Ухвала іменем україни
19 липня 2017рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКоротуна В.М.,
суддів: Кафідової О.В., Писаної Т.О.,Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, управління Держгеокадастру в Іршавському районі Закарпатської області, треті особи: Іршавська міська рада, реєстраційна служба Іршавського районного управління юстиції, приватний нотаріус Рацин В.Ф., про визнання недійсними наказів, скасування свідоцтв та їх реєстрації, визнання недійсним договору дарування, скасування реєстрації земельних ділянок, повернення земельних ділянок, за касаційними скаргами ОСОБА_6 та Іршавської міської ради на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 22 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 25 травня 1995 року між ним та Іршавською міською радою був укладений договір на право тимчасового користування на землю. Згідно з рішенням виконкому від 25 травня 1995 року № 65 Іршавська міська рада надала йому в тимчасове користування строком на два роки земельну ділянку загальною площею 0,22 га на умовах оренди для розміщення пасіки. Договір зареєстровано в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 11 вересня 1995 року за № 17. У травні 1995 року були встановлені межі зазначеної земельної ділянки в урочищі «Ставліш», де він огородив земельну ділянку, посадив багаторічні дерева та розмістив пасіку.

26 січня 2000 року між ним та Іршавською міською радою на підставі рішення Іршавської міської ради від 26 січня 2000 року № 12 був укладений договір оренди на зазначену вище земельну ділянку загальною площею 0,22 га в урочищі «Ставліш» на умовах довгострокового користування строком на 25 років для розміщення пасіки. Вказаний договір зареєстровано в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею за № 60.

У листопаді 2014 року відповідач ОСОБА_9 знищив встановлений позивачем паркан і зрубав насаджені дерева. При зверненні до державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області з приводу незаконних дій ОСОБА_9 було виявлено, що згідно з наказами Головного управління Держземагентства у Закарпатській області від 01 жовтня 2013 року ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_7 надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для індивідуального садівництва в урочищі «Ставліш» на території Іршавської міської ради, за межами населеного пункту. 21 березня 2014 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримали свідоцтва про право власності на земельні ділянки площею 0,06 га. 22 березня 2014 року свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,06 га отримав ОСОБА_7

При проведенні землевпорядних робіт щодо відновлення меж земельної ділянки згідно з договором оренди на земельну ділянку від 26 січня 2000 року за адресою: Іршавська міськрада, урочище «Ставліш», було виявлено накладання вказаної земельної ділянки на земельні ділянки ОСОБА_7, ОСОБА_9 і ОСОБА_10, загальною площею 0,1039 га, що позбавляє позивача внести орендовану земельну ділянку в земельний кадастр.

Посилаючись на те, що право користування земельною ділянкою площею 0,22 га в урочищі «Ставліш» на території Іршавської міської ради у нього на час відведення земельних ділянок та їх передачі у власність відповідачам не припинялось, земельна ділянка не вилучалась, просив суд визнати недійсними вказані вище накази, скасувати рішення про державну реєстрацію спірних земельних ділянок та свідоцтва про право власності на земельні ділянки відповідачів, скасувати реєстрацію в базі даних державного земельного кадастру на ім'я відповідачів про спірні земельні ділянки.

Крім того, зазначав, що ОСОБА_9 10 листопада 2014 року подарував належну йому земельну ділянку площею 0,06 га ОСОБА_11, а тому просив визнати вказаний договір дарування недійсним, зобов'язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні ним земельною ділянкою площею 0,22 га в урочищі «Ставліш», на території Іршавської міської ради згідно з договором на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) від 26 січня 2000 року і відновити стан земельної ділянки, який існував до порушення його прав.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 08 лютого 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним та скасовано накази Головного управління Держземагентства у Закарпатській області за від 01 жовтня 2013 року № ЗК :02:001/00000674 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та від 07 березня 2014 року за № ЗК :02:001/00000322 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», якими затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_9 у власність для індивідуального садівництва, розташованої в урочищі «Ставліш» на території Іршавської міської ради, та якими надано у власність ОСОБА_9 вищевказану земельну ділянку площею 0,06 га (кадастровий номер НОМЕР_1).

Зобов'язано реєстраційну службу Іршавського РУЮ у Закарпатській області скасувати рішення (індексний номер 19353919) від 21 березня 2014 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_9, на земельну ділянку загальною площею 0,06 га (кадастровий номер НОМЕР_1) та свідоцтва на право власності на земельну ділянку ОСОБА_9, виданого 21 березня 2014 року, шляхом внесення запису про скасування державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку до Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Визнано недійсним та скасовано накази Головного управління Держземагенства у Закарпатській області від 01 жовтня 2013 року за № ЗК :02:001/00000687 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та від 07 березня 2014 року за № ЗК :02:001/00000322 «Про затвердженні документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_10 у власність для індивідуального садівництва, розташованої в урочищі «Ставліш» на території Іршавської міської ради та якими надано у власність ОСОБА_10 вищевказану земельну ділянку площею 0,06 га (кадастровий номер НОМЕР_2).

Зобов'язано реєстраційну службу Іршавського районного управління юстиції у Закарпатській області скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_10 на земельну ділянку загальною площею 0,06 га від 21 березня 2014 року (кадастровий номер НОМЕР_2) та свідоцтва про право власності на земельну ділянку ОСОБА_10 серії та номер 19362988, видане 21 березня 2014 року, шляхом внесення запису про скасування державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку до Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Визнано недійсним та скасовано накази Головного управління Держземагентства у Закарпатській області від 01 жовтня 2013 року за № ЗК :02:001/00000676 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та від 07 березня 2014 року за № ЗК :02:001/00000322 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», якими затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_7 у власність для індивідуального садівництва, розташованої в урочищі «Ставліш» на території Іршавської міської ради, та якими надано у власність ОСОБА_7 вищевказану земельну ділянку площею 0,06 га (кадастровий номер НОМЕР_3).

Зобов'язано реєстраційну службу Іршавського районного управління юстиції у Закарпатській області скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 від 22 березня 2014 року на земельну ділянку загальною площею 0,06 га (кадастровий номер НОМЕР_4) та свідоцтва про право власності на земельну ділянку ОСОБА_7, видане 22 березня 2014 року, шляхом внесення запису про скасування державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку до Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Скасовано реєстрацію в базі даних державного земельного кадастру на ім'я: ОСОБА_11 та ОСОБА_9 земельної ділянки площею 0,06 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером НОМЕР_1; ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,06 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером НОМЕР_4; ОСОБА_10 земельної ділянки площею 0,06 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером НОМЕР_2.

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 10 листопада 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу Рацин В.Ф., згідно з яким ОСОБА_9 подарував, а ОСОБА_11 прийняв у дар земельну ділянку площею 0,06 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером НОМЕР_1, розташовану в м. Іршава Іршавського району Закарпатської області, та скасовано його державну реєстрацію.

Зобов'язано ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10 повернути позивачу ОСОБА_6 земельну ділянку загальною площею 0,1039 га в урочищі «Ставліш» на території Іршавської міської ради відповідно до умов договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 26 січня 2000 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 22 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі голова Іршавської міської ради, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення виконавчого комітету Іршавської міської ради від 26 січня 2000 року № 12 «Про продовження строку на користування земельною ділянкою», на підставі якого ОСОБА_6 уклав з Іршавською міською радою договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) площею 0,22 га строком на 25 років для розміщення пасіки, не скасоване і є чинним. Оспорювані позивачем накази та видані відповідачам на їх підставі свідоцтва про право власності на земельні ділянки порушують права позивача, оскільки при проведенні землевпорядних робіт щодо відновлення меж земельної ділянки згідно з договором оренди було виявлено накладання земельної ділянки позивача на земельні ділянки відповідачів загальною площею 0,1039 га.

Скасовуючи рішення районного суду, апеляційний суд виходив із того, що позивач не набув у встановленому законом порядку права користування спірною земельною ділянкою, оскільки договір на право користування землею укладений між ним та Іршавською міською радою народних депутатів 26 січня 2000 року у порушення вимог ст. 125 ЗК України не містить дати державної реєстрації, не засвідчений гербовою печаткою. Крім того, суд послався на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 29 березня 2016 року, яким вищевказаний договір на право користування спірною земельною ділянкою та рішення, на підставі якого його було укладено, визнано судом недійсними з моменту їх укладення.

Проте з такими висновками апеляційного суду не можна погодитись з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням виконкому від 25 травня 1995 року № 65 Іршавська міська рада надала ОСОБА_6 в тимчасове користування строком на два роки земельну ділянку загальною площею 0,22 га на умовах оренди для розміщення пасіки. На підставі вказаного рішення між позивачем та Іршавською міською радою 25 травня 1995 року був укладений договір на право тимчасового користування землею (а. с. 5). Договір зареєстровано в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 11 вересня 1995 року за № 17 (а. с. 5)

Відповідно до договору на право тимчасового користування землею, укладеного 26 січня 2000 року між позивачем та Іршавською міською радою на підставі рішення Іршавської міської ради від 26 січня 2000 № 12, ОСОБА_6 було надано у тимчасове користування в урочищі «Ставліш» земельну ділянку площею 0,22 га на умовах довгострокового користування строком на 25 років, для розміщення пасіки. Договір зареєстровано в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею за № 60.

Згідно з наказами Головного управління Держземагентства у Закарпатській області від 01 жовтня 2013 року № № ЗК :02:001/00000674, ЗК :02:001/00000687, ЗК :02:001/00000676 ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7 надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,06 га кожному для індивідуального садівництва в урочищі «Ставліш» на території Іршавської міської ради, за межами населеного пункту.

На підставі вказаних наказів ДП «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» були розроблені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7 в урочищі «Ставліш» на території Іршавської міської ради, за межами населеного пункту, позиції № 208, 209, 207.

До проектів землеустрою управлінням Держземагентства в Іршавському районі були подані довідки державної статистичної звітності форми 6-Зем, в яких вказано, що земельні ділянки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7 відводяться з вільних земель запасу.

07 березня 2014 року наказами Головного управління Держземагентства у Закарпатській області було затверджено проекти землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок площею по 0,06 га ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7 в урочищі «Ставліш» на території Іршавської міської ради, за межами населеного пункту, для індивідуального садівництва. 21 березня 2014 року видані свідоцтва про право власності на спірні земельні ділянки.

При проведенні землевпорядних робіт щодо відновлення меж земельної ділянки згідно з договором оренди на земельну ділянку від 26 січня 2000 року в урочищі «Ставліш» було виявлено накладання вказаної земельної ділянки на земельні ділянки ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, загальною площею 0,1039 га.

10 листопада 2014 року ОСОБА_9 подарував ОСОБА_11 належну йому земельну ділянку площею 0,06 га, що знаходиться на території Іршавської міської ради, за межами населеного пункту в урочищі «Ставліш».

Позивач, звертаючись до суду із вказаним позовом, посилався на те, що під час виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки згідно з договором оренди на земельну ділянку від 26 січня 2000 року за адресою: Іршавська міська рада, урочище «Ставліш», було виявлено накладення даної земельної ділянки на земельні ділянки ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, загальною площею 0,1039 га, що відображено в збірному кадастровому плані земельної ділянки (а. с. 10). У зв'язку з чим позивач просив суд захистити його право користування спірною земельною ділянкою та визнати недійсними правовстановлюючі документи відповідачів та рішення, на підставі яких вони видані.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Правом визначати предмет та підставу позову наділений лише позивач ( ст. ст. 11, 27, 31 ЦПК України).

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказана стаття ЦПК України надає апеляційному суду можливість вийти за межі доводів апеляційної скарги, але за межі позовних вимог апеляційний суд вийти не може.

Апеляційний суд, розглядаючи справу, у порушення вимог ст. 11 ЦПК України за відсутності зустрічних позовних вимог, вийшов за межі позовних вимог фактично вирішуючи питання щодо підстав набуття позивачем права користування спірною земельною ділянкою, належним чином не перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Як на підставу відмови у задоволенні позову, послався на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 29 березня 2016 року, яким договір на право користування спірною земельною ділянкою та рішення на підставі, якого його було укладено, визнано судом недійсними з моменту їх укладення.

Однак при новому апеляційному розгляді суду необхідно звернути увагу на те, що рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 18 травня 2016 року рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 29 березня 2016 року було скасовано, тому не має преюдиційного значення для вирішення справи.

За таких обставин ухвалене судом апеляційної інстанції рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України його слід скасувати з передачею справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_6 та Іршавської міської ради задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 22 квітня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Коротун
Судді: О.В. Кафідова Т.О. Писана О.В. Умнова І.М. Фаловська