РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2017 року Провадження №2/425/337/17

Справа №425/1111/17

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря - Вада Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Рубіжне, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області, про надання дозволу на перетинання лінії розмежування в зоні проведення антитерористичної операції та на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона до 15.01.2009 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 Від даного шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає разом з нею. У зв'язку із проведенням на території Луганської області антитерористичної операції, позивач разом із сином з листопада 2016 року мешкають у

м. Києві, а відповідач залишився на тимчасово неконтрольованій території України у

м. Первомайську Луганської області. Ніякої участі в житті дитини відповідач не приймає, зв'язок з ним відсутній. В даний час позивач бажає разом з дитиною відвідати родичів та близьких у м. Первомайську Луганської області та виїхати під час шкільних канікул за кордон для відпочинку, однак через відсутність дозволу батька, зробити цього не може.

На підставі вище викладеного просить суд дозволити ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, неодноразовий в'їзд на неконтрольовану територію України- м. Первомайськ Луганської області з контрольованої території України та зворотній виїзд з неконтрольованої території України - м. Первомайськ Луганської області на контрольовану територію України у її супроводі без згоди батька, а також дозволити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, виїзд у її супроводі без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 за кордон з моменту винесення рішення та до досягнення дитиною 16-річного віку.

Позивач в судове засідання не з'явилася, в прохальній частині позову просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити.

Представник третя особа у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без їх участі, проти задоволення позову не заперечувала.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, що підтверджується рішенням Первомайського міського суду Луганської області від 07.11.2013 року, яке набрало законної сили 18.11.2013 року (а.с.19-20).

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають неповнолітню дитину -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 03.06.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис

№ 129 (а.с.18).

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується копією паспорту (а.с. 5-9).

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією паспорту (а.с. 11-15).

Згідно довідок від 22.02.2017 року за № та № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_3 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.16-17).

Як зазначила позивач у своєму позові, відповідач знаходиться на території непідконтрольній органам державної влади України, а саме у м. Первомайську Луганської області та не може надати нотаріальної згоди на перетин їхньою спільною дитиною державного кордону та лінії зіткнення без його супроводу.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Частина 2 ст. 150 СК України передбачає обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Ст. 6, 31 Закону України «Про охорону дитинства» визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я.

Відповідно до ст. 17 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.,, Держави-учасниці визнають важливу роль засобів масової інформації і забезпечують, щоб дитина мала доступ до інформації і матеріалів із різних національних і міжнародних джерел, особливо до таких інформації і матеріалів, які спрямовані на сприяння соціальному, духовному і моральному благополуччю, а також здоровому фізичному і психічному розвитку дитини.

Стаття 10 Конвенції передбачає, що право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.

Відповідно до ст. 31 Конвенції, Держави-учасниці визнають право дитини на відпочинок і дозвілля, право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідають її віку, та вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом, поважають і заохочують право дитини на всебічну участь у культурному і творчому житті та сприяють наданню їй відповідних і рівних можливостей для культурної і творчої діяльності, дозвілля і відпочинку.

Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 5.1.1. Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, якими, зокрема п. п. 2 п. 4, передбачено, що підставою для виїзду з України громадян України, які не досягли

16-річного віку, у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, є рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Необхідно зазначити, що у відповідності до Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

У відповідності до вимог ст. ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності до пункту 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року за №254-УІІІ, Верховна Рада України постановила: визнати тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно пункту 5.1.1 в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли

16-рiчного вiку, здiйснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Мiнiстрiв України вiд 27 сiчня 1995 року № 57.

З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини на тимчасово окуповану територію, за кордон України, а лише встановлено певний порядок її в'їзду/виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон та на тимчасово окуповану територію, а лише встановлено певний порядок її в'їзду/виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. При цьому суд вважає можливим виїзд дитини на тимчасово окуповану територію без згоди та супроводу батька, не позбавленого батьківських прав, якщо такі виїзди будуть мати короткочасний характер.

Оскільки позивач позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на в'їзд/виїзд дитини на тимчасово окуповану територію, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють в'їзд/виїзд малолітньої дитини на тимчасово неконтрольовану територію України та за межі України, а також той факт, що відповідач надав до суду заяву в якій не заперечує проти позовних вимог та просить їх задовольнити, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та вважає можливим надати дозвіл строк на один рік на перетинання лінії розмежування в зоні проведення антитерористичної операції в межах Луганської та Донецької областей України неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та за межі території України у супроводі матері ОСОБА_1 без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька ОСОБА_2, строком до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.

Однак суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині безстрокового неодноразового в'їзду на неконтрольовану територію України з огляду на недоведеність та необгрунтованість позивачем нагальної потреби та відповідності інтересам дитини знаходження на неконтрольованій території України досить тривалого.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Конвенцією про права дитини, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, ст. 313 Цивільного кодексу України, ст. ст. 141, 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області, про надання дозволу на перетинання лінії розмежування в зоні проведення антитерористичної операції та на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька - задовольнити частково.

Надати дозвіл на перетинання лінії розмежування в зоні проведення антитерористичної операції в межах Луганської та Донецької областей України неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_6, строком до на один рік з 10 серпня 2017 року по

10 серпня 2018 року.

Надати дозвіл на виїзди неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, за межі території України у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, з

10 серпня 2017 року і до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Рубіжанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є.О. Романовський