОБА_9 на яку посвідчувалось Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-РВ № 018337 виданим 09.01.2002 року ОСОБА_4 сільською радою Острозького району Рівненської області, та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 509.

Зазначив, що 27.03.2009 року померла матір позивача ОСОБА_9

За життя, а саме 02.03.2000 року ОСОБА_9 склала заповіт, посвідчений ОСОБА_4 сільською радою Острозького району Рівненської області та зареєстрований в реєстрі за № 11, у якому залишила особисте розпорядження на випадок своєї смерті відповідно до якого все своє майно де б воно не знаходилось і з чого воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона по закону матиме право, заповіла своїй дочці ОСОБА_1 та своїй онуці ОСОБА_8

Вказує, що після смерті ОСОБА_9, 07.03.2017 року приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу ОСОБА_10, було заведено спадкову справу № 38/2017. Від ОСОБА_1 було подано заяву про прийняття спадщини, за заповітом. Від ОСОБА_8, 26.06.2013 року було подано заяву про те, що їй було відомо про відкриття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_9, померлої 27.03.2009 року, котра залишила заповіт посвідчений ОСОБА_4 сільською радою Острозького району Рівненської області на її імя та на імя дочки ОСОБА_1 Шестимісячний строк, встановлений законом для прийняття спадщини, вона пропустила і не буде ставити питання про його продовження в судовому порядку. Не заперечує, щоб спадкові права було оформлено на імя дочки померлої ОСОБА_1

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На день своєї смерті ОСОБА_9 проживала і вела спільне господарство в селі Кураж Острозького району Рівненської області вул. Гагаріна, 5 разом з ОСОБА_1

Таким чином, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, за заповітом на 1/2 частку та за законом на 1/2 частку спірної земельної ділянки, після смерті ОСОБА_9, як така що належним чином прийняла спадщину.

Враховуючи наведені обставини та посилаючись на те, що ОСОБА_1 не може скористатись своїм правом спадкоємця, оскільки державний акт, яким посвідчено право власності на вказану земельну ділянку на ОСОБА_9 втрачено, просить суд позов задовольнити та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 3,06 га (яка складається з двох ділянок, а саме: ділянки № 1, площею 2,89 га, та ділянки № 2, площею 0,17 га), яка розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Острозького району Рівненської області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності ОСОБА_9 на яку посвідчувалось Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-РВ № 018337 виданим 09.01.2002 року ОСОБА_4 сільською радою Острозького району Рівненської області, та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 509, як спадкоємцем за заповітом та на 1/2 частку зазначеної земельної ділянки, як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_9

Позивач ОСОБА_1 додатково пояснила, що доглядала свою хвору матір ОСОБА_9 протягом 10 років та постійно проживала разом з нею в с.Кураж Острозького району Рівненської області. Вказує, що її батько ОСОБА_11 помер приблизно 30 років тому, а її брат ОСОБА_12, який проживав в м.Рівне, помер раніше їх матері.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Острозького району Рівненської області в судовому засіданні позов визнав в повному обємі. Підтвердив, що позивач ОСОБА_1 дійсно протягом 10 років, починаючи з 2000 року, здійснювала догляд за своєю матірю ОСОБА_9, яка не могла самостійно пересуватися та постійно проживала з нею в с.Кураж Острозького району Рівненської області.

Представник відповідача ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Рівненській області в судовому засіданні позов визнав, не заперечив проти його задоволення. Зазначив, що порядок видачі дубліката державного акта на землю було передбачено Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю та право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 року. На підставі зазначеної Інструкції спадкоємець міг отримати дублікат державного акту на землю. Водночас зазначає, що вказаний наказ втратив чинність 03.07.2013 року, таким чином позивач не має змоги отримати дублікат втраченого державного акту.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву з проханням здійснювати розгляду справи в її відсутності, позов визнає в повному обємі. Додатково повідомила, що їй було відомо про відкриття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_9, померлої 27.03.2009 року, котра залишила заповіт посвідчений ОСОБА_4 сільською радою Острозького району Рівненської області на її імя та на імя дочки ОСОБА_1 Шестимісячний строк, встановлений законом для прийняття спадщини, вона пропустила і не буде ставити питання про його продовження в судовому порядку. Не заперечує, щоб спадкові права було оформлено на імя дочки померлої ОСОБА_1

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню.

З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні, встановлено наступне.

ОСОБА_9 була матірю ОСОБА_1, що підтверджується її свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЯР № 424125 виданим 07.12.1957 року, відповідно до якого ОСОБА_9 вказана матірю позивача (актовий запис № 34 від 07.12.1957 року), та повторним свідоцтвом про шлюб виданим 24.01.2013 року, відповідно до якого після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище "Попчук" (актовий запис № 10 від 25.08.1979 року).

У власності ОСОБА_9 перебувала земельна ділянка, загальною площею 3,06 га, яка складається з двох ділянок, а саме: ділянки № 1, площею 2,89 га, та ділянки № 2, площею 0,17 га, яка розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Острозького району Рівненської області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-РВ № 018337. Зазначений державний акт було видано ОСОБА_9 09.01.2002 року ОСОБА_4 сільською радою Острозького району Рівненської області, та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 509.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №075867 ОСОБА_9 померла 27.03.2009 року.

