АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/4602/17
Справа №639/9198/16ц Головуючий І-ої інстанції - Труханович В.В.
Категорія:договірні Доповідач - Швецова Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: Швецової Л.А.,

Суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

За участі секретаря: Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 09 червня 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шишко Наталії Михайлівни про розірвання спадкового договору, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, приватного нотаріуса ХМНО Шишко Н.М. про розірвання спадкового договору.

В обгрунтування позовних вимог послалася на те, що вона уклала 28 листопада 2014 року з ОСОБА_3 спадковий договір, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Шишко Н.М.

Відповідно до умов договору, квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка на праві власності належить позивачу, переходить після її смерті до ОСОБА_3, а остання виконує розпорядження відчуджувача, а саме: організовує за рахунок ОСОБА_1 безперебійне забезпечення продуктами харчування, не рідше одного разу на тиждень проводить прибирання в її квартирі, забезпечує за свій рахунок ліками та наданням медичної допомоги, сплачує комунальні платежі, а також зобов'язується забезпечити її поховання на одному з кладовищ у м. Харкові.

Позивач стверджувала, що копію даного договору їй не надали. Вона його змогла витребувати у нотаріуса лише у 2016 році. Всіх умов спадкового договору ОСОБА_1 не пам'ятала, а тому не могла вимагати їх виконання.

Відповідач ОСОБА_3 свої обов'язки ніколи не виконувала. Спочатку ОСОБА_1 мирилася з цим, але після погіршення її стану здоров'я, вона не може самостійно купувати собі продукти харчування, ходити платити за квартиру, прибирати, стирати, тощо. На її зауваження ОСОБА_3 відповідає грубо, навіть не хоче обговорити умови спадкового договору.

З 23.09.2016 року по 11.10.2016 року позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні. ОСОБА_3 купувала їй ліки, однак за кошти позивача.

Крім того, позивач зазначає, що вона самостійно купує продукти харчування, оплачує комунальні платежі, що можуть підтвердити свідки.

Також зазначала, що відповідач ніколи не прибирала в квартирі позивача, не прала білизну, все це робить ОСОБА_1 самостійно.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 червня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1-ОСОБА_2 просить скасувати рішення районного суду, новим рішення задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування скарги посилається на грубе порушення судом прав ОСОБА_1 не взято до уваги, що ОСОБА_1 людина похилого віку, ОСОБА_3умови договору не виконує.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Відмовляючи задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції, виходив із того, що підстави для розірвання вищевказаного спадкового договору відсутні, оскільки ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання за вказаним договором виконувала у повному обсязі, а ОСОБА_1 вирішила розірвати договір одноособово.

Погодитись із такими висновками суду не можна.

Судом встановлено, що 28.11.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено спадковий договір, відповідно до умов якого, позивач передає відповідачу у власність належну ОСОБА_1 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Шишко Н.М., зареєстрований в реєстрі за №5947.

Відповідно до ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Згідно зі ст. 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У п. 1 зазначеного вище договору передбачено, що ОСОБА_1 передає, після своєї смерті, у власність ОСОБА_3 належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 зобов'язується виконувати розпорядження ОСОБА_1, що встановлені цим договором.

Відповідно до п.6 Договору ОСОБА_3 зобов'язується виконувати такі розпорядження відчужувача: організовувати за рахунок відчужувача його безперебійне забезпечення продуктами харчування; не рідше одного разу на тиждень робити прибирання квартири відчужувача; забезпечувати купівлю відчужувачу ліків та забезпечувати надання їй медичної допомоги у випадку захворювання за власні кошти; у строки, зазначені у квитанціях, за рахунок коштів відчужувача сплачувати комунальні платежі, що стосується квартири, яка є предметом цього договору; у разі смерті відчужувача вжити комплекс заходів та обрядних дій, пов'язаних з організацією та проведенням її поховання на будь-якому кладовищі м. Харкова.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до п. 10 спадкового договору та ч. 1 ст. 1309 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, ОСОБА_3 не надано та, відповідно, в матеріалах справи відсутні докази, що остання купувала продукти харчування для позивача, проводила прибирання в будинку, купувала ліки та забезпечувала у разі необхідності надання відчужувачу медичної допомоги.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача не заперечувала, що позивач, після укладення спадкового договору декілька разів знаходилася на лікуванні у лікарні, доказів, на підтвердження надання допомоги ОСОБА_1, ОСОБА_3 не надала, що свідчить про порушення ОСОБА_3 умов спадкового договору.

Долучені до матеріалів справи копії чеків на придбання ліків, датовані жовтнем та листопадом 2016 року, часом, коли позивач поставила питання про розірвання спадкового договору.

Таким чином, відповідач не довела належними та допустимими доказами належного виконання нею умов спадкового договору, своєї вини у невиконання не спростувала. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини у зобов'язанні доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову, взяв до уваги лише показання свідків зі сторони відповідача, не дослідив показання свідків зі сторони позивача та належним чином не мотивував, з яких саме підстав такі показання не були взяті до уваги, чому надана перевага одним доказам над іншими, що є порушенням ст..212 ЦПК України.

Також, як свідчать матеріали справи, позивач сам купує продукти харчування, ліки, прибирає приміщення, пере білизну, тощо.

ОСОБА_1 є людиною похилого віку, потребує сторонньої допомоги. Невиконання договору зі сторони відповідачки позбавляє її можливості для нормального існування .

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню .

Керуючисьст.ст. 303, 307, 309, 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 09 червня 2017 року скасувати.

Розірвати спадковий договір, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений 28 листопада 2014 року та зареєстрований приватним нотаріусом Шишко Н.М. в реєстрі №5947.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений за подачу апеляційної скарги судовий збір у сумі 1212,64 грн.

Рішення набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді