Справа № 344/3271/17
Провадження № 2/344/2050/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, посилаючись на те, що в шлюбі з відповідачем у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишений на проживання з позивачкою. З метою забезпечення належного оздоровлення дитини, відпочинку, а також надання дитині можливості розширення світогляду, духовного, інтелектуального розвитку, позивачка має бажання здійснювати поїздки за кордон з поверненням дитини до постійного місця проживання, оскільки, це буде відповідати інтересам дитини. Однак, на даний час відповідач не надає дозвіл на виїзд дитини за кордон, не мотивуючи таку відмову жодними аргументами. Просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд сина за межі України протягом 2017-2018 років без згоди батька ОСОБА_2 до країн Шенген зони з обов'язковим поверненням в Україну терміном один рік від дати винесення рішення.

Представник позивачки в судове засідання не з'явилась, попередньо подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задоволити (а.с. 32).

Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, попередньо подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі та без участі відповідача, позовні вимоги визнала в повному обсязі (а.с. 33)

Всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу виїзду неповнолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків.

В судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3, виданого 06.05.2014 року (а.с. 7).

Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

В силу дії ч.ч. 1 та 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Пунктом 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Враховуючи встановлену частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини норму про приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, вищезазначені положення Сімейного кодексу України, досліджені в судовому засіданні дані щодо обох батьків, вік дитини, суд вважає, що право дитини на вільне пересування та виїзд за кордон не може бути обмежене, а виїзд дитини за кордон на строк не більше 90 календарних днів не порушує прав ОСОБА_2, як батька дитини та вчиняється матір'ю в інтересах сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На переконання суду виїзд дитини за кордон на строк, який перевищує 90 календарних днів впродовж року, може завадити побаченню батька та дитини в Україні, а також створити перешкоди для виховання дитини, як громадянина в Україні.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заяви представника відповідача ОСОБА_6, відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав.

За таких обставин, керуючись положеннями ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України про відсутність права у того з батьків, з ким проживає дитина, перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини, суд, враховуючи заяву матері про її наміри виїхати з дитиною за кордон особисто, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом надання дозволу дитині на виїзд за кордон на строк, який дозволить дитині належно відпочити та з пізнавальною метою, тривалістю перебування дитини за кордоном протягом року не більше 90 календарних днів в супроводі матері, що не позбавить батька права брати належну участь у вихованні дитини.

На підставі вищенаведеного, відповідно ст. ст. 2, 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п.п.2, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, ч.ч.1 та 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька - задоволити частково.

Надати дозвіл малолітньому ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасовий виїзд за кордон до країн Шенген зони на періоди з 02.08.2017 року до 31.12.2018 року тривалістю перебування дитини за кордоном не більше 90 календарних днів впродовж кожного року, в супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.