Справа № 366/811/17 Головуючий у І інстанції Тетервак Н. А.
Провадження № 22-ц/780/3918/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 02.08.2017
УХВАЛА

Іменем України

02 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Білоконь О.В., Голуб С.А.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 09 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Ладижицька сільська рада, Управління держкомзему, Відділ містобудування, архітектури житлово комунального господарства та розвитку інфраструктури, ПП «Геополісся» про визнання права на приватизацію земельної ділянки,-

встановила:

у березні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Іванківського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що вона є власником домоволодіння по вул. Леніна (перейменована на вул. Соборна), №210 в с. Сукачі Іванківського району Київської області, на підставі Свідоцтва про право на спадщину.

Біля вказаного житлового будинку є земельна ділянка розміром 0,64 га, право на приватизацію якої їй було надано Сукачівською сільською радою - рішення Сьомої сесії сільської ради від 20.05.2016 року.

Для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вона уклала з землевпорядною організацією ПП «Геополісся» договір по розробці проекту відведення землі, яка вже виконала частину робіт, однак, у повному обсязі виконати всі роботи щодо розробки проектної документації не може, оскільки розробка проекту передбачає узгодження меж суміжного землекористування, але досягти згоди щодо розмежування земельних ділянок з власником земельної ділянки №208, ОСОБА_2, суміжним землекористувачем, їй не вдається. Земельна ділянка за адресою с. Сукачі вул. Соборна (вул. Леніна), 210 власником якої є ОСОБА_2 приватизована (кадастровий №:01:003:0077 та №322208202:01:003:0079), мають відповідно площу: 0,25 га та 0,1966 га.

Інженером землевпорядником землевпорядної організації здійснено геодезичні обміри земельних ділянок,визначено їх межі та складено ситуаційну схему по вул. Соборна (вул. Леніна), №208, 210 с. Сукачі Іванківського району Ладижицької сільської ради. Межі земельних ділянок ОСОБА_2 визначені згідно державних актів на право власності на землю. Межі земельних ділянок ОСОБА_3 зазначені згідно геодезичних обмірів.

Однак, відповідач-суміжний землекористувач не погоджується підписати акт погодження меж упродовж тривалого часу, що унеможливлює завершення розробки проекту землеустрою, його погодження та затвердження у встановленому порядку управлінням держкомзему району та відділом містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Іванківської районної державної адміністрації і Ладижицькою сільською радою, як наслідок, перешкоджає одержати документ про право власності на земельну ділянку.

Змінивши позовні вимоги просила усунути перешкоди у праві приватизації земельної ділянки, що знаходиться в с. Сукачі Іванківського району Київської області по вул. Соборна, 210 шляхом визнання за ОСОБА_3 право на приватизацію земельної ділянки,яка розташована в с. Сукачі Іванківського району Київської області по вул. Соборна, 210 у відповідності з даними земельно-кадастрової документації без погодження меж з власником суміжної земельної ділянки,а саме ОСОБА_2

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 09 червня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право на приватизацію земельної ділянки, що знаходиться по вул. Соборна (вул. Леніна), №210 Іванківського району Київської області у відповідності з даними земельно-кадастрової документації без погодження меж з власником суміжної земельної ділянки,що знаходиться в с. Сукачі по вул. Соборна (вул. Леніна) № 208, а саме: ОСОБА_2

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 640грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, а також ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалене з невірним оціненням доказів, що були встановлені судом першої інстанції.

Апелянт, стверджує, що вона ніколи не заперечувала проти приватизації ОСОБА_3 її земельної ділянки в належному порядку, а лише протестувала проти того, що по схемі земельної ділянки, що планується передати у власність ОСОБА_3, в цю земельну ділянку попадає і частина ОСОБА_2 ділянки.

Також, зазначає, що позивачем не надано було суду першої інстанції рішення органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів про врегулювання спору між сторонами про межі земельних ділянок, можливість врегулювання такого спору не втрачена, а суд не може підмінити собою зазначені органи і вирішувати питання, віднесені законом до сфери їх виключних повноважень.

Просила скасувати рішення Іванківського районного суду Київської області від 09 червня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, а також покласти всі витрати по справі на ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в с. Сукачі, вул. Леніна (Соборна), 210 Іванківського району Київської області, що належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Іванківською районною державною нотаріальною конторою 17 березня 2010 року за реєстром №1-656.

З довідки Ладижицької сільської ради від 16 листопада 2016 року слідує, що згідно з земельно-кадастровою книгою №1 Ладижицької сільської ради станом на 01 січня 2010 року за адресою: с. Сукачі, вул. Соборна, 210 Іванківського району Київської області рахується земельна ділянка площею 0,64га., власник якої ОСОБА_5 (а.с.8).

З рішення сьомої сесії УІІ скликання Ладижицької сільської ради від 20 травня 2016 року слідує, що ОСОБА_3, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 (Соборна), 212 Іванківського району Київської області для ведення особистого селянського господарства, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення із земель комунальної власності у власність громадян земельну ділянку площею 0,64га., яка розташована в с. Сукачі, вул. Леніна (Соборна), 210 Іванківського району Київської області (а.с.7).

З довідки Ладижицької сільської ради від 16.11.2016 року №278 слідує, що згідно з земельно-кадастрової книги Ладижицької сільської ради станом на 01 січня 2007 року за адресою: с. Сукачі, вул. Соборна, 208 Іванківського району Київської області рахується земельна ділянка площею 0,40га., власник якої ОСОБА_6 (а.с.18).

З рішення Ладижицької сільської ради Іванківського району Київської області від 25 січня 2008 року слідує, що ОСОБА_2, яка проживає в м. Києві, пр-т. Ватутіна, 6-а, кв. 76 надано дозвіл на виготовлення технічної документації зі складання державного акта на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,40га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель в с. Сукачі Іванківського району Київської області, по вул. Леніна, 208 (а.с.19).

З копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №257322 слідує, що ОСОБА_2, яка проживає в м. Києві, пр-т. Ватутіна, 6-а, кв.76 на підставі рішення Ладижицької сільської ради №У-39-224, 39 сесії 5 скликання від 27 вересня 2010 року є власником земельної ділянки площею 0,2500 га., яка розташована в с. Сукачі, вул. Леніна, 208 Іванківського району Київської області, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.9).

З копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №257330 слідує, що ОСОБА_2, яка проживає в м. Києві, пр-т. Ватутіна, 6-а, кв.76 на підставі рішення Ладижицької сільської ради №У-39-224, 39 сесії 5 скликання від 27 вересня 2010 року є власником земельної ділянки площею 0,2500 га., яка розташована в с. Сукачі, вул. Леніна, 208 Іванківського району Київської області, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства (а.с.10).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка не погоджує межі суміжних земельних ділянок чим позбавляє право позивачки на приватизацію земельної ділянки, що знаходиться по вул. Соборна (вул. Леніна), №210 Іванківського району Київської області.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані обєкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.3 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Відповідно до ч.5 ст.116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.1 статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України, як власник житлового будинку, ОСОБА_3 має право на передачу у її власність земельної ділянки, яка знаходилася у користуванні попереднього землевласника.

Погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами передбачено статтею 198 Земельного кодексу України при виконанні кадастрової зйомки як комплексу робіт, що виконуються для визначення та відновлення меж земельних ділянок, а саме: 1. Кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. 2. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.

Відповідно до ст.106 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до ч.2 ст.106 ЗК України, види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч.3 ст.106 ЗК України, витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними.

Відповідно до ст.107 ЗК України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Відповідно до ч.2 ст.107 ЗК України, у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 №43, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 04.06.1999 за №354/3647, роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включають, зокрема, встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки.

Оскільки ОСОБА_2 має державний акт про право власності на земельні ділянки, які розташовані по вул. Соборна (Леніна), 208 в с. Сукачі Іванківського району Київської області,тобто є власником земельних ділянок, земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери, тому вона має відновити межові знаки своїх земельних ділянок, відповідно до проектно-кадастрової документації, чим сприяти забезпеченню права на приватизацію ОСОБА_3, яка суміжного землекористувача, однак, ОСОБА_2 не дозволяє привести її земельну ділянку в розміри, які закріплено у державному акті.

Відповідно до ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Посилання апелянта на ту обставину, що позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права не може бути прийнято до уваги оскільки позивачка неодноразово зверталася до Ладижицької сільської ради в приводу вирішення спірного питання. Ладижицькою сільською радою розглядалося спірне питання, була створена відповідна комісія, яка виїхавши на погодження меж земельних ділянок між суміжними власниками зясувала, що відповідачкою чиняться перешкоди погодження меж земельних ділянок.

Позивачка намагалася в поза судовому порядку вирішити спірне питання, але відповідачка не погоджує меж земельних ділянок чим перешкоджає у праві приватизації земельної ділянки позивачкою.

Захистити своє право на приватизацію земельної ділянки в інший спосіб, крім звернення до суду із відповідних позовом, позивачка не має змоги.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст.213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Тому, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 09 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді