Справа № 522/2372/17
Провадження № 2/522/583/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

25 липня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.

при секретарі Іскрич В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «ОСОБА_2 міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості», Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, третя особа: ОСОБА_2 державна академія будівництва та архітектури про зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.7,8,10,11,15,209,212-215,294 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «ОСОБА_2 міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості», Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, третя особа: ОСОБА_2 державна академія будівництва та архітектури про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ю. Бойчук

Справа № 522/2372/17

Провадження № 2/522/583/17

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.

при секретарі Іскрич В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «ОСОБА_2 міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості», Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, третя особа: ОСОБА_2 державна академія будівництва та архітектури про зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Комунального підприємства «ОСОБА_2 міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості», Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, згідно якого просила зобовязати Комунальне підприємство «ОДЕСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ ОСОБА_3 ОБ'ЄКТІВ НЕРУХОМОСТІ» усунути порушення, допущені при здійсненні вимірювань по земельній ділянці за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 138-140, а саме: виключити частину земельної ділянки адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського 132/1, на якій знаходиться житловий будинок та надвірні споруди, що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 із технічної документації при відведенні земельної ділянки ОДАБА, за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського 138-140 документації при відведенні земельної ділянки ОДАБА, за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського 138-140 до Державного земельного кадастру.

При цьому посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 132/1, що розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться у моєму фактичному постійному користуванні, площею 0,0961 га. ОСОБА_3 права власності на житловий будинок проведена 14 січня 2010 року, Комунальним підприємством «ОСОБА_2 міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості».

У 2011 році позивач звернулась до ОСОБА_2 міської ради для отримання дозволу на оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Також, позивачем було укладено договір зі землевпорядною організацією на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки, що є реалізацією мого права, передбаченого ст. 116 Земельного кодексу України.

Землевпорядною організацією при проведенні попередніх робіт шляхом внесення у базу даних кадастрового центру інформації про земельну ділянку площею 0,0961 га по вул. Дача Ковалевського, 132/1, було встановлено, що частина земельної ділянки, яка знаходиться у фактичному користуванні (у тому числі і частина земельної ділянки, на якій розташований належний мені житловий будинок), за документами знаходиться у користуванні ОСОБА_2 державної академії будівництва та архітектури (ОДАБА).

Позивач посилається на те, що зазначена обставина є перешкодою у реалізації нею права користування та розпорядження майном, зокрема в приватизації земельної ділянки.

Також зазначає, що в ході проведеної перевірки за її заявою ОСОБА_2 міським управління земельних ресурсів було встановлено, що під час виготовлення технічної документації по складанню акту на право постійного користування земельною ділянкою за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського 138-140, виданого ОСОБА_2 державній академії будівництва та архітектури землевпорядною організацією КП «3КБ при УЗР», були допущені технічні неточності. Так, у каталогах координат кутів земельної ділянки та її площі, вирахуваних КП «ОМБТІ та РОН», що виконувало геодезичні вимірювання, виявилися технічні помилки, викликані недосконалістю вимірювальної техніки, якою користувалися організації на той період часу Інформація з зазначеними неточностями була введена в базу АС ДЗК, що підтверджується письмовою відповіддю ОСОБА_2 міського управління земельних ресурсів ОСОБА_2 міської ради № 01-27/П-34-86-07 від 22.07.2011 року. Внаслідок зазначених помилок межі частини належних позивачу на праві власності будівель та споруд перетинаються з межами земельної ділянки, переданої у постійне користування ОСОБА_2 державній академії будівництва архітектури, що й стало підставою для звернення до суду із відповідною позовною заявою.

ОСОБА_1 також надала до суду пояснення, з яких вбачається, що порушення прав позивача полягає у внесенні до Державного земельного кадастру неточних даних, усунути таке порушення можливо шляхом внесення змін до цих даних.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити.

Представник третьої особи у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, просила застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу позовної давності.

Представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, згідно надісланих на адресу суду заперечень просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник Комунального підприємства «ОСОБА_2 міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши доводи, думку та пояснення учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалами справи, наданими доказами, вважає позов, таким що не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України.

Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги й заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними і допустимими, як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхилюючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

По справі встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 132/1, що розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться у моєму фактичному постійному користуванні, площею 0,0961 га.

Рішенням ОСОБА_2 міської ради № 1249-ХХІІІ від 28.04.2000 була затверджена технічна документація по інвентаризації земельної ділянки ОСОБА_2 державної академії будівництва та архітектури, надано ОСОБА_2 державній академії будівництва та архітектури земельну ділянку загальною площею 10,2950 га за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 138-140.

ОСОБА_3 права власності на житловий будинок проведена 14 січня 2010 року, Комунальним підприємством «ОСОБА_2 міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості»

У 2011 році позивач звернулась до ОСОБА_2 міської ради для отримання дозволу на оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Також, позивачем було укладено договір зі землевпорядною організацією на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки, що є реалізацією мого права, передбаченого ст. 116 Земельного кодексу України.

Землевпорядною організацією при проведенні попередніх робіт шляхом внесення у базу даних кадастрового центру інформації про земельну ділянку площею 0,0961 га по вул. Дача Ковалевського, 132/1, було встановлено, що частина земельної ділянки, яка знаходиться у фактичному користуванні (у тому числі і частина земельної ділянки, на якій розташований належний позивачу житловий будинок), за документами знаходиться у користуванні ОСОБА_2 державної академії будівництва та архітектури (ОДАБА).

Позивач посилається на те, що зазначена обставина є перешкодою у реалізації нею права користування та розпорядження майном, зокрема в приватизації земельної ділянки.

В ході проведеної перевірки за заявою позивача ОСОБА_2 міським управління земельних ресурсів було встановлено, що під час виготовлення технічної документації по складанню акту на право постійного користування земельною ділянкою за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського 138-140, виданого ОСОБА_2 державній академії будівництва та архітектури землевпорядною організацією КП «3КБ при УЗР», були допущені технічні неточності.

24 жовтня 2011 року Першим заступником прокурора м. Одеси С. Нейковим за результатами здійснення перевірки звернення ОСОБА_1 щодо неможливості реалізувати своє право безоплатної приватизації земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 132/1, на якій розташовано домоволодіння, що належить ОСОБА_1було винесено припис про усунення порушень земельного законодавства України.

Листом за підписом заступника директора КП «ОМБТІ а РОН» ОСОБА_4 від 20.10.2011 року на виконання припису прокуратури міста Одеси про усунення порушень було повідомлено, що вимірювання здійснено на місцевості меж вищезазначеної земельної ділянки за фактичним використанням сучасними геодезичними вимірювальними приладами та при здійсненні коригування геодезичних даних вищезазначеної земельної ділянки не змінюють її форми, місця розташування та площі.

З позовної заяви вбачається, що підставою звернення позивача до суду є порушення, що полягає у внесенні до Державного земельного кадастру неточних даних, усунути таке порушення можливо шляхом внесення змін до цих даних.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ОСОБА_5 земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (стаття 6 Закону).

Статтею 9 Закону чітко визначено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

ОСОБА_5 кадастровий реєстратор:

-здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей;

-перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства;

-формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг;

-здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні;

-присвоює кадастрові номери земельним ділянкам;

-надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні;

-здійснює виправлення помилок у ОСОБА_5 земельному кадастрі;

-передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Відповідно до частини 5 статті 9 Закону державний кадастровий реєстратор має посвідчення Державного кадастрового реєстратора та власну печатку.

Відповідно до пункту 4 статті 9 Закону право виправити помилки у відомостях, внесених в ОСОБА_5 земельний кадастр, має державний кадастровий реєстратор.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об'єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов'язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється (частина 7 статті 9 Закону).

З урахуванням вищевикладеного, державний кадастровий реєстратор в межах наданих законодавством повноважень самостійно приймає рішення про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки відповідно до норм, встановлених частиною 8 статті 9 та частиною 2 статті 24 Закону.

Порядок внесення змін до державного земельного кадастру щодо меж земельної ділянки визначений статтею 21 Закону, також пунктом 69 постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» передбачено, що внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється за заявою замовника документації із землеустрою та оцінки земель або її розробника від імені замовника, якщо це передбачено договором на виконання відповідних робіт.

Заява разом з документацією із землеустрою подається заявником ОСОБА_5 кадастровому реєстраторові особисто або надсилається рекомендованим листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про землеустрій» зміни до документації із землеустрою вносяться особою, яка відповідно до вимог цього Закону може бути розробником документації із землеустрою за рішенням органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування або власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, які затвердили проекти землеустрою.

Відповідно до наказу про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі від 04.05.1999 державні акти на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю або на право постійного користування землею видаються міськими, селищними, сільськими радами, що діяв на час видачі державного акту.

Частиною 1 статтею 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини 3 статті 158 ЗК України передбачено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. Порядок розгляду земельних спорів органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин в свою чергу врегульований статтею 159 вищенаведеного нормативно-правового акту.

Як вбачається за змістом позову земельна ділянка гр. ОСОБА_1 знаходиться в місті Одеса, вул. Дача Ковалевського, 132/1, тобто в межі міста.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в зясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Матеріальний аспект захисту охоплює й положення гл. 3 ЦК, в якій йдеться саме про захист цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Зміст зазначених у ст.15 ЦК підстав для захисту не розкривається, але він відображений у відповідних нормах ст.ст., що регулюють ту чи іншу категорію правовідносин.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен зясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб ( аналіз ВСУ практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України від 29.05.2014 року). .

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві. При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові.

Згідно з положеннями ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК).

Відповідно до ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб й лише в межах заявлених ним позовних вимог та на підставі доказів сторін й інших осіб які беруть учать у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони є рівними учасниками судового розгляду та згідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, а згідно ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до п.25, 26 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2, під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів у порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК.

Отже, суд приходить до висновку про те, що позивач не надав суду достатніх доказів про порушення або оспорювання його права чи охоронюваного законом інтересу з боку відповідачів, що вказує про відсутність спору про право. Відсутність порушення права позивача тягне за собою відмову у його захисті судом і відповідно має своїм наслідком відмову у позові.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повно і всебічно зясував обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, що були досліджені в судовому засіданні, вирішив справу згідно із законом.

Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_6.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.7,8,10,11,15,209,212-215,294 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «ОСОБА_2 міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості», Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, третя особа: ОСОБА_2 державна академія будівництва та архітектури про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ю. Бойчук