Справа № 367/6563/16-ц Головуючий у І інстанції Саранюк Л. П.
Провадження № 22-ц/780/3108/17 Доповідач у 2 інстанції Лівінський С. В.
Категорія 26 31.07.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

31 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Лівінського С.В.

суддів: Березовенко Р.В.,

Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання Вергелес О.А.

розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 03 серпня 2006 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір кредиту №395/87/06/М, відповідно до якого ним надано відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти з максимальним лімітом заборгованості в сумі 6500 доларів США, зі сплатою 16% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 01 лютого 2008 року.

Свої зобов'язання за договором кредиту ним виконано.

Однак, стверджував, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до виникнення станом на 11 серпня 2016 року заборгованості в розмірі 3325,98 дол. США (82 539,48 грн), в тому числі: за кредитом в розмірі 1940,57 дол. США (48 158,33 грн); за відсотками в розмірі 1385,41 дол. США ( 34381,15 грн).

У зв'язку з викладеним, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 82 539, 48 грн та судовий збір в розмірі 1238,09 грн.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20 грудня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту № 395/87/06/М від 03 серпня 2006 року, в сумі 82539, 48 грн та витрати зі сплати судового збору.

Відповідач з рішенням суду не погодився і подав апеляційну скаргу. Просив судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову, оскільки вважав, що судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права.

ПАТ «Укрсоцбанк» рішення суду не оскаржило і в судове засідання свого представника не направило, про дату та час розгляду справи сповіщено, належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглядові справи не перешкоджало.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за такого.

Відповідно до статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам дане судове рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до умов кредитного договору та розрахунку заборгованості позовні вимоги є доведеними і такими, що ґрунтуються на вимогах закону.

Погодитись з таким висновком міського суду колегія судів не може, оскільки суд дійшов їх у порушення норм матеріального права, що в силу ст. 309 ч.1 п.4) ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та постановлення нового рішення.

Отже, зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справа та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зі справи вбачається, її матеріалами підтверджено і сторонами не заперечене таке.

03 серпня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір кредиту №395/87/06/М, відповідно до якого позивач надав відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти з максимальним лімітом заборгованості в сумі 6500 доларів США, зі сплатою 16% річних за користування кредитом та порядком повернення кредиту згідно з графіку повернення та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 01 лютого 2008 року на умовах визначених договором або дострокового повернення у випадках, передбачених договором.

Свої зобов'язання позивачем виконано.

Відповідачем строки повернення кредиту порушено і умови договору кредиту не виконано через що, за розрахунками банку, станом на 11 серпня 2016 року виникла заборгованість в розмірі 3325,98 дол. США (82539,48 грн), в тому числі: за кредитом в розмірі 1940,57 дол. США (48158,33 грн); за відсотками в розмірі 1385,41 дол. США ( 34381,15 грн).

З того ж розрахунку вбачається, що останній платіж з повернення кредитної заборгованості за кредитним договором ОСОБА_3 було здійснено 11 грудня 2007 року.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором знайшла своє підтвердження.

Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року по справі № 6-1188цс16.

Отже, оскільки строк виконання зобов'язання передбачений п.п 1.1. кредитного договору закінчився 01 лютого 2008 року, останній платіж з погашення кредиту, відповідачем здійснено 11 грудня 2007 року і позивач скористався своїм правом про стягнення всієї заборгованості за вказаним кредитним договором звернувшись до суду 23 серпня 2016 року, тобто із пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності, клопотання про поновлення строку не заявив і доказів поважності причин пропуску не надав, а також враховуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності, колегія суддів прийшла до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог через пропуск позивачем строку позовної давності.

За наведеного, рішення суду першої інстанції, на підставі п. 4) ч.1 ст. 309 ЦПК України, слід скасувати і ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст. 218, ст. ст. 303, 304, п. 2) ч. 1 ст. 307, п. 4) ч. 1 ст. 309 ст. ст. 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити .

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 грудня 2016 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

Відмовити в задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1361, 9 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

судді: Р.В. Березовенко

С.О. Журба