Справа №479/272/17 08.08.2017 08.08.2017
Провадження №22-ц/784/1748/17
Справа № 479/272/17
Провадження № 22-ц/784/1748/17 Головуючий першої інстанції: Кондрачук А.П.
Категорія: 23 Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

08 серпня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Шагаєм О.Я

за участі позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_2 -

ОСОБА_3

на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діоніс» про розірвання договорів оренди земельних ділянок,

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діоніс» (далі - ТОВ «Діоніс») про розірвання договорів оренди земельних ділянок.

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказувала, що у 2011 р. між нею та ТОВ «Діоніс» були укладені договори оренди двох земельних ділянок розміром 3, 65 га кожна, які розташовані в межах території Луканівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, строком на 10 років, які 10 березня 2013 р. зареєстровані у відділі Держкомзему у Кривоозерському районі за № 00856 та за № 00855.

На даний час вона самостійно бажає обробляти земельні ділянки, тому просила позов задовольнити та розірвати договори оренди, оскільки відповідач в добровільному порядку їх розірвати відмовляється, та стягнути на її користь судові витрати.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що зміст договорів оренди земельних ділянок відповідає вимогам закону, протягом строку укладання договорів умови сторонами виконувалися.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2017 р. з урахуванням ухвали того ж суду від 03 липня 2017 р. про виправлення описки в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи і просить його скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_1, виданого 11 травня 2004 р., зареєстрованого за № 79, серії НОМЕР_2, виданого 12 травня 2004 року, зареєстрованого за № 81 належать дві земельні ділянки площею по 3,65 га кожна, які розташовані в межах території Луканівської сільської ради Кривоозерського району та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На підставі двох договорів оренди від 01 листопада 2011 р., зареєстрованими 10 березня 2011 р. у відділі Держкомзему у Кривоозерському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено записи № 00856 та № 00855, укладених між ОСОБА_2 (орендодавець) та ТОВ «Діоніс» (орендар), вищевказані земельні ділянки передані Товариству в оренду для володіння та користування на 10 років.

Згідно актів прийому-передачі земельних ділянок від 01 листопада 2011 р., орендодавець ОСОБА_2 передала в повне користування орендарю ТОВ «Діоніс» земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно додатків № 1 до договору оренди земельної ділянки, сторони договору узгодили та затвердили форму орендної плати на період дії договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до копії додаткової угоди без номеру до договору, зареєстрованої за № 00835 про оренду земельної ділянки 3,6087 га, внесено зміни в договір від 01 листопада 2011 р.: нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01 січня 2016 р. з урахуванням коефіцієнту 1.756 становить 110 916 грн. 12 коп., орендна плата сплачується у розмірі 5 545 грн. 81 коп. - 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки до 31 грудня року, видається пшениця від 800 кг до 1 000 кг., фуражне зерно (ячмінь, кукурудза) від 1 600 до 2 0000 кг., соняшник від 80 кг до 100 кг, цукор від 40 до 50 кг після збору сільськогосподарської продукції, вчиняється оранка, культивація присадибної ділянки розміром до 0.50 га, видається солома 50 тюків (при потребі) - щоосені, але не пізніше 31 грудня відповідного року.

Згідно довідок Товариства з обмеженою відповідальністю «Діоніс», які зареєстровані в суді 31 травня 2017 року за вх.. № 1628, 01 червня 2017 року за вх. № 1643, підтверджується, що Товариством видано ОСОБА_2 за договорами оренди за 2012 рік: ячменю - 800 кг, пшениці - 1 600 кг, кукурудзи - 800 кг, соняшнику - 160 кг, за 2013 рік: ячменю - 800 кг, пшениці - 1 600 кг, кукурудзи - 800 кг, соняшнику - 160 кг, за 2014 рік: ячменю - 800 кг, кукурудзи - 800 кг, соняшнику 160 кг, готівкою за пшеницю - 2 880 грн., за 2015 рік: пшениці - 800 кг, кукурудзи - 1 000 кг, соняшнику - 200 кг, готівкою - 5 000 грн.; за 2016 рік виплачено 20 000 грн. - по 10 000 грн. за кожний земельний пай.

Вказані обставини про виплату грошових коштів в сумі 20 000 грн. підтверджується довідкою, зареєстрованою в суді за вх. № 1677 від 08 червня 2017 р.

Частиною 1 ст. 78 Земельного кодексу України встановлено право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду.

Нормами ч.ч. 1, 2, 4 ст. 93 ЗК України встановлено: право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Строк оренди земельної ділянки не може перевищувати 50 років.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 р. № 161-ХІV (далі - Закон № 161-ХІV) визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону № 161-ХІV орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч. 4 ст. 124 ЗК України).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

Відповідно до ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором (ч. 4 ст. 31 Закону № 161-ХІV).

Аналогічне положення відображено в п. 38 укладених сторонами договорів оренди землі.

Підстави припинення договору оренди землі визначені ст.ст. 31, 32 Закону № 161-ХІV.

Так, одним із випадків припинення договору оренди землі є його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону № 161-ХІV на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Статтею 24 Закону № 161-ХІV встановлені права та обов'язки орендодавця, орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ст. 25 Закону № 161-ХІV орендар земельної ділянки зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

Як встановлено ч. 1 ст. 36 Закону № 161-ХІV, у разі невиконання зобов'язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Як вбачається із пункту 37 договорів оренди землі від 01 листопада 2011 р., сторони передбачили, що договори розриваються за взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Таким чином, встановивши, що а ні законом, а ні договорами сторін не передбачено такої підстави для розірвання договорів оренди за ініціативою орендодавця як наміри самостійно обробляти земельні ділянки, а також відсутність будь-яких порушень з боку орендаря щодо виконання умов договорів оренди, зокрема в частині виплати орендної плати, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Апеляційна скарга містить лише один довід. А саме - бажання позивачки самостійно обробляти земельні ділянки, що, як вже було зазначено не є підставою для розірвання укладених з відповідачем договорів.

Крім того, в силу ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно (в тому числі - оренди) має право на захист цього права у тому числі і від власника майна.

За такого відмова у безпідставному позові власнику земельних ділянок про розірвання договорів оренди не є порушенням положень ст. 41, Конституції України та ст. 321 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити, рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська