АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/973/17 Головуючий 1 інст. Невядомський Д.В.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 березня 2016 року по цивільній справі за ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» (далі за текстом ПАТ«Банк «ОСОБА_3 та Кредит», відповідач), в якому, з урахуванням зменшених позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь 252,98 євро, в тому числі 206,56 євро нарахованих процентів від суми неповернутого вкладу за період з 06 квітня по 17 листопада 2015 року включно, 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за період з 06 квітня по 17 листопада 2015 року включно у сумі 46,42 євро.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що між ним та відповідачем в особі відділення №2 Філії «Слобожанське РУ» 31.03.2014 року було укладено договір банківського строкового вкладу, згідно якого ОСОБА_4 передав банку 2299,14 евро строком на 370 днів зі сплатою 9% річних за період з 31.03.2014 року по 04.03.2015 року та зі сплатою 17% річних за період з 05.03.2015 року по 05.04.2015 року.

03 квітня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до банку із заявою про повернення суми депозиту та нарахованих процентів, проте, в обумовлені договором строки їх повернуто не було. Наступні звернення до банку щодо повернення належних йому коштів також були проігноровані банком. Постановою НБУ №612 від 17.09.2015 року ПАТ«Банк «ОСОБА_3 та Кредит» було віднесено до категорії неплатоспроможних та лише 18.11.2015 року через уповноважений акціонерний банк «Південний» він отримав гроші у сумі 612227,61 грн. в рахунок виплати депозиту у розмірі 2498,84 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ПАТ«Банк «ОСОБА_3 та Кредит» на користь ОСОБА_4 206,56 євро нарахованих процентів від суми неповернутого вкладу за період з 06 квітня по 17 листопада 2015 року включно, 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за період з 06 квітня по 17 листопада 2015 року включно у сумі 1358,71 грн. (одна тисяча триста пятдесят вісім грн. 71 коп.).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ОСОБА_3 та Кредит» Валендюка В,С. вернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Відповідач вважає, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки у заяві позивача від 03.04.2015р. про повернення грошових коштів по закінченню строку депозитного договору не було вказано жодного способу, яким ОСОБА_3 мав би повернути йому вклад, що передбачено п. 5.2 «Основних умов», які є обовязковими для виконання сторонами договору. Крім того, суд не врахував ті обставини, що лише на період розміщення строкового вкладу, а саме по 04.04.2015р. Банк повинен нараховувати та сплачувати проценти за ставкою 17,00 % річних. Таким чином, суд безпідставно та необґрунтовано застосував до існуючих правовідносин при здійсненні розрахунку відсоткової ставки в розмірі 17,00% річних за 226 діб з часу припинення дії договору про банківський вклад, оскільки в даний період підлягала застосуванню відсоткова ставка в розмірі 0,0001% річних, як до вкладу на вимогу. Крім того, судом не враховано, що виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Таким чином, діючим законодавством України заборонено задоволення вимог вкладників у зазначений позивачем спосіб. Натомість, положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено окремий порядок заявления кредиторами власних вимог до банку, в який було введено тимчасову адміністрацію та ліквідацію.

Позивача подав до суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість, безпідставність доводів і вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 березня 2014 рову між ОСОБА_4 та АТ «Банк» ОСОБА_3 та Кредит» в особі відділення №2 Філії «Слобожанське РУ» був укладений договір-заява № 350697/13011/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік до 8-го березня» (надалі - Договір) відповідно до пункту 1 якого позивач передав Банку, а ОСОБА_3 прийняв грошову суму в розмірі 2299,14 (дві тисячі двісті дев'яносто девять евро 14 євроцентів) строком розміщення 370 днів зі сплатою 9% річних за період з 31 березня 2014 року по 04 березня 2015 року, та зі сплатою 17% річних за період з 05 березня 2015 року по 05 квітня 2015 року. В той самий день позивачем були передані Банку кошти у розмірі 2299,14 евро (надалі - Вклад), що підтверджується випискою з особистого рахунку № 2635.6.265407.001 від 06 квітня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Порядок повернення вкладу ОСОБА_4 відповідачем визначений пунктом 6 Договору-заяви банківського вкладу та положеннями п.5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладників рахунків у ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» (далі за текстом - Основні умови).

Згідно з пунктом 6 Договору-заяви передбачається, що після закінчення строку, визначеного п. 1 цього Договору - заяви, тобто 06 квітня 2015 року, вклад повертається Вкладникові (Позивачу) в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2 Основних умов. Відповідно до положень п.5.2 Основних умов, у випадку закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, Вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення Вкладу, отримати кошти з Строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний картковий або інший вкладний рахунок, а дію Договору припинити, зобов'язаний надати Банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою. Вказану письмову вимогу Вкладник зобов'язаний надати Банку у двох примірниках, один з яких приймається банком, а другий повертається вкладнику з відміткою банку про отримання письмової вимоги. У зазначеній письмовій заяві Вкладник обов'язково зазначає спосіб повернення вкладу: видачі готівкою або перерахування на його власний поточний або інший вкладний рахунок. Якщо день повернення суми вкладу припадає на вихідний, святковий, неробочий день, то повернення суми вкладу проводиться банком на наступний перший робочий день.

Порядок виплати процентів, нарахованих на вкдад визначений пунктом 3 Договору-заяви банківського вкладу та положеннями п.п. 4.2., 4.3.1 Основних умов залучення банківських вкладів осіб та обслуговування вкладників рахунків у ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит».

Згідно з пунктом 3 Договору-заяви виплата процентів, нарахованих на вклад, здійснюється банком у день зкінчення строку, визначеного п.1 Договору-заяви, у порядку та на умовах, викладених у п.п 4.2, 4 3.1. Основних умов, одночасно з поверненням суми вкладу.

Відповідно до положень п.4.2. Основних умов передбачається, що виплаті підлягають проценти, нараховані банком на вклад згідно з вимогами п.4.1 Основних умов та на умовах, викладених у Договорі-заяв. Якщо дата виплати процентів Вкладнику припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то виконання банком своїх зобов'язань щодо виплати нарахованих за вкладом процентів здійснюється в перший робочий день, наступний за датою виплати. Згідно з п.4.3.1. Основних умов, якщо вклад розміщено на умовах виплати процентів в кінці строку, на який розміщено Строковий вклад, то виплата суми і нарахованих Вкладнику процентів здійснюється банком у день закінчення строку Договору, визначеного Договором-заявою, тобто 06 квітня 2015 року.

03.04.2015 року позивач звернувся до Банку із заявою про повернення суми депозиту та нарахованих процентів, яка була прийнята співробітником відділення №2 «Слобожанське РУ» ОСОБА_5

За умовами договорузаяви про банківський строковий вклад банк був зобовязаний видати ОСОБА_4 суму депозиту та нараховані на вклад проценти 06.04.2015, оскільки день закінчення строкового депозитного договору закінчувався 05 квітня 2015 року, який був вихідним днем.

Оскільки день закінчення строкового депозитного договору, укладеного між сторонами, закінчувався 05 квітня 2015 року, який був вихідним днем, ОСОБА_4 06 квітня 2015 року прибув до офісу відділення №2 філії «Слобожанське РУ» за адресою: м. Харків, вул. Чернишевського, 46, де звернувся до співробітника банку з вимогою повернути йому суму депозиту та нарахованих на вклад процентів. Але на його вимогу він отримав відповідь, що банком депозити клієнтам не повертаються, а пропонується продовжнити строк депозитного вкладу на умовах банку.

08 травня 2015 року ОСОБА_4 знов прибув до офісу відділення №2 філії «Слобожанське РУ» та повторно звернувся із заявою про повернення депозитного вкладу та нарахованих процентів.

Банк своїми листами № 9-368000/1386/12 кд від 30.04.2015 та № 9-368000/1707/2 від 05.06.2015 надав роз'яснення, що при поверненні депозитних вкладів він керується Постановами Національного банку України від 04.03.2015 № 160 та від 03.06.2015 №354.

Суд першої інстанції, посилаючись на зазначені вище обставини та положення ст.ст. 177, 316, 321, 509, 526, 1058, 1060, 1074 ЦК України, дійшов висновку, що ОСОБА_3 не виконав свої зобовязання перед позивачем у строки встановлені укладеним між ними договором, а тому позов необхідно задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 проценти, розраховані відповідно пункту 2 абзацу другому Договору-заяви від 31.03.2014 за ставкою 17% річних, яка почала діяти з 05 березня 2015 року до моменту фактичного виконання грошових зобов'язань, тобто до 17 листопада 2015 року включно, а також 3% річних від простроченої суми згідно ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів не може погодитися з зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, вирішуючи питання щодо розміру (ставки) належних до сплати процентів за договором банківського вкладу після звернення ОСОБА_4 до банку з заявою про повернення вкладу, то необхідно зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Укладеним між сторонами договором не було передбачено розмір процентів належних до сплати вкладнику банком у разі несвоєчасного виконання останнім обовязку щодо повернення вкладу.

Відповідно до п. 2 Договорузаяви відповідні процентні ставки, а саме 9% річних за період з дня наступного за днем розміщення вкладу по 04.03.2015 року включно та 17% річних за період з 05.03.2015 року по день, який передує дню поверненню вкладу, банк нараховує та виплачує вкладникові протягом строку, визначеного в п. 1 цього Договору-заяви, тобто по 05 квітня 2015 року.

Проте, в силу положень ч. 5 ст. 1061 ЦК України, ця обставина не звільняє банк від обовязку щодо сплати процентів.

Згідно ж ч. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

За змістом ч. 2 ст. 1070 ЦК України проценти сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що з банку на користь ОСОБА_4 підлягають стягненню проценти за користування вкладом за процентною ставкою 17%, тобто ставкою для строкових депозитів.

Відповідний паровий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України від 29.06. 2016 року по справі №6-272цс16.

Крім того, згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2, 3, 5 частини пятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку; нарахування відсотків за зобовязаннями банку перед кредиторами.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 вересня 2015 року в ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» з 18 вересня 2015 року була запроваджена тимчасова адміністрація, а 18 грудня 2015 року, на підставі постанови Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року, розпочато процедуру ліквідації цього банку.

Враховуючи вищезазначене, на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, 23 березня 2016 року, у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідний паровий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 20.01. 2016 року по справі №6-2001цс15 та від 13.06.2016 року по справі №6-1123цс16.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит», у звязку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 березня 2016 року скасувати і ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

ОСОБА_2