Дата документу 01.08.2017
Справа № 320/4771/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Редько О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду із заявою про забезпечення позову мотивуючи її наступним.

Позивач зазначає, що 07 січня 2017 року відповідач під розписку позичив у позивача грошові кошти в сумі 260 000, 00 грн. строком до 31.05.2017 року. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, суму боргу не повернув. На теперішній час, строк повернення боргу минув, проте відповідач жодним чином не намагався та не намагається врегулювати ситуацію з погашення заборгованості. З реєстру судової влади позивачеві достовірно стало відомо про існування цивільної справи № 320/2780/17-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна набутого у шлюбі. В ході розгляду справи № 320/2780/17-ц буде вирішуватися питання щодо розподілу майна частина якого належить ОСОБА_2 на праві власності, а саме 1/г квартири АДРЕСА_1.

Беручи до уваги той факт, що відповідач не виконує жодних дій з погашення існуючої заборгованості, інше майно за рахунок якого можливо б було виконати рішення суду у відповідача не має, у позивача є підстави вважати, що невжиття засобів забезпечення позову в майбутньому може привести до неможливості виконання рішення суду по цій справі, оскільки належне відповідачу майно може буде продано або обтяжене, або переоформлене на іншу особу чи іншим чином відчужене.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка на праві власності належить ОСОБА_2 (72304. Запорізька область, м. Мелітополь, 4 провул. Ногайський, буд. 15. Ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в межах позовних вимог, а саме 260 000, 00 (двохста шістдесяти) гривень 00 коп

Заява розглядається в судовому засіданні без виклику сторін та на підставі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно положення ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, дослідивши доводи заяви, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення даної заяви.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

Частиною 2 ст. 151 ЦПК України передбачено, що в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1/ причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; 2/ вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; 3/ інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відсутність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суддею беруться до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Зокрема, такий вид забезпечення позову як арешт майна передбачає обмеження права власника майна на користування цим майном.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб'єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб'єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Поряд із цим у відповідності до інформації з Реєстру прав власності на нерухому майно квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 17.03.2009 року.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 17.02.2007 року був зареєстрований шлюб.

В провадженні судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Ковальової Ю.В. знаходиться цивільна справа № 320/2780/17-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя. У відповідності до вимог позовної заяви позивач просить суд визнати за ним право власності на набуте під час шлюбу майно, в тому числі й на ? частину квартира АДРЕСА_1.

Таким чином, враховуючи інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, а те, що квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній власності подружжя та на даний час являється предметом позовних вимог про розподіл спільного майна подружжя, суд вважає можливим накласти арешт на ? частину квартири АДРЕСА_1.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 151 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову, а саме:

-накласти арешт на ? (одну другу) частину квартира АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 в межах позовних вимог, а саме: 260000 (двохста шістдесяти тисяч) гривень 00 коп.

Копію ухвали направити сторонам.

Згідно зі ст. 153 Цивільного процесуального кодексу, виконання цієї ухвали здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 154 Цивільного процесуального кодексу особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк предявлення до виконання 1 рік.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду ОСОБА_4