Провадження №4-с/447/48/17
Справа №447/268/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2017 року Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павлів В. Р.

при секретарі Волківській Н.Б. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Галицького відділу ДВС м. Львів та начальника Галицького відділу ДВС м. Львів, ,-

в с т а н о в и в :

27.01.2017 року представник заявника ОСОБА_2 подав скаргу на бездіяльність державного виконавця Галицького відділу ДВС м. Львів та начальника Галицького відділу ДВС м. Львів, відповідно до якої просив визнати неправомірною їх бездіяльність, яка спричинила не стягнення повної суми коштів згідно з рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 01.10.2012 року у справі №1313/77/2012, визнати неналежними та недостатніми їх дії, внаслідок яких протягом тривалого часу не стягнено кошти згідно з рішенням суду, зобовязати їх усунути порушення і вчинити виконавчі дії в порядку і строки, встановлені законом та здійснити примусове виконання рішенням суду, шляхом стягнення на користь заявника 42580,30 гривень. Свої вимоги обґрунтовує наступним. Згідно з рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 01.10.2012 року на користь заявника з ПАТ «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» присуджено до стягнення 50200,90 гривень. Дане рішення набрало законної сили 12.10.2012 року. До цього часу рішення не виконано в повному обсязі. Зокрема, заявнику повернули лише 6909,70 гривень Представник заявника звертався з заявами та скаргою на бездіяльність державного виконавця до начальника відділу ДВС, однак, на стан виконання рішення суду це не вплинуло.

В судове засідання представник заявника не з'явився, подав заяву про проведення судового розгляду скарги у його відсутності.

Заінтересовані особи у судове засідання не зявилися, надіслали заперечення на скаргу та клопотання про проведення розгляду скарги у їх відсутності. В обґрунтування заперечення наведено наступне. На примусовому виконанні перебувало зведене виконавче провадження до складу якого входили 592 виконавчі провадження про стягнення з ПАТ «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» 9821329,94 гривень, у тому числі на користь заявника 50200,90 гривень. У ході проведення виконавчих дій, встановлено, що у боржника є майно, що знаходиться у м. Львові, тому 19.05.2014 року з Ужгородського міськрайонного управління юстиції дане виконавче провадження надійшло у Галицький відділ ДВС м. Львів. 23.05.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 27.05.2014 року призначено експерта. 16.06.2014 року експерт подав звіт про вартість майна боржника, який цього ж дня скеровано на адресу стягувача. Майно боржника було реалізовано в результаті проведення електронних торгів. 31.10.2014 року на адресу Галицького відділу ДВС м. Львів надійшла заява ПАТ «АС Зростання» про передачу виконавчого провадження іншому органу ДВС, оскільки у ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження про стягнення коштів з того ж боржника. 11.11.2014 року Галицький відділ ДВС м. Львів звернувся до ДВС України зі службовою запискою щодо передачі зведеного виконавчого провадження з одного органу ДВС до іншого на підставі п.4 Порядку передачі матеріалів виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого або виконавчої групи, від одного державного виконавця до іншого. 10.03.2015 року надійшла відповідь на службову записку про неможливість вирішення питання про обєднання виконавчих проваджень. 16.04.2015 року на погашення заборгованості з заробітної плати стягувачам перераховано 370160,86 гривень, стягнуто виконавчий збір у розмірі 33346,36 гривень та витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій у розмірі 239,80 гривень, та повторно скеровано службову записку щодо винесення постанови про передачу виконавчого провадження з одного органу ДВС в інший. 23.09.2015 року надійшов лист згідно з яким надано вказівку перерахувати наявні на депозитному рахунку кошти стягувачам без передачі виконавчих проваджень з одного відділу ДВС до іншого. 24.09.2015 року кошти від реалізації майна боржника перераховано на рахунки стягувачів, у тому числі заявнику перераховано 6909,70 гривень.

Дослідивши подані документи, матеріали виконавчого провадження ВП №43448863, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги заявника, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду скарги і вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

Відповідно до рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 01.10.2012 року суд ухвалив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» в користь ОСОБА_1 50200,90 гривень.

15.10.2012 року на примусове виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 01.10.2012 року було видано виконавчий лист.

28.03.2014 року державний виконавець Ужгородського міськрайонного управління юстиції виніс постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №39200498, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення. Згідно інформаційної довідки за боржником зареєстровано квартиру №2 в будинку №11 на вул. Стрийській у м. Львові, на яку накладено арешт 11.04.2013 року Галицьким відділом ДВС м. Львів.

19.05.2014 року заявник подав заяву про примусове виконання до Галицького відділу ДВС м. Львів. 23.05.2014 року на підставі його заяви відкрито виконавче провадження ВП №43448863, яке 27.05.2014 року приєднано до зведеного виконавчого провадження ВП №43473368 під номером 561.

Згідно з висновком про вартість від 10.06.2014 року початкова ціна реалізації нежитлового приміщення за адресою вул. Стрийська, 11/2 у м. Львів становить 705226,00 гривень. Згідно з протоколом від 20.10.2014 року №7451 майно реалізовано, сума яку необхідно перерахувати на рахунок органу ДВС до 03.11.2014 року становить 723561,89 гривень.

Згідно з висновком про вартість від 28.08.2014 року початкова ціна реалізації гаража з підвалом за адресою вул. Ковельська, 113 у м. Львів становить 74710,00 гривень. Згідно з протоколом від 14.02.2015 року №50075 майно реалізовано, сума яку необхідно перерахувати на рахунок органу ДВС до 27.02.2015 року становить 55360,11 гривень.

Згідно з висновком про вартість від 28.08.2014 року початкова ціна реалізації квартири за адресою вул. Жупна, 4/10 у м. Дрогобич становить 423800,00 гривень. Згідно з протоколом від 23.12.2014 року №25921 майно реалізовано, сума яку необхідно перерахувати на рахунок органу ДВС до 12.01.2015 року становить 659475,18 гривень.

Згідно з висновком про вартість від 29.09.2014 року початкова ціна реалізації квартири за адресою вул. Воробкевича, 2/2 у м. Жовква становить 423800,00 гривень. Згідно з протоколом від 20.02.2015 року №52392 майно реалізовано, сума яку необхідно перерахувати на рахунок органу ДВС до 06.03.2015 року становить 333361,08 гривень.

Таким чином, від реалізації майна боржника на депозитний рахунок виконавчої служби надійшли кошти у розмірі 1771758,26 гривень.

03.12.2014 року представник заявника надав державному виконавцю реквізити рахунків на які слід перерахувати кошти на виконання рішення суду.

Заінтересована особа стверджує, що 31.10.2014 року на адресу Галицького відділу ДВС м. Львів надійшла заява ПАТ «АС «Зростання» про передачу виконавчого провадження іншому органу ДВС, оскільки у ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження про стягнення коштів з того ж боржника. 11.11.2014 року Галицький відділ ДВС м. Львів звернувся до ДВС України зі службовою запискою щодо передачі зведеного виконавчого провадження з одного органу ДВС до іншого на підставі п.4 Порядку передачі матеріалів виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого або виконавчої групи, від одного державного виконавця до іншого. 10.03.2015 року надійшла відповідь на службову записку про неможливість вирішення питання про обєднання виконавчих проваджень. У ході розгляду скарги, суд постановив ухвалу про витребування матеріалів виконавчого провадження, однак, клопотання ПАТ «АС «Зростання», службову записку від 11.11.2014 року, відповідь від 10.03.2015 року суду для огляду не надано, хоча у заперечені на скаргу заінтересована особа посилається на зазначені документи з метою спростування доводів заявника щодо невиправданої затримки у виконанні рішення суду. З наведеного вбачається, що такі доводи заінтересованої особи не підтверджені доказами.

16.04.2015 року керівником групи скеровано доповідну записку щодо передачі виконавчого провадження з одного органу ДВС в інший. Відповідно до змісту доповідної записки, керівник групи посилається на Порядок передачі матеріалів виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого або виконавчої групи, від одного державного виконавця до іншого, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 17 травня 2004 р. N 38/5, який втратив чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року N 512/5. Крім того, таке звернення із службовою запискою не передбачено Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року N 512/5 (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) на відміну від строків та порядку перерахування коштів стягувачам.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Стаття 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини розповсюджує свою дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обовязкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невідємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції. ("Іммобільяре Саффі" проти Італії" , 22774/93, 28.07.1999, § 63; рішення Горнсбі проти Греції від 19.03.1997, § 40.)

Європейський суд з прав людини зазначав, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають сенс. (Рішення Горнсбі проти Греції від 19.03.1997.)

Європейський суд з прав людини приділяє особливу увагу тривалості виконання рішення в світлі заходів, вжитих державою для прискорення вирішення внутрішніх систематичних проблем (остаточна ухвала щодо прийнятності у справі "Сокур проти України"; рішення у справах "Півень проти України", "Жовнір проти України", "ОСОБА_2 проти України", "Шмалько проти України", "Ромашов проти України"). У своїх рішеннях Суд зазначає, що, не виконуючи рішення суду, державні органи позбавили положення статті 6 § 1 будь-якого сенсу.

Згідно зі ст.44 Закону України «Про виконавче провадження» заявник належить до ІІ черги. Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнута сума недостатня для задоволення в повному обсязі усіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості із заробітної плати задовольняються в порядку надходження виконавчих документів. Стягнута з боржника сума розподіляється між стягувачами згідно з виконавчими документами, за якими відкрито виконавчі провадження на день зарахування стягнутої суми на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п.12.11.-12.17. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року N 512/5 (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), не пізніше наступного робочого дня особа, відповідальна за ведення книги, повідомляє державного виконавця про надходження депозитних сум. Не пізніше ніж протягом трьох робочих днів від дня ознайомлення з інформацією про надходження коштів державний виконавець у разі достатності суми для покриття всіх вимог стягувача та наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів готує одне розпорядження (додатки 3, 4) (у тому числі за зведеним виконавчим провадженням), яким визначає належність указаних коштів та спосіб перерахування стягувачу, яке затверджується начальником органу ДВС із зазначенням дати та скріплюється печаткою органу ДВС. У разі надходження суми, яка не задовольняє вимог усіх стягувачів, а також за необхідності відрахування виконавчого збору, витрат на виконання складається розрахунок, який затверджується начальником органу ДВС та долучається до матеріалів зведеного виконавчого провадження (кошти розподіляються на підставі розрахунку державного виконавця, а перераховуються на підставі розпорядження).

Згідно з п.12.22. зазначеної Інструкції при задоволенні вимог стягувачів зведеного виконавчого провадження стягнута з боржника сума розподіляється між стягувачами згідно з виконавчими документами, за якими відкрито виконавчі провадження і закінчився встановлений державним виконавцем строк для самостійного виконання рішення, на день зарахування стягнутої суми на депозитний рахунок органу ДВС. Державний виконавець складає розрахунок про розподіл грошових коштів і здійснює їх перерахування у міру їх стягнення. Розрахунок про розподіл грошових коштів долучається до матеріалів зведеного виконавчого провадження. У разі надходження суми, яка не задовольняє вимог усіх стягувачів, а також за необхідності відрахування виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій складається розрахунок, який повинен містити загальну суму стягнених коштів, що залишилась після відрахування авансового внеску сторін (інших осіб) на проведення виконавчих дій та витрат на організацію та проведення виконавчих дій, перелік стягувачів кожної черги, визначених статтею 44 Закону, та суму коштів, яка перераховується кожному стягувачу, суму стягненого виконавчого збору, штрафів у разі винесення відповідних постанов. Розрахунок затверджується начальником відділу та долучається до матеріалів виконавчого провадження. Строк проведення виконавчих дій щодо зведеного виконавчого провадження відраховується з моменту приєднання до зведеного виконавчого провадження останнього виконавчого документа.

Згідно з п.12.28. зазначеної Інструкції контроль за перерахуванням коштів з рахунків покладається на керівника органу ДВС.

Однак, розрахунок розподілу стягнених сум по зведеному виконавчому провадженні було затверджено лише 24.09.2015 року без зазначення черги стягувачів, якої він стосується.

Враховуючи наведене, державний виконавець протягом 10 місяців зволікав з перерахуванням коштів від реалізації майна боржника на рахунок заявника і лише 24.09.2015 року перерахував йому кошти у розмірі 6909,70 гривень.

29.02.2016 року у виконавчому провадженні ВП №43448863 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у звязку з тим, що на території Галицького відділу ДВС м. Львів майно боржника відсутнє. Оскільки дана постанова на момент розгляду скарги не скасована і заявник не предявляє вимогу щодо визнання її неправомірною та скасування такої, у задоволенні вимог щодо визнання неналежними та недостатніми дій, внаслідок яких протягом тривалого часу не стягнено кошти згідно з рішенням суду, зобовязання усунути порушення і вчинити виконавчі дії в порядку і строки, встановлені законом та здійснення примусового виконання рішення суду, шляхом стягнення на користь заявника 42580,30 гривень задоволенню не підлягають.

Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст.ст. 14, 386, 387 ЦПК України, Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року N 512/5, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Галицького відділу ДВС м. Львів та начальника Галицького відділу ДВС м. Львів, яка спричинила не стягнення повної суми коштів згідно з рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 01.10.2012 року у справі №1313/77/2012.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Миколаївський районний суд Львівської області протягом п'яти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Павлів В. Р.