За життя, а саме 02.03.2000 року ОСОБА_9 склала заповіт посвідчений ОСОБА_4 сільською радою Острозького району Рівненської області та зареєстрований в реєстрі за № 11, у якому залишила особисте розпорядження на випадок своєї смерті відповідно до якого все своє майно де б воно не знаходилось і з чого воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона по закону матиме право, заповіла своїй дочці ОСОБА_1 та своїй онуці ОСОБА_8

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 46995444 від 07.03.2017р. встановлено, що вказаний заповіт змінено чи скасовано не було.

Відповідно до довідки приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу ОСОБА_10 №64/02-14 від 22.03.2017р., ОСОБА_7 про реєстрацію в Спадковому реєстрі №46995483, встановлено, що після смерті ОСОБА_9 заведено спадкову справу №38/2017, спадкоємцем за заповітом є дочка померлої ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно заяви ОСОБА_8, посвідченої приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу ОСОБА_10 26.06.2013р., ОСОБА_8 повідомила, що їй було відомо про відкриття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_9, померлої 27.03.2009 року, котра залишила заповіт посвідчений ОСОБА_4 сільською радою Острозького району Рівненської області на її імя та на імя дочки ОСОБА_1 Шестимісячний строк, встановлений законом для прийняття спадщини, вона пропустила і не буде ставити питання про його продовження в судовому порядку. Не заперечує, щоб спадкові права було оформлено на імя дочки померлої ОСОБА_1 Таким чином ОСОБА_8 безумовно та остаточно відмовилась від свого права на спадщину.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподіливі спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Відповідно до ч.1 ст.1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, успадковується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На день своєї смерті ОСОБА_9 проживала і вела спільне господарство в с.Кураж Острозького району Рівненської області вул. Гагаріна,5 разом з ОСОБА_1, яка проживала, але не була зареєстрована. Дані обставини підтверджуються довідкою ОСОБА_4 сільської ради Острозького району Рівненської області № 115/02-23 від 22.02.2017 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1272 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу ОСОБА_10 із заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу №38/2017. Таким чином, відповідно до ст.ст. 1268 ЦК України позивач ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_9

Водночас, згідно постанови приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу ОСОБА_10 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.03.2017р. вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті ОСОБА_9 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, крім іншого, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року. Відповідно до п. 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 р. № 45), який визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", для державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, права власності на обєкт нерухомого майна, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у звязку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, свідоцтва про право власності на нерухоме майно подаються: 1) копія примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого державного акта, свідоцтва про право власності на нерухоме майно; 2) оголошення про втрату документа у друкованих засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження або місцевої чи регіональної сфери розповсюдження за місцезнаходженням нерухомого майна, в якому повинні бути зазначені назва документа, його номер і дата видачі, на чиє імя виданий, яким органом (крім випадків пошкодження чи зіпсування документа).

Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованих речових прав в інформаційних системах, державна реєстрація прав в яких здійснювалася до 1 січня 2013 р., або на паперових носіях інформації, ведення яких здійснювалося підприємствами бюро технічної інвентаризації.

З пояснень представника позивача та оголошення в газеті ?Життя і слово? №№ 51-52 (8709-8710) за 29.06.2013р., встановлено, що оригінал державного акту про право власності на землю серії ІІ-РВ №018337 було втрачено, що перешкоджає реалізації прав ОСОБА_1 на спадкове майно.

Відповідно до п. 3.5. розяснення Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Водночас, при вирішенні спору судом враховуються і норми ст. 131 ЗК України, якою визначено, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод та ст. 392 ЦК України, якою визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється зі смертю власника, враховуючи, що відповідно до норм ст. 1216, 1269 ЦК України ОСОБА_1 має право на спадщину після смерті ОСОБА_9, та оскільки державний акт, яким посвідчено право власності на земельну ділянку на ОСОБА_9 втрачено, отримати його дублікат неможливо, оскільки управління Держгеокадастру в Острозькому районі у зв'язку зі змінами в законодавстві втратило право видачі дублікатів державних актів, то за ОСОБА_1 як спадкоємцем за заповітом слід визнати право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 3,06 га, яка складається з двох земельних ділянок, а саме ділянки №1 площею 2,89 га та ділянки №2 площею 0,17 га, яка розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Острозького району Рівненської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_9 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-РВ №018337, виданого 09.01.2002 року ОСОБА_4 сільською радою Острозького району Рівненської області та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №509 та на 1/2 частку зазначеної земельної ділянки, як спадкємцем за законом ОСОБА_9

На підставі п. 4 ст. 25, п. 11 ч.1 ст. 346, ст.392, 1216, 1269 ЦК України, ст.131 ЗК України, керуючись ст. 10, 57, 62, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 як спадкоємцем за заповітом ОСОБА_9 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 3,06 га, яка складається з двох земельних ділянок, а саме ділянки №1 площею 2,89 га та ділянки №2 площею 0,17 га, яка розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Острозького району Рівненської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_9 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-РВ №018337, виданого 09.01.2002 року ОСОБА_4 сільською радою Острозького району Рівненської області та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №509.

Визнати за ОСОБА_1 як спадкоємцем за законом ОСОБА_9 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 3,06 га, яка складається з двох земельних ділянок, а саме ділянки №1 площею 2,89 га та ділянки №2 площею 0,17 га, яка розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Острозького району Рівненської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_9 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-РВ №018337, виданого 09.01.2002 року ОСОБА_4 сільською радою Острозького району Рівненської області та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №509.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_13