Справа № 370/2598/16-ц Головуючий у І інстанції Мазка Н.Б.
Провадження № 22-ц/780/3466/17 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 58 27.07.2017

УХВАЛА
Іменем України
27 липня 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В., Голуб С.А.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на рішення Макарівського районного суду Київської області від 25 травня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Києво-Святошинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області про встановлення юридичного факта прийняття участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, -
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2016 року заявник ОСОБА_1 звернувсядо суду із вказаною заявою,яку мотивував тим, що працював на посаді робітника будівельної бригади в радгоспі «Володимирський» у с.Володимирівка Поліського району Київської області. Вказував, що після аварії на Чорнобильській АЕС він приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії і в період із 19 травня по 22 травня 1986 року здійснював евакуацію людей та майна (техніки і худоби) радгоспу «Володимирський» із с.Володимирівки в інші населені пункти Поліського району. Його визнано учасником ліквідації аварії на ЧАЕС і видано посвідчення учасника 2 категорії, серія НОМЕР_1 . Посилався, що в даний час він збирає документи для оформлення пенсії і повинен підтвердити факт виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, надавши довідку за формою 122. Однак отримати зазначену довідку він не має змоги, бо у нього відсутні первинні документи, які б підтверджували його участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, зокрема табелі обліку робочого часу та розрахунково-платіжні відомості. Встановлення даного факту наобхідне йому для призначення пенсії. Посилаючись на неможливість підтвердження даних обставин будь-яким іншим способом, просив встановити юридичний факт, що він приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період із 19 травня по 22 травня 1986 року.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 25 травня 2017 року заяву задоволено в повному обсязі та встановлено юридичний факт участі ОСОБА_1 у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період із 19 травня по 22 травня 1986 року.

Не погоджуючись із рішенням, Києво-Святошинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області подало пеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволення заяви, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що встановлення факту участі заявника у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС для призначення пенсії відбувається у позасудовому порядку на підставі відповідних документів, однак заявник не звертався до ПФ з такими документами.

Учасники справи належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, до суду не з`явилися, причин неяки не повідомили, їх неявка відповідно до ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що заявник є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорія 2 , що стверджується відповідним посвідченням серія НОМЕР_1 .

Також судом встанолено, що у листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році.

Києво-Святошинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області листом від 09 листопада 2016 року відмовило у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт участі ОСОБА_1 у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період із 19 травня по 22 травня 1986 року.

При цьому суд виходив з того, що такий юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками, оскільки суд у порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України в достатньому обсязі не визначився із характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню до них.

Відповідно до приписів ст.256 ЦПК України судам підвідомчі справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пленумом Верховного Суду України у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Як вбачається зі змісту вимог, заявник просить встановити факт його участі у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в конкретний період, а саме: із 19 травня по 22 травня 1986 року, посилаючись на те, що встановити даний факт в іншому порядку він не має змоги, тоді як від встановлення цього факту залежить призначення йому пенсії як особі, що приймала участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Однак, в даному випадку законодавством визначено інший порядок підтвердження факту участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в певний період для отримання відповідного статусу.

Відповідно до п. 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженому постановою Кабінету міністрів України № 51 від 20 січня 1997 року (з відповідними змінами), учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посвідчення видаються на підставі одного з таких документів: посвідчення про відрядження в зону відчуження; військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту). Зокрема особам, які працювали з моменту аварії до 01 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 1).

Такої підстави для видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, як рішення суду про встановлення факту роботи у зоні відчуження в певний період, указаним Порядком не передбачено.

Крім того, відповідно до п.12 вказаного Порядку спірні питання щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, розглядаються комісіями при Київській і Житомирській облдержадміністраціях на підставі відповідних письмових підтверджень, виданих керівниками підприємств, організацій та установ, які направляли цих осіб на роботу до зони відчуження, або керівниками місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування за місцем виконання робіт.

Тобто, законом визначено інший порядок, який дає змогу особі підтвердити факт участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в тому числі підтвердити факт роботи в певний період чи час.

У разі незгоди з рішенням вказаної комісії, громадянин має право звернутись до суду.

Аналогічні роз`яснення містить п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», згідно якого не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відмова відповідно органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду у встановленом порядку.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених ст.205 ЦПК України.

За положеннями п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Поскільки судом встановлено, що законом визначено інший порядок, який дає змогу особі підтвердити факт своєї участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, то дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої ухвалене з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 310, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області задоволити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 25 травня 2017 року скасувати і провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: