Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2017 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Мирошниченка Ю. М. , при секретарі Ковальовій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (третя особа ОСОБА_4) про розірвання договору довічного утримання,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між нею, її покійним чоловіком ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений договір довічного утримання, за умовами якого останньому передано у власність належну їм квартиру за адресою: м. Маріуполь, пр. Металургів, б. 185, кв. 9. ОСОБА_3В помер в 2014 році, та його обовязки утримувача перейшли до його спадкоємців відповідачів у справі. Просила розірвати договір довічного утримання та визнати за нею право власності на зазначену квартиру у звязку з не виконанням відповідачам умов договору.

Відповідачі позовні вимоги визнали повністю, не заперечували проти задоволення позову. ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що ані її покійний чоловік за життя, ані вона з дітьми умови договору довічного утримання не виконували.

Судом встановлено, що 21 березня 2008 року між ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 був укладений договір довічного утримання, за умовами якого останній зобовязався утримувати подружжя, а ОСОБА_1 передали йому у власність належну їм на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 помер 04.04.2008 року (а.с.13).

Згодом, 24.04.2014 року помер ОСОБА_6 (а.с.20), після смерті якого спадщину у вигляді зазначеної квартири прийняли його дружина ОСОБА_2, син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4

Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини (ч. 1 ст. 755 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (третя особа ОСОБА_4) про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання укладений 21 березня 2008 року між ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_6, посвідчений державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі № 3-754.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З повним текстом рішення можна ознайомитись в канцелярії суду 28 липня 2017 року.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко