АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3918/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2126/17Головуючий у 1-й інстанції Потетій А.Г. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Дряниці Ю.В.

секретар: Філоненко О.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - адв. Кумечко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 06 липня 2017 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до місцевого суду з вказаним позовом до ОСОБА_4, уточненим у ході судового розгляду, посилаючись на те, що, відповідно до поданої заяви №б/н від 20.07.2012 року ОСОБА_4 20.07.2012 року отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Зазначають, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві.

Вказують, що відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, що відображено у Розрахунку заборгованості за договором.

У зв'язку з вказаними порушенням зобов'язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 13.11.2016 року у ОСОБА_4 наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 14301,12 грн., яка складається з наступного:

- 3994,60 гри. - тіло кредиту;

- 2750,09 грн. - нараховано відсотків за користуванням кредитом;

- 5149,23 грн. - нараховано пені за прострочене зобов'язання;

- 1250,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована складова);

- 657,20 грн. - штраф (процентна складова), яку, а також судовий збір у сумі 1378,00грн. прохали стягнути з Відповідача.

Зазначають також, що на даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 06 липня 2017 року в задоволенні позовуПублічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, відмовлено в повному обсязі.

Судові витрати, сплачені позивачем при зверненні до суду, віднесено на його рахунок.

З цим рішенням не погодився позивач, представник якого, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАК КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що держатель карти несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на карті даних, до моменту звернення Власника карти в Банк та блокування Карти і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Карти в СТОП-Лист Платіжною системою. При цьому відповідачем суду не надано доказів того, що нею було своєчасно повідомлено Банк про втрату/крадіжку платіжної карти чи ПІНу, інформації щодо незаконного використання карти. Згідно матеріалів справи, клієнтом не вжито заходів щодо запобігання втрати чи розкрадання карти, особистої інформації, ПІНу. А тому вважають, що в даному випадку відповідальність за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНу або нанесеними на карту даними несе тільки клієнт. Проте, на думку апелянта, вказані доводи місцевим судом безпідставно до уваги не прийняті.

Окрім того, зазначають, що наявність порушеної кримінальної справи не звільняє позичальника від відповідальності за порушення зобов'язань за договором, який є дійсним та підлягає виконанню. Зауважують, що матеріалами справи не встановлено, що грошовими коштами протиправно заволоділа інша особа, а тому вважають, що рішення ґрунтується на припущеннях.

У судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та прохав її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, прохав її відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.07.2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір приєднання №б/н (далі - Договір), на виконання умов Договору позивачем було відкрито картковий рахунок та відповідач користувалась наданим кредитним лімітом, встановленим у розмірі 5000,00 грн (а.с.8-44).

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором та з урахуванням внесених відповідачем коштів на погашення заборгованості, станом на 13.11.2016 року у ОСОБА_4 наявна заборгованість перед Банком у сумі 14301,12 грн., з яких:

- 3994,60 гри. - тіло кредиту;

- 2750,09 грн. - нараховано відсотків за користуванням кредитом;

- 5149,23 грн. - нараховано пені за прострочене зобов'язання;

- 1250,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована складова);

- 657,20 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.6-7).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про здійснення перерахунку чи зняття коштів особисто відповідачем або повідомлення ним стороннім особам своїх особистих даних та даних персональної платіжної картки, виданої на її ім'я.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим по справі обставинам та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.п 2.1.1.9.5., 2.1.1.9.11. Умов та Правил надання банківських послуг, що є частиною кредитного договору, Держатель зобов'язується не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію; якщо інформація по піну або реквізитах картки стала доступною третім особам, Держатель повинен негайно повідомити про це банк за телефоном 3700 (а.с.41).

