01.08.2017 637/426/17
РІШЕННЯ

Іменем України

31 липня 2017 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - Тордія Е.Н.

за участю :секретаря - Поступного С.І.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, Шевченківської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ :

28 квітня 2017 року ОСОБА_2 , звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

У судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі довіреності позовні вимоги зменшила та просила їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3, помер ОСОБА_4, який був зареєстрований та постійно проживав разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1. За життя ним було складено заповіт на ім'я позивача ОСОБА_2, який посвідчений Березівською сільською радою Шевченківського раойну Хакрівської області. Спадковим майном є земельна частка (пай), розміром 8.54 га. в умовних кадастрових гектарів, розташована на території Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області. За невідомих обставин правовстановлюючий документ на вищезазначену земельну частку (пай) був втрачений. Про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай), позивач дав оголошення в місцеву газету «Краєвид». Звернувшись до нотаріальної контори за для отримання спадщини йому було відмовлено в видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

На теперішній час позивач не взмозі вирішити питання в адміністративному порядку, тому звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

В судове засідання представник: Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову ОСОБА_2 не заперечує.

Представник відповідача Шевченківської райдержадміністрації Харківської області в судове засідання не з'явилася надала до суду письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Стосовно вимог про визнання права на земельну частку (пай) вважає, що вони задоволенню не підлягають оскільки позивачем не виконані вимоги ,щодо отримання спадщини як за кодексом ,що діяв на час відкриття спадщини так і за новим , а тому вважає,що підстав за для задоволення вимог немає.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного.

Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до свідоцтва про смерть ( серія НОМЕР_1, виданого Березівською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 7 грудня 1999 року) вбачається ,що ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Довідкою №02-30/265 Березівської сільської ради Шевченківського району Хакрівської області від 12 грудня 2016 року засвідчено той факт, що померлий ОСОБА_4, до дня своєї смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3, був зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 та на день смерті мав склад сім'ї: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - онук, про що маються записи в погосподарській книзі №2, особовий рахунок НОМЕР_5.

За життя померлий отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 8.54 умовних кадастрових гектарів із земель рефоромваного АТ «Дружба», розташованої на території Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області.

13 лютого 1995 року ОСОБА_4 було складено заповіт, який посвідчено секретарем Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської обалсті, за яким останній заповідав у спадок, все своє майно, яке до дня його смерті буде йому належати, і на що по закону він буде мати право, заповідає у власність своєму онукові ОСОБА_2, який проживає в АДРЕСА_1.

Оголошення в місцеву газету «Краєвид» від ІНФОРМАЦІЯ_4 засвідчує факт того, що сертифікат на право на земельну частку (пай) (серія НОМЕР_2, зареєстрований 21.06.1996 року за НОМЕР_4) на ім'я ОСОБА_4, було втрачено.

З довідки №458/01-16 Шевченківскьої державної нотаріальної контори Харківської області від 20 грудня 2016 року, вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, не вбачається можливим за відсутності сертифікату на право на земельну частку (пай), для вирішення даного питання запропоновано звернутися до суду.

Відповідно до довідки№118/0-118/6-16 Головного управління Держгеокадастру у Харківській області відділу у Шевченківському районі від 21 грудня 2016 року всановлено, що позивачу відмовлено в видачі дублікату сертифіката на право на земельну частку (пай) замість втраченого, так як їх виготовоення не заплановане і виготовлення дублікатів сертифікатів не виготовляється, так як не передбачено законом, тому для вирішення даного питання запропоновано звернутися до суду. Згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по АТ «Дружба» здійснено запис за НОМЕР_4 від 21 червня 1996 року щодо видачі сертифікату ОСОБА_4 (серія НОМЕР_3).

З інформаційної довідки №117/01-09 Печенізької державної нотаріальної контори Харківської обалсті від 13 червня 2017 року вбачається, що 13 лютого 1995 року за р. № 9 Березівською сільською радою Шевченківського району Харківської області був посвідчений заповіт ОСОБА_4, на користь ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкові справи не заводилися.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 засвідчили що позивач та померлий ОСОБА_4 мешкали разом як одна родина . Вони знали ОСОБА_4 - як діда позивача , якого він поховав та отримав після нього спадщину ,продовжуючи мешкати у будинку , що належав спадкодавцю, користуючись речами вжитку . Городом та садком користується по теперішній час.

Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року, якщо правовідносини виникли до набрання чинності цього кодексу до них застосовується положення Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини.

У відповідності до ст.ст. 86, 88 Цивільного кодексу УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні інтереси відносини щодо володіння, користування та розпорядження майном. Особиста власність громадян та право її спадкоємства охороняються державою.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Кожен має право залишити заповіт на все своє майно або його частину ,одному або кількам особам ,які як входять так і не входять в коло спадкоємців за законом за правилами ст. 534 Цивільного кодексу УРСР.

За положеннями ст. 525 Цивільного кодексу УРСР часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР для прийняття спадщини необхідно , щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вказані дії повинні бути здійснені на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, враховуючи той факт, що позивач є спадкоємцем за заповітом , визнання за ним право власності не порушає нічиїх прав та інтересів суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_2 доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. ст. 3,10, 11, 60, 130, 174, 209, 212-215, 234, 256 ЦПК України, ст.525, 529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), ст. 41,55 Конституції України , суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, Шевченківської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну частку (пай), розміром 8.54 га. в умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