Справа № 587/1463/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токаревій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач звернувся до нього з метою отримання кредитних послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 30.11. 2011 року та отримав кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, зв"язку з чим станом на 31 травня 2016 року має заборгованість 22922,81 грн., з яких 1298,79 грн.- заборгованість за кредитом; 16483,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3572,75 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн.- штраф( фіксована частина), 1067,75 грн. - штраф( процентна складова). Посилаючись на ці обставини, просив стягнути вказану заборгованість та судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача не з'явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважав що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав. На той час відповідачка перебувала у виправній колонії Чернігівської області і не могла користуватися послугами ПАТ КБ «Приватбанк».

Заслухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності з ст. ст. 526, 527, 623 Цивільного кодексу України зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов*язаний виконати свій обов*язок, а кредитор - прийняти виконання. В разі невиконання або неналежного виконання зобов*язання боржником він зобов*язаний відшкодувати кредитору завдані цим збитки. За кредитним договором банк або інша фінансова установа( кредитодавець) зобов*язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідачка звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання кредитних послуг, у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 30.11. 2011 року та отримала кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв*язку з чим станом на 31 травня 2016 року має заборгованість 22922,81 грн., з яких 1298,79 грн. - заборгованість за кредитом; 16483,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3572,75 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн.- штраф( фіксована частина), 1067,75 грн. - штраф( процентна складова).

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходить з того, що позивачем пропущений строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила( ст. 261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.( ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

З розрахунку заборгованості по кредитному договору, наданому банком, вбачається, що відповідачка припинила виконувати умови договору 29 вересня 2012 і саме з цієї дати слід відраховувати початок строку позовної давності. Отже, на момент подачі позову до суду ( 1 серпня 2016 року) встановлений статтею 257 ЦК України загальний трирічний строк позовної давності вже сплив( 29 вересня 2015 року), що відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

У відповідності з ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

З наданого банком розрахунку вбачається, що 20 листопада 2013 року відповідачка частково погасила борг за кредитним договором на суму 7 гривень 25 копійок, що могло б свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку і про переривання строку позовної давності.

За клопотанням представника відповідачки судом був направлений запит до банку з пропозицією надати інформацію щодо обставин часткового виконання зобов*язання відповідачкою, а саме з якого відділення, у тому числі банкомату чи терміналу самообслуговування, де і яким чином був здійснений платіж від імені ОСОБА_1 на рахунок ПАТ «Приватбанк» від 20 листопада 2013 року, 29 вересня 2012 року, 31 серпня 2012 року, 8 травня 2012 року, 23 січня 2012 року( ар. с. 66), однак відповіді на запит не було отримано.

Разом з тим, з листа Чернігівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області від 23 листопада 2016 року №2/7310 вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 відбувала покарання у Чернігівській виправній колонії №44 з 18 листопада 2013 року по 27 січня 2015 року. Послугами ПАТ КБ «Приватбанк», у тому числі банкоматами чи терміналами самообслуговування в установі вона не могла скористатися у зв*язку з відсутністю в установі таких банкоматів та терміналів( ар.с. 68).

Отже, з огляду на викладене сумнівним виглядає факт часткового погашення боргу в період відбування ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі, а саме, що 20 листопада 2013 року відповідачка частково погасила борг за кредитним договором на суму 7 гривень 25 копійок, що могло б свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку і про переривання строку позовної давності.

Тобто з моменту останнього платежу за кредитним договором, і на момент подачі позову - 01 серпня 2016 року - строк позовної давності сплив, що є підставою для відмови в позові.

Таким чином, суд вважає, що позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права поза межами встановлених законом строків позовної давності, тому підстав для задоволення позову суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 623, 549,550, 1049,1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України,

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя