Справа № 265/4735/17
Провадження № 2/265/1344/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01 серпня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді Міхєєвої І.М.,

за участю секретаря Федорової А.С.,

розглянув у судовому засідання в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на безперешкодний виїзд та в'їзд дитини в м.Донецьк без згоди та супроводження батька,

третя особа: Служба у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на безперешкодний виїзд та в'їзд дитини в м.Донецьк без згоди та супроводження батька, який 21.07.2017р. нею було уточнено, та просила надати їй дозвіл на виїзд дитини в м.Донецьк Доонецької області без згоди батька на період з 30.07.2017р. по 30.10.2017р. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від шлюбу з відповідачем народилася дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина постійна мешкає з нею та перебуває на її утриманні. У січні 2017р. позивачка з дочкою переїхали до міста Маріуполь, де вона на даний час і мешкає з дитиною, про що має довідку внутрішньо переміщеної особи. На сьогоднішній день вона з дитиною бажає відвідати свою мати, яка мешкає в м. Донецьку. Відповідач згоди на виїзд дитини не надає, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду.

Представник позивачки ОСОБА_4 до суду не з'явився, надав заяву, якою підтримав доводи позову, просив справу розглянути без його участі, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 до відкритого судового засідання не з'явився, відомостей про причини неявки суду не надав, про дату та час судового засідання був повідомлений шляхом опублікування повісток про його виклик в судове засідання, на офіційному сайті Судової Влади, у зв'язку з чим суд, керуючись ч. 4 статтею 169 Цивільного процесуального кодексу України, розглядає справу без його участі та на підставі статті 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, винесення рішення відніс на розсуд суду та просив максимально урахувати інтереси малолітньої дитини.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви.

Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 29.05.2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадяни України - ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Згідно з рішенням Кіровського районного суду м.Донецька від 03.06.2011р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвано.

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_6, що підтверджується відповідними документами, зокрема свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб, з яких вбачається родинний зв'язок між ними. Остання мешкає в АДРЕСА_1

Частиною 2 ст. 154 СК України передбачено, що батьки мають право звертатись до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Особисте немайнове право - право на свободу пересування фізичної особи, закріплене у ст. 313 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянина України» від 21 січня 1994 року, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Згідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до підпункту 2 п.4 "Правил перетинання державного кордону громадянами України", затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток.

Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частино 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, за якою, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ч.7 ст.6 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Європейської Конвенції про права дитини держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, батьки несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

На теперішній час позивачка має бажання відвідати матір у місті Донецьку, надати можливість неповнолітній доньці поспілкуватися з рідною бабусею, однак відповідач не надає згоди на вивезення дитини.

Відповідач не скористався можливістю спростувати заявлені доводи та навести об'єктивні причини, за якими він відмовляє позивачці у наданні згоди на виїзд дитини, тим самим безпідставно зловживаючи своїми правами і обмежуючи права дитини та позивачки.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи.

За таких обставин суд, з метою дотримання інтересів неповнолітньої дитини, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, проте позов задовольняє частково, а саме надає дозвіл на виїзд дитини в м.Донецьк без згоди батька на період з 30.07.2017р. по 01.09.2017р.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на безперешкодний виїзд та в'їзд дитини в м.Донецьк без згоди та супроводження батька - задовольнити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Донецька, Донецької області, на безперешкодний виїзд і виїзд в м.Донецьк з метою відвідування дому та родичів у м. Донецьку, Донецької області, в період з 30.07.2017 року по 01.09.2017 року, без згоди та супроводу її батька ОСОБА_2, в супроводі її матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Суддя І.М. Міхєєва