Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/3104/14 Головуючий у 1 інстанції: Полянчук Б.І.
Провадження № 22-ц/778/88/17 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
У Х В А Л А

Іменем України

03 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів: Кочеткової І.В., Гончар М.С.

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_5, про визнання майна спільним майном подружжя, поділ майна, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна, визнання права власності, стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5 про визнання майна спільним майном подружжя, поділ майна. ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов про визнання придбаного під час шлюбу майна спільним сумісним майном подружжя та його поділ іншим чином, ніж просила ОСОБА_4 в первісному позові, а також поділ грошових коштів.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 20 квітня 2017 року поділено спільне сумісне майно ОСОБА_2 та ОСОБА_4 таким чином.

Виділено із спільного майна подружжя та визнано право власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_3) площею 0,2416 га та житловий будинок з мансардою та належними до нього господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 113,3 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною вартістю 2 008 254 (два мільйони вісім тисяч двісті п»ятдесят чотири) грн., з припиненням права спільної сумісної власності подружжя на це майно.

Виділено ОСОБА_2 та визнано за ним право власності на автомобіль марки «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 93 619 (дев»яносто три тисячі шістсот дев»ятнадцять) грн. 84 копійки, з припиненням права спільної сумісної власності подружжя на це майно.

Виділено ОСОБА_2 та визнано за ним право власності на автомобіль марки «TOYOTA», модель: LAND CRUISER PRADO 150, рік випуску: 2012, тип ТЗ: легковий універсал, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 715 409 (сімсот п'ятнадцять тисяч чотириста дев»ять) грн.74 копійки, з припиненням права спільної сумісної власності на це майно.

Виділено ОСОБА_4 та визнано за нею право власності на металевий гараж НОМЕР_5, розташований в гаражному колективі «Автостоянка №13» за адресою: вул. Лієпайська, 69-б в м. Бердянську Запорізької області, вартістю 27 935 (двадцять сім тисяч дев'ятсот тридцять п»ять) грн., з припиненням права спільної сумісної власності подружжя на це майно.

Відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про поділ перебудованого цілого вбудовано-прибудованого приміщення площею 169,2 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та перебудованого приміщення площею 44,5 кв. м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку доходу від підприємницької діяльності ОСОБА_4 за січень-квітень включно 2014 року у розмірі 46 375 (сорок шість тисяч триста сімдесят п'ять) гривень та на 1/2 частку від сплачених коштів за попереднім договором від 27 серпня 2012 року, укладеним між TOB «Бердянськжитлоінвестбуд» та ОСОБА_4, в розмірі 459 772 (чотириста п'ятдесят дев'ять тисяч сімсот сімдесят дві) грн. 50 копійок, з припиненням права спільної сумісної власності на ці грошові кошти.

Визнано право власності за ОСОБА_4 на 1/2 частку доходу від підприємницької діяльності за січень-квітень включно 2014 року у розмірі 46 375 (сорок шість тисяч триста сімдесят п»ять) грн. та 1/2 частку від сплачених коштів за попереднім договором від 27 серпня 2012 року, укладеним між нею та TOB «Бердянськжитлоінвестбуд», в розмірі 459 772 (чотириста п'ятдесят дев'ять тисяч сімсот сімдесят дві) грн. 50 копійок, з припиненням права спільної сумісної власності подружжя на це майно.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 компенсацію у розмірі 473 163 (чотириста сімдесят три тисячі сто шістдесят три) гривні 92 копійки.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку доходу від підприємницької діяльності за 2013 рік у розмірі 147 580 гривень та стягнення цієї суми з ОСОБА_4 на його користь - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 4 392 (чотири тисячі триста дев'яносто дві) грн. 30 копійок.

06 червня 2017 року до Апеляційного суду Запорізької області від ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування заяви зазначено, що у вказаному рішенні апеляційного суду серед інших задоволених позовних вимог сторін, було постановлено: визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку доходу від підприємницької діяльності ОСОБА_4 за січень-квітень включно 2014 року у розмірі 46 375 (сорок шість тисяч триста сімдесят п'ять) гривень та на 1/2 частку грошових коштів, сплачених за попереднім договором від 27 серпня 2012 року, укладеним між ТОВ «Бердянськжитлоінвестбуд» та ОСОБА_4, в розмірі 459 772 (чотириста п'ятдесят дев'ять тисяч сімсот сімдесят дві) гри 50 коп., припинивши право спільної сумісної власності на ці грошові кошти.

ОСОБА_2 отримав виконавчий лист, в якому зазначено точне формулювання резолютивної частини рішенні суду, як вона вищевикладена, але Бердянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області повернув йому виконавчий документ без прийняття до виконання у зв'язку з тим, що такий виконавчий документ не передбачає застосування заходів примусового виконання.

ОСОБА_2 в уточнюючих позовних заявах у суді першої інстанції від 22.12.2015 року та від 19.06.2014 року просив стягнути на його користь вищезазначені грошові кошти, одержані ОСОБА_4 у вигляді доходу від підприємницької діяльності та грошові кошти у вигляді компенсації 1/2 частини коштів, внесених за укладеним попереднім договором.Але суд апеляційної інстанції не ухвалив рішення щодо цих позовних вимог ОСОБА_2

У зв'язку із зазначеним ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 просить суд апеляційної інстанції ухвалити додаткове рішення за цими позовними вимогами.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення апеляційного суду, для поділу майна подружжя судом спочатку було з»ясовано, чи має статус спільного сумісного майна подружжя отримане одним з подружжя майно та кошти, а вже потім воно ділиться судом між ними та стягуються компенсації і інші грошові кошти.

Тому судом було визнано кошти, отримані ОСОБА_4 від підприємницької діяльності за січень-квітень включно 2014 року, а також сплачені нею кошти за попереднім договором від 27 серпня 2012 року, укладеним між нею та TOB «Бердянськжитлоінвестбуд», спільною сумісною власністю, а тому визнано право власності за ОСОБА_2 на ? частку цих коштів.

Але рішення в цій частині не підлягає самостійному виконанню, оскільки право власності на кошти не реєструється жодним органом та відповідного правовстановлюючого документи на це не видається.

Тому суд апеляційної інстанції, як вбачається з мотивувальної частини рішення, визначившись, яку суму компенсації по вартості майна, доходам і іншим грошовим коштам слід стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, а також, навпаки, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, провів взаємозарахування цих компенсацій, відобразивши наслідки таких розрахунків у резолютивній частині рішення в частині остаточного стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 компенсації в сумі 473 163 (чотириста сімдесят три тисячі сто шістдесят три) гривні 92 копійки.

Ця компенсація і є сумою ? частиною доходів від підприємницької діяльності ОСОБА_4 за січень-квітень включно 2014 року та ? частиною від сплачених нею кошти за попереднім договором від 27 серпня 2012 року, укладеним між нею та TOB «Бердянськжитлоінвестбуд», з якої відраховано належну ОСОБА_4 від ОСОБА_2 суму компенсації у розмірі 32 983,58 грн. як різниці у вартості виділеного майна.

Таким чином, вказані позовні вимоги, про невирішення яких зазначає ОСОБА_2 у заяві, фактично є вирішеними та по ним постановлено рішення. Тому підстав для ухвалення додаткового рішення в цій частині не мається.

Керуючись ст.ст. 220, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у цій справі залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Гончар М.С.