АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року.

в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Альянс» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк Альянс» (далі-ПАТ «Банк Альянс») звернулось у суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги обґрунтовано тим, що 19 жовтня 2004 року між ПАТ «Банк Альянс» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 023-04/ПК, умови якого неодноразово змінювалися підписанням додаткових угод до нього, на виконання яких банк відкрив позичальнику не відновлювальну кредитну лінію з максимальною сумою кредиту в розмірі 143 500 євро, з терміном користування кредитними коштами по 15 січня 2015 року включно, зі сплатою 18,9 % річних в євро або 21,6 % річних в гривневому еквіваленті.

У забезпечення виконання кредитного договору, 28 травня 2010 року між банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки з доповненнями до нього від 06 жовтня 2011 року, 26 січня 2012 року, 23 січня 2013 року, 31 січня 2014 року, відповідно до яких ОСОБА_2 зобов'язався солідарно з основним боржником відповідати перед кредитором за виконання зобов'язань, які виникають з умов кредитного договору від 19 жовтня 2004 року та додаткових угод до нього.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 порушив умови кредитного договору, зобов'язання належно не виконував, з урахуванням уточнень до позову, просив стягнути з боржника на користь банку 141 329,19 євро в еквіваленті національної валюти України згідно офіційного курсу НБУ на дату ухвалення рішення.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Альянс» заборгованість за кредитним договором від 19 жовтня 2004 року № 023-04/ПК в розмірі 141 329,19 євро, що згідно офіційного курсу НБУ станом на дату ухвалення рішення еквівалентно 3 349 360 грн. 47 коп., а також судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору, в сумі 3654 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Колегія суддів, вислухавши представника відповідача, який підтримав апеляційну скаргу, представника позивача, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, враховуючи таке.

Як убачається з матеріалів справи, 19 жовтня 2004 року між ПАТ «Банк Альянс» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 023-04/ПК

Згідно п. 1.1 кредитного договору № 023-04/ПК від 19 жовтня 2004 року банк, при наявності вільних грошових коштів, зобов'язується надати грошові (кредитні) кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених даним договором.

Пунктом 1.2 вказаного кредитного договору визначено, що: 1.2.1 цілі кредиту - на споживчі цілі; 1.2.2 - сума кредиту 244 617 грн.; 1.2.3 - строк користування кредитними коштами - з 19 жовтня 2004 року до 16 жовтня 2008 року; 1.2.4 - сплата відсотків за користування кредитом - 34 % річних.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору від 19 жовтня 2004 року, видача кредитних коштів здійснюється:

- у разі наявності вільних грошових ресурсів;

- після забезпечення кредиту та надання позичальником належно оформлених договорів застави;

- на підставі письмової заяви позичальника;

- шляхом видачі кредитних коштів з позичкового рахунку № НОМЕР_1.

В п. 2.2. кредитного договору № 023-04/ПК від 19 жовтня 2004 року визначено, що банк нараховує відсотки щомісячно. При нарахуванні банком відсотків використовується метод «факт/360», виходячи із фактичної кількості днів у місяці та умовної у році - 360 днів.

Відповідно до п. 4.1 зазначеного кредитного договору, банк зобов'язаний:

- відкрити позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_1 для видачі кредиту (п.4.1.1);

- відкрити транзитний рахунок № НОМЕР_2 для зарахування позичальником коштів, які направляються для погашення заборгованості (п. 4.1.2);

- за рахунок грошових коштів, розміщених на транзитному рахунку № НОМЕР_2 гасити заборгованість позичальника відповідно до п.п. 5.1.1-5.1.5 даного договору (п. 4.1.3);

- надати кредит за письмовою заявою позичальника шляхом видачі кредитних коштів з позичкового рахунку № НОМЕР_1 (п. 4.1.4).

В п. 4.2. кредитного договору № 023-04/ПК від 19 жовтня 2004 року визначено, що банк має право: відмовити позичальнику у видачі кредиту чи будь-якої його частини випадку відсутності вільних коштів, про що банк повідомлю позичальника (п.4.2.1); за несвоєчасну сплату відсотків та погашення кредиту, та інші платежів, передбачених даним договором, отримати від позичальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу. До розрахунку приймається ставка, що діє в період, за який сплачується пеня. Крім пені, банк має право отримати від позичальника штраф, розмір якого складає сума, яка вираховується як 0,3 % від суми простроченого платежу за кожен де прострочки (п. 4.2.10); банк залишає за собою право стягнути штрафні санкції за несвоєчасну сплату чи несплату відсотків з 30 числа поточного місяця (п. 4.2.11).

Відповідно до п. 5.1 кредитного договору № 023-04/ПК від 19 жовтня 2004 року, позичальник зобов'язаний: своєчасно сплатити штрафні санкції, відсотки за користування кредитом, повернути кредитні кошти, а також сплатити інші платежі, передбачені даним договором шляхом перерахування коштів на транзитний рахунок № НОМЕР_2(5.1.1); кошти для погашення заборгованості в першу чергу направляти для оплати штрафних санкцій, комісій, потім - відсотків за кредит. Сума, що залишається, направляється для погашення кредиту (5.1.2); у випадку часткового та/або повного погашення кредиту, сплатити банку відсотки за користування погашеною сумою кредиту в той же день (5.1.6). Перерахування суми погашення кредиту та суми відсотків здійснювати на транзитний рахунок № НОМЕР_2 (5.1.6); за внесення і видачу готівки оплата здійснюється в національній валюті: за внесення готівки - 0,5 % від суми готівкових кошт видачу - 1 % від суми готівкових коштів (5.1.14).

В п. 6.1 кредитного договору № 023-04/ПК від 19 жовтня 2004 року визначено що: «щомісяця, в термін до 29 числа поточного місяця, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами на транзитний рахунок № НОМЕР_2, але не пізніше 29 числа наступного за поточним місяцем».

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору № 023-04/ПК від 19 жовтня 2004 року, позичальник доручає банку самостійно списувати з транзитного рахунку № НОМЕР_2 кошти, при цьому розподіляти їх на погашення зобов'язань за цим договором, в порядку, визначеному в п. 5.1.2 цього договору.

Відповідно до п. 8.4 кредитного договору № 023-04/ПК від 19 жовтня 2004 року, нарахування пені та/або штрафних санкцій за кожен випадок порушення зобов'язання, передбачених п.п. 8.1-8.3 даного договору, здійснюється протягом 3- х років із дня, коли відповідне зобов'язання повинне було бути виконано позичальником.

Кредитний договір № 023-04/ПК від 19 жовтня 2004 року підписаний від імені керівника і головного бухгалтера АКБ «Альянс» та ОСОБА_3, підпис уповноважених осіб Банку скріплений печаткою (а.с.18-20 т.1).

Встановлено, що за період жовтень 2004 року - січень 2014 року умови кредитного договору неодноразово змінювалися підписанням додаткових угод до нього, на виконання яких банк відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію з максимальною сумою кредиту в розмірі 143 500 євро, з терміном користування кредитними коштами по 15 січня 2015 року включно, зі сплатою 18,9 % річних в євро або 21,6 % річних в гривневому еквіваленті (а.с.18-48 т.1).

Згідно заяв на видачу готівки, позичальнику - ОСОБА_3 за кредитним договором № 023-04/ПК від 19 жовтня 2004 року надані кредитні кошти (а.с.176 т.1, 143 т.2, 25, 26, 28, 31, 33, 35, 36 т.3).

Встановлено, що 28 травня 2010 року у забезпечення виконання кредитного договору між банком, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно п. 1.1. якого ОСОБА_2 у відповідності до ст.ст. 553-559 ЦК України зобов'язався солідарно з боржником відповідати перед кредитором за виконання зобов'язань, вказаних у п. 1.2. договору, які виникають з умов кредитного договору від 19 жовтня 2004 року та можливих додаткових до нього, укладених між кредитором та боржником (а.с.81 т.1).

Матеріали справи свідчать, що 06 жовтня 2011 року, 26 січня 2012 року, 23 січня 2013 року та 31 січня 2014 року до вказаного договору поруки між ПАТ «Банк Альянс», ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були укладені додаткові договори (а.с.82-86 т.1).

Як убачається з матеріалів справи, банк надсилав відповідачеві претензії, вимоги та повідомлення про порушення умов кредитного договору з розрахунками заборгованості, в яких інформував відповідача про наявну заборгованість по кредитному договору (а.с.87-104 т.1).

Звертаючись у суд із позовом, банк просив стягнути з поручителя ОСОБА_2 кредитну заборгованість, яка утворилася за кредитним и зобов'язаннями ОСОБА_3 станом на 31 жовтня 2014 року, в сумі 141 329,19 євро, еквівалент якої становив 2 331 644 грн. 17 коп. та складається з заборгованості по тілу кредиту, в сумі 113 310,23 євро; заборгованості по процентах за користування кредитом -14 575,07 євро; пені за кредитним договором - 5019,3 євро; пені за відсотками - 7145,59 євро, 864 євро - штрафу та 415 євро - комісії (а.с.104 т.1).

Колегія суддів визнає обґрунтованими, такими, що узгоджуються з сукупністю зібраних у справі доказів висновки районного суду про наявність правових підстав до стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості у зв'язку з невиконанням та порушенням боржником зобов'язань.

Разом з тим, з визначеною районним судом сумою заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_2, у розмірі 141329, 19 євро, що еквівалентно 3 349 360 грн. 47 коп., погодитися неможливо.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлено, що під час провадження справи в суді апеляційної інстанції, представником позивача неодноразово вносилися зміни в частині суми заборгованості за кредитним договором, поручителем за зобов'язаннями якого виступив ОСОБА_2 й згідно останньої редакції розрахунку від 20 грудня 2016 року ПАТ «Банк Альянс» просив стягнути з боржника 117 897,83 євро, що еквівалентно 2 794 176 грн. 33 коп., яка складається з заборгованості за кредитом -113310,23 євро та 4587,6 євро - заборгованості за процентами (а.с.32, 232-239 т.5).

Отже, визначену районним судом суму кредитної заборгованості у подальшому, під час розгляду справи в апеляційному порядку, позивачем було піддано сумніву та вказано про необхідність її зменшення, що свідчить про неповне з'ясування судом обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, порушення норм матеріального права та згідно ст. 309 ЦПК України дає правові підстави до внесення у рішення суду змін.

Визначаючи суму кредитної заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_5, колегія суддів враховує наступне.

З урахуванням останньої редакції розрахунку заборгованості, позичальник ОСОБА_3 перед ПАТ «Банк Альянс» має кредитну заборгованість, у сумі 117 897,83 євро, що еквівалентно 2 794 176 грн. 33 коп. (а.с.32 т.5).

Під час апеляційного провадження по справі Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз була проведена комісійна судово-економічна експертиза № 977/12117-12119/17-45 від 30 червня 2017 року, відповідно до висновків якої з урахуванням розбіжності між даними заяв на видачу готівки та виписки банку, в частині отримання ОСОБА_3 кредитних коштів, документально підтвердити заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором № 023-04/ПК від 19 жовтня 2004 року з додатковими угодами до нього, визначену ПАТ «Банк Альянс» у розрахунку заборгованості станом на 31 жовтня 2014 року, не видається можливими.

Також зазначено, що за умови, якщо ОСОБА_3 за кредитним договором отримано кредитні кошти, в сумі 1 271 068 грн. 51 коп. та 85 385,00 євро (згідно виписки банку), заборгованість ОСОБА_3 перед ПАТ «Банк Альянс» розрахунково складає 48 654,25 євро, в тому числі: заборгованість по тілу кредиту 63 262,06 євро; переплата по процентах 14 607,82 євро.

За умови, якщо ОСОБА_3 за кредитним договором отримано кредитні кошти,в сумі 655 368,51грн. та 85 385,00 євро (згідно заяв про видачу готівки) заборгованість ОСОБА_3 перед ПАТ «Банк Альянс» відсутня (а.с.51-77 т.6).

Матеріалами експертизи визнано доведеним порушення ПАТ «Банк Альянс» вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року, Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затверджене постановою НБУ від 30 грудня 1998 року № 566 та Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою НБУ від 14 березня 2003 року № 337 під час вчинення дій, пов'язаних з видачею ОСОБА_3 кредитних коштів, у зв'язку з чим зроблено висновок про неможливість визначення суми заборгованості.

Разом з тим, з урахуванням наявних у справі доказів щодо тривалості дії кредитного договору, вчинення позичальником активних дій на отримання кредитних коштів та збільшення суми кредиту, часткове виконання зобов'язань, вчинення позичальником дій, спрямованих на повернення боргу шляхом реструктуризації заборгованості, такі висновки експертної установи не спростовують факт існування між кредитором та поручителем боржника кредитних відносин.

Викладаючи висновок про відсутність заборгованості боржника за кредитним договором, експерти посилаючись на відсутність на заявах про видачу готівки підпису позичальника, виключили з загальної суми заявленого кредиту три суми грошових коштів, виданих ОСОБА_3, зокрема, 19 жовтня 2004 року, тобто в день укладання кредитного договору - 244617 грн., а також 21 жовтня 2004 року - 55 057грн. та 14 вересня 2005 року - 316 026 грн. (а.с.25,26,28 т.3).

Матеріалами експертизи встановлено, що за умови отримання позичальником вказаних коштів, а також 655 368 грн. 51 коп. та 85 385 євро, кредитна заборгованість ОСОБА_3 перед банком становить 48 654,25 євро, в тому числі заборгованість по тілу кредиту, в сумі 63262,06 євро, переплата по процентах - 14 607,82 євро.

Колегія суддів, оцінюючи матеріали проведеної по справі комісійної судово-економічної експертизи, у сукупності з іншими доказами, дійшла висновку про наявність підстав до визнання доведеним отримання позичальником у позивача грошових коштів, у сумі 1 271 068 грн. 51 коп. та 85 385 євро, та покладення в основу рішення суду в цій частині висновок зазначеної експертизи, остільки він містить відомості про обставини, які мають значення для справи й у цій частині є належним та допустимим.

Досліджуючи наявні в справі заяви на видачу готівки, судовими експертами встановлено, що заяви від 17 травня 2007 року (а.с.176 т.1), від 25 червня 2005 року (а.с.143 т.2) та від 27 січня 2012 року (а.с.36 т.3), містять підпис отримувача та уповноважених осіб банку, а отже, є документальним підтвердженням отримання ОСОБА_3 кредитних коштів по кредитному договору в загальній сумі 655 368 грн. 51 коп.

Так, аналогічні висновки зроблено експертами й відносно заяв від 29 квітня 2010 року (а.с.31 т.3), 24 березня 2011 року (а.с.33 т.3) та від 07 жовтня 2011 року (а.с.35 т.3) щодо наданих кредитних коштів в іноземній валюті (євро), у зв'язку з чим визнано документально підтвердженим отримання ОСОБА_3 коштів в загальній сумі 85 385 євро.

Відсутність у заявах від 19 жовтня 2004 року, 21 жовтня 2004 року та 14 вересня 2005 року на видачу готівки на загальну суму 615 700 грн., в графі «отримувач» підпису останнього, не спростовує того, що матеріалами справи доведено отримання позичальником вказаних грошових коштів, а отже, отримання ним коштів, у тому числі й у сумі 615 700 грн., є встановленим.

Згідно пояснень представника банку в суді апеляційної інстанції, частина документів за договором, враховуючи тривалість дії кредитного договору (з 2004 р.), у фінансовій установі не збереглися.

Встановлено, що після укладення кредитного договору 19 жовтня 2004 року на суму 244 617 грн., за ініціативою позичальника 21 жовтня 2004 року до кредитного договору було внесено зміни та збільшено кредитну лінію до 315 000 грн., а 14 вересня 2005 року внесено зміни шляхом збільшення кредитної лінії до 765700 грн. (а.с.18, 21, 23 т.1).

Отже, у заявах про видачу готівки саме за вказані дати (а.с.25,26,28 т.3) не міститься підпису позичальника про отримання коштів, що видається сумнівним ініціювання питання збільшення кредитної лінії без реального їх отримання.

Окрім цього, твердження представника відповідача про неотримання позичальником коштів спростовуються діями останнього, які свідчать про виконання ним умов договору та внесення платежів починаючи з 29 жовтня 2004 року (а.с.34 т.5).

Заперечуючи, представник відповідача твердив про фактичне виконання ОСОБА_3 умов попередньо укладеного між банком та асоціацією спортивного танцю України кредитного договору.

Проте, колегія суддів враховує його ж пояснення про припинення дії вказаного договору до початку виникнення кредитних правовідносин між банком та ОСОБА_3, що виключає необхідність внесення платежів на його виконання.

Встановлено, що після укладення договору, ОСОБА_3 неодноразово подавалися заяви про збільшення кредитної лінії, про видачу грошових коштів та виконувалися зобов'язання шляхом внесення платежів (а.с.2 т.3).

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів враховує і ту обставину, що як кредитний договір з доповненнями до нього, так і договір поруки з доповненнями, є чинними, їх дійсність ніким не оспорено, а тому відповідно до ст. 204 ЦПК України підлягають до виконання.

Встановлено, що внутрішньобанківські операції щодо заміни валюти заборгованості та видачі коштів по кредитному договору, згідно яких 20 серпня 2009 року було здійснено заміну валюти заборгованості (690 000 грн. на 62 301,93 євро) та видачу кредитних коштів, в сумі 54 590 євро, оформлені меморіальними ордерами (а.с.30-34 т.3).

Враховуючи зазначене, конкретні обставини справи, характер дій позивальника, а також матеріали справи, у їх сукупності, колегія суддів вважає доведеним отримання позичальником кредитних коштів, у сумі 1 271 068 грн. 51 коп. та 85 385 євро, й наявність заборгованості поручителя ОСОБА_2 за зобов'язаннями ОСОБА_3 перед ПАТ «Банк Альянс», в сумі 48654, 25 євро, що становить 1 153 100 грн. 86 коп., а не 141 329,19 євро, що еквівалентно 3 349 360 грн. 47 коп., як необґрунтовано визнав районний суд.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК Українизобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ст. ст. 627, 638 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про недоведеність позову та відсутність боргових зобов'язань за кредитним договором.

Враховуючи зазначене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне змінити заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року шляхом зменшення суми кредитної заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Альянс» з 141 329,19 євро, що з урахуванням курсу НБУ станом на дату ухвалення рішення становить 3 349 360 грн. 47 коп., до 48654, 25 євро, що еквівалентно на дату ухвалення районним судом рішення, в сумі 1 153 100 грн. 86 коп.

При цьому, колегія суддів враховує пояснення представника позивача про необхідність застосування курсу НБУ, який встановлений банком на дату ухвалення районним судом рішення (1євро=23,6999грн)

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, на користь ОСОБА_2 з ПАТ «Банк Альянс» підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з оплатою вартості проведеної по справі комісійної судово-економічної експертизи, яку суд визнав доказом по справі, в сумі 15 888 грн. (а.с.86 т.6 )

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року змінити шляхом зменшення суми кредитної заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Банк Альянс» з 141 329,19 євро, що становить 3 349 360 грн. 47 коп., до 48654, 25 євро, що становить 1 153 100 грн. 86 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк Альянс» на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов'язані з оплатою вартості проведеної по справі комісійної судово-економічної експертизи, в сумі 15 888 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/35497/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2219/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Козлов Р.Ю.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.