Справа № 344/8156/16-ц
Провадження № 2/344/507/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючогосудді - ОСОБА_1,

секретарів - Максимів Н.С., Підхомної Н.М.,

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Івано-Франківської міської ради про стягнення невиплаченої компенсації за невикористану відпустку та компенсації за затримку виплати заробітної плати під час звільнення

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Івано-Франківської міської ради про стягнення невиплаченої компенсації за невикористану відпустку та компенсації за затримку виплати заробітної плати під час звільнення. З урахуванням збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки з 21 березня 2016 року в сумі 131 902 гривні 55 коп.

Вимоги позову обгрунтовує тим, що він працював директором КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г, Шевченка з 20.07.2006 року та 21.03.2016 року, відповідно до розпорядження міського голови № 25-1с від 29.02.2016 року та № 44-1с від 23.03.2016 року, яким було внесено зміни в частині дати звільнення, він був звільнений з посади. Кожного року йому надавалась основна відпустка тривалістю 24 календарні дні та додаткова відпустка тривалістю 7 календарних днів. Відповідно до розпорядження № 25-1с від 29.02.2016 року йому виплатили грошову компенсацію за невикористану відпустку за 10 днів (3 дні уже було використано), разом за 13 днів та за 4 календарні дні відпустки за ненормований робочий день. Відповідно до розрахунку, йому повинні були виплатити грошову компенсацію за 16 днів основної відпустки та 5 днів додаткової відпустки. Тобто йому не доплачено за 3 дні відпустки. Згідно довідки, наданої відповідачем, середній заробіток за один день становить 332 грн. 21 коп., а за 3 дні 996 грн. 63 коп. Провівши розрахунок середнього заробітку за весь час затримки по 13.06.2017 року, відповідно до Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року, позивач просить стягнути з відповідача 131 902,55 грн.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви, з урахуванням збільшених позовних вимог, поданих 13.06.2017 року.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо вимог позоову, зазначивши, що проведеним розрахуноком відпустки позивача вбачається, що частину щорічної основної відпустки позивачем використано, а за іншу частину невикористаної відпустки йому виплачено грошову компенсацію. Крім того, Івано-Франківська міська рада не є тим органом, який здійснював виплату заробітної плати та будь-яких вихідних допомог та компенсації.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як встановлено матеріалами справи, позивач працював директором КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г, Шевченка та, відповідно до представленого Переліку посад, яким встановлено ненормований робочий день, йому була встановлена основна відпустка тривалістю 24 дні та додаткова відпустка тривалістю 7 календарних днів (а.с. 4).

Відповідно до розпорядження міського голови № 25-1с від 29.02.2016 року та № 44-1с від 23.03.2016 року, яким було внесено зміни в частині дати звільнення, позивача звільнено з посади директора КО Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г.Шевченка. За невикористанущорічну основу відпустку тривалістю 10 календарних днів за період роботи з 20.07.2015 року по 21.03.2016 року та додаткову оплачувану відпустку за ненормований робочий день (згідно колективного договору) тривалістю 04 календарних дні, ОСОБА_2 розпоряджено виплатити грошову компенсацію (а.с. 5-6).

Як встановлено з розрахункового листка, долученого відповідачем до матеріалів справи, ОСОБА_2 проведено розрахунок за 14 днів відпустки (а.с. 61).

Таким чином, спірні відносини між сторонами виникли з приводу невиплати працівникові середнього заробітку.

Відповідно до ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст.117 КЗпПУ, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організацій повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Днем такого фактичного розрахунку слід вважати день виплати відповідачем присуджених сум, тобто 21.03.2016 року. Отже, весь період затримки становить з 21.03.2016 року по 13.06.2017 року.

При обчисленні середнього заробітку суд керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року (надалі Порядок).

Згідно з абзацом 3 пункту 3 зазначеного Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до п. 5 Порядку, обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат в усіх випадках збереження середнього заробітку проводиться, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 п. 8 Порядку, обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Оскільки станом на час розгляду справи судом відповідачем не виплачено належні позивачеві при звільненні суми заробітної плати, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.03.2016 року по 13.06.2017 року ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підлягають задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у справі в дохід держави.

На підставі наведеного, керуючись Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, ст.ст. 116, 117 КзпПУ, ст. ст. 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Івано-Франківської міської ради на користь ОСОБА_2 загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати з 21 березня 2016 року в сумі 131 902 гривні 55 коп. (сто тридцять одна тисяча дев'ятсот дві гривні 55 копійок).

Стягнути з Івано-Франківської міської ради в дохід державного бюджету судовий збір в розмірі 1319 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено 27 липня 2017 року.