Згідно п.6 розділу 6 Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року №705 (далі - Положення) користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Як убачається з наданих пояснень ОСОБА_4 та Протоколу допиту потерпілого в межах кримінального провадження №0001178 (а.с.88-90), 12.07.2015 року, близько 11год. 00хв. відповідач перебувала на робочому місці, і в цей час на її мобільний телефон зателефонував невідомий чоловік, який представився працівником служби безпеки ПАТ КБ «ПриватБанк», та шляхом шахрайський дій заволодів коштами відповідачки, оскільки нею було названо номери її карток та коди, які були надіслані ОСОБА_4 на її мобільний телефон, внаслідок чого з карткових рахунків відповідачки було знято 9800,00 грн. Дану обставину відповідач виявила через деякий час та зателефонувала на гарячу лінію ПАТ КБ «ПриватБанк», і в ході розмови дізналась, що її кошти було знято шахраями.

Згідно листа, наданого слідчим СВ Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавської області лейтенантом поліції Т.Г. Маляренком, в проваджені СВ Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавської області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені д Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001178 від 20.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

09.02.2017 року матеріали кримінального провадження №0001178, які були надіслані на вимогу слідчого судді, останнім направлено до Полтавської місцевої прокуратури. На даний час до СВ Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавської області вище вказані матеріали кримінального провадження з Полтавської місцевої прокуратури не надходили.

З матеріалів справи вбачається, що на ім»я ОСОБА_4 у ПАТ КБ «ПриватБанк» було відкрито картковий рахунок НОМЕР_1 із встановленим кредитним лімітом у сумі 5000,00 грн.

Відповідно до Виписки з зазначеного рахунку 12.07.2015 року було здійснено переказ коштів на суму 4802,50грн (а.с.104-105).

У відповідності до п.п.1,2 розділу 6 Положення користувач зобов'язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Користувач зобов'язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

З урахуванням наведеного доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, оскільки пунктом 9 розділу 6 Положення визначено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Як убачається з вищевикладеного, відповідачем були вчинені дії, які сприяла втраті інформації, що дає змогу ініціювати платіжні операції, а тому саме ОСОБА_4. має нести цивільно-правову відповідальність за втрату коштів з її платіжної картки.

Вказане відповідає правовій позиції ВСУ, що висловлена у постанові від 13.05.2015 року по справі №6-71цс15.

Відкриття кримінального провадження №0001178 по факту вчинення шахрайських дій відносно ОСОБА_4 не може бути підставою для відмови в позові, оскільки у матеріалах справи відсутній вирок по кримінальній справі, що набрав законної сили, яким підтверджено факт вчинення злочину, не встановлено коло винних осіб та не доведено відсутність вини відповідача у знятті коштів з її карткового рахунку.

Окрім того, матеріалами справи не підтверджено факт негайного повідомлення відповідачем Банку щодо здійснення платіжної операції по картковому рахунку НОМЕР_1 як того вимагають норми Положення, що унеможливило скасування Банком несанкціонованих транзакцій.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

За правилами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Зі змісту ст.ст.546, 611 ЦК України неустойка є видом забезпечення виконання зобов'язань та правовим наслідком порушення зобов'язання.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги банку є обґрунтованими та підлягають до задоволення, оскільки відповідач належним чином зобов'язання згідно умов Договору не виконала, доказів іншого суду не надано, умови договору та наданий Банком розрахунок підтверджують заборгованість відповідача перед позивачем станом на 13.11,2016 року, у розмірі 14301,12 грн., яка складається з: - 3994,60 гри. - тіло кредиту; - 2750,09 грн. - нараховано відсотків за користуванням кредитом; - 5149,23 грн. - нараховано пені за прострочене зобов'язання; - 1250,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована складова); - 657,20 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.6-7), а тому відповідна сума повинна бути стягнута з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З урахуванням вищевикладеного, з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно стягнути 2893,8 грн. (1378,00+1515,80) судового збору.

Згідно з п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до п.п.3.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304,307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.ст. 316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", - задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 06 липня 2017 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 14301,12 (чотирнадцять тисяч триста одна гривня 12 коп.) грн. за кредитним договором № Б/н від 20 липня 2012 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір у розмірі 2893,8 (дві тисячі вісімсот дев'яносто три гривні 80 коп.) грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ : /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ : /підпис/ С.М. Бондаревська

/підпис/ Ю.В. Дряниця

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун