Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 319/62/17 Головуючий у 1-й інстанції: Горбачов Ю.М.
Провадження № 22-ц/778/2106/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» серпня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 13 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору б/н від 10 квітня 2006 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 30 листопада 2016 року має заборгованість 22624,03 грн., яка складається з наступного: 456,37 грн. - заборгованість за кредитом; 16653,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3961,08 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1053,53 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 10 квітня 2006 року у розмірі 22624,03 грн. та судові витрати у розмірі 1600 грн.

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 13 березня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як передбачено ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.04.2006 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого банк надав ОСОБА_3 кредитні кошти в розмірі 5500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява (а.с.8 зворот) разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами (а.с.9-14) складає між нею та банком договір.

Встановивши, що ОСОБА_3 належним чином не виконала своїх зобов`язань за договором №б/н, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову у звязку із спливом позовної давності про застосування якої заявлено відповідачем, пославшись на ті обставини, що відповідач перестала сплачувати заборгованість за кредитом з 17 січня 2014 року, а до суду з позовом банк звернувся 23.12.2016 року.

Проте повністю з таким висновком суду не можна погодитись з огляду на наступне.

Застосовуючи до позовних вимог наслідки спливу загальної позовної давності, суд не зазначив в рішенні коли розпочався її перебіг та коли він сплив.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до змісту заяви ОСОБА_3, Умов та Правил надання банківських послуг та тарифів, Пам'ятки держатель картки ОСОБА_3 зобов`язана щомісяця здійснювати погашення суми заборгованості за кредитом, яка виникла за попередній звітний місяць 7% від заборгованості але не менш ніж 50 грн. від залишку заборгованості (а.с.8-14,98).

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 22 жовтня 2014 року по цивільній справі № 6-127 цс14.

Строк дії кредитної картки №288991, отриманої відповідачем, до квітня 2015 року (а.с.93).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості клієнта ОСОБА_3, за договором № б/н від 10.04.2006 р.(а.с.5-7), останній платіж здійснений відповідачем 30.01.2013 року, строк дії кредитної картки - до квітня 2015 року, з позовом до суду банк звернувся 16.12.2017 року (а.с.21-22).

З огляду на викладене, та враховуючи подану відповідачем заяву про застосування строку позовної давності (а.с.32), колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для застосування позовної давності стосовно щомісячних платежів, нарахованих банком у період до 15.01.2014 року, тобто за три роки до звернення банку до суду з позовом.

Таким чином, стягненню на користь банку підлягає заборгованість, яка за період з 16.01.2014 року по 16.01.2017 року становить: 12 043,09 грн. та складається з: 31 грн.68 коп. (456,17 грн. - 424,49 грн. = 31 грн. 68 коп.) заборгованості за тілом кредиту; 16 509 грн.16 коп. (16653,05 грн. 143,89 грн. = 16509 грн. 16 коп.) - заборгованості за відсотками.

Як вбачається зі змісту позовної заяви (а.с.3-4) та розрахунку банку, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач просив стягнути пеню, нараховану за період з 01.06.2013 року по 30.11.2016 року в сумі 3961,08 грн.

Враховуючи зміст заяви про застосування строків позовної давності, надану відповідачем в суді першої інстанції (а.с.32), сума пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь банку за період 12 місяців до звернення до суду, тобто з 16.01.2016 року по 16.01.2017 року, становить 1100,00 грн. (а.с.5-7).

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Пунктом 10 Памятки клієнта передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення кредиту та або процентів.

У той самий час, згідно з п.8.6 Умов сторонами передбачена сплата штрафів (500 грн. + 5% від суми заборгованості) як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 120 днів (а.с. 12 зворот.).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Тому в частині вимог банку про стягнення штрафів необхідно відмовити з зазначених підстав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Враховуючи викладене, рішення суду першої відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_3, в сумі 17640 гривень 84 коп., яка складається з: 31 гривень 68 коп. - заборгованості за кредитом; 16509 гривень 16 коп. - заборгованості за відсотками за користування кредитом; 1100 гривень - заборгованості з пені.

За змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України ПАТ КБ «ПриватБанк» має право на компенсацію відповідачем судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, пропорційно задоволеним вимогам від заявлених (заявлено 22624,03 грн., задоволено 17640 гривень 84 коп.), в сумі 1247 грн. 58 коп.

Крім того, ПАТ КБ «ПриватБанк» має право на компенсацію судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог за апеляційною скаргою в розмірі 1372 грн. 34 коп.

Таким чином, з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню компенсація судового збору в сумі 2619 грн. 92 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 13 березня 2017 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.04.2006року в сумі 17 640 гривень 84 коп., яка складається з: 31 гривень 68 коп. - заборгованості за кредитом; 16509 гривень 16 коп. - заборгованості за відсотками за користування кредитом; 1100 гривень - заборгованості з пені.

В іншій частині позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 2619 грн. 92 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: