Провадження№ 2/522/3963/17
У Х В А Л А

03 серпня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.

при секретарі Іскрич В. В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ПУАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ПУАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

У судовому засіданні 25.01.2017 року представник відповідача заявив клопотання про залишення заяви про уточнення позовних вимог від 06.04.2015 року без руху на підставі ч. 1 ст. 121 ЦПК України, оскільки на думку представника відповідача, позивачем не сплачено судовий збір за вимоги манового характеру.

Ухвалою від 25.02.2017 року було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25.04.2017 року було скасовано ухвалу смуду першої інсанції, питання про залишення позовних вимог без руху передано на новий розгляд.

До судового засідання представник позивача не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні заяву підтримав, просив суд її задовольнити.

Дослідивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, суд вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити з огляду на наступні обставини.

Так, Згідно ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ч. 5 ст. 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Частиною 2 ст. 79 ЦПК України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до ставок Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент звернення до суду) у разі звернення до суду з позовною заявою майнового характеру судовий збір складав 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ЗУ Про Державний бюджет України на 2015 рік розмір мінімальної заробітної плати на 06.04.2015 року складав 1218 грн.

Відповідно до постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року за № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті.

У випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

П. 2 ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред'явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою. У разі зменшення розміру позовних вимог питання щодо повернення суми судового збору вирішується відповідно до статті 7 цього Закону.

В уточненій позовній заяві позивач лише збільшив розмір заборгованості, яку просив стягнути з відповідача. Отже в сумарному підсумку позивачем було заявлено вимогу про стягнення заборгованості та про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо).

Судом встановлено та не заперечувалось у судовому засіданні представником відповідача, що вимога про вирішення основного зобовязання (стягнення заборгованості за кредитним договором) судом вирішена не була, а отже позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки є вимогою майнового характеру.

Тобто судовий збір складає суму 3 654 гривні, яка була сплачена позивачем при поданні позову.

З огляду на вищезазначене, заявлене клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 119, 121, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включенні до апеляційної скарги на рішення суду

Суддя А. Ю. Бойчук