Справа № 567/601/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Гічиновська Я.В.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання окремого положення кредитного договору недійсним

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду, в якому просити визнати недійсними пункт 8.4 кредитного договору №ROOWGA00000004, укладеного 21.03.2008 року між ним та ПАТ КБ "ПриватБанк".

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідач зобов'язався надати йому кредитні кошти у розмірі 50000 доларів США на споживчі цілі терміном на 20 років зі сплатою 1% на місяць за користування кредитними коштами та при цьому вважає несправедливою умову п.8.4 зазначеного договору, за якою у разі порушення ним зобов'язань із погашення кредиту, він зобов'язався сплатити банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні, зазначаючи, що такі умови договору є несправедливими, відповідно до положень п.5 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", згідно з якими несправедливими є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним своїх зобов'язань за договором.

Позивач виходить з того, що розмір пені за 20 років 1095% (0,15% х 365днів х 20 років) є завищеним і тому не відповідає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.1, 2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення, аналогічні тим, які викладені в позовній заяві. Додатково пояснив, що в провадженні Острозького районного суду перебуває цивільна справа за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором і розрахунок пені, вчинений позивачем за вказаним позовом перевищує 50% вартості продукції за договором.

Представник відповідача заперечив проти позову. Вважає, що термін "компенсація", який міститься в ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" не може застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки кредитні правовідносини, і зокрема договір №ROOWGA00000004 від 21.03.2008 року передбачає забезпечення виконання зобов'язання неустойкою.

Пояснив, що ставка пені, визначена в п.8.4 договору в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні, нараховується виходячи з фактичної кількості днів прострочення виконання зобов'язань і нараховується не на всю суму кредиту, а на суму непогашеної частини щомісячного платежу та при цьому зазначив, що лише неправомірні дії боржника по неповерненню кредиту, впливають на розмір пені, яка не перевищує подвійної облікової ставки НБУ.

Зазначає, що підрахунки позивача про розмір пені в 1095% на 20 років є невірними та вказує на те, що відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості до пені не нараховуються і сплата пені здійснюється не у валюті кредиту - доларах США, а у гривні.

Зазначаючи про те, що п.5.2 договору передбачена відповідальність банку за невиконання зобов'язань у вигляді неустойки в розмірі 0,1% від несвоєчасно виданої суми кредиту, пояснив, що у зв'язку з цим відсутній істотний дисбаланс обов'язків відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Окрім того, зазначаючи про те, що позивач без поважної причини пропустив встановлений ст.257, 261 ЦК України строк позовної давності, просить відмовити у позові і з цієї підстави.

Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.03.2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ "ПриватБанк" був укладений кредитний договір №ROOWGA00000004 у відповідності до якого ОСОБА_3 отримав в кредит 50000 доларів США строком до 21.03.2028 року.

У відповідності до п.8.1 договору сторони погодили, що процентна ставка за користування кредитними коштами складає 1% річних, а відповідно до п.8.4 договору, сторони погодили, що у випадку порушення позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Згідно з п.5 ч.3 ст.18 зазначеного Закону, несправедливою умову договору є умова про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором.

В даному випадку в першу чергу слід визначитись із питанням про вартість продукції (кредиту), яка має братись до уваги при визначенні відповідності умов п.8.4 кредитного договору положенням Закону України "Про захист прав споживачів".

Так, відповідно до п."д" ч.2 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" (в редакції станом на день укладення договору), орієнтовна сукупна вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту включає в себе перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням.

Таким чином, до вартості кредиту слід відносити не лише проценти, які сплачуються споживачем за отриманий кредит, а і винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми виданого кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% від суми зарезервованих ресурсів, та саме тіло кредиту, яке також підлягає поверненню позичальником.

Водночас, відповідно до п.8.4 кредитного договору, неустойка у вигляді пені в розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні нараховується не на всю суму кредиту, а лише на суму простроченої заборгованості за кредитом.

Таким чином, підрахунок позивачем розміру пені в сумі 1095% на 20 років є невірним.

Відтак, сам по собі пункт 8.4 кредитного договору не містить у собі дискримінаційних умов для споживача, передбачених п.5 ч.3 ст.18 Закону, оскільки відповідальність, яка ним погоджена сторонами встановлена лише на суму простроченої заборгованості, а не на всю сукупну вартість наданого позичальнику кредиту.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Оскільки в судовому засіданні не встановлено, що в момент вчинення кредитного договору, і зокрема п.8.4 договору, було недодержано вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, то за таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на невірному тлумаченні ним положень законодавства та умов договору.

Окрім того, суд вважає, що при укладенні зазначеного договору не було допущено істотного дисбалансу обов'язків відповідальності за порушення грошового зобов'язання, наявність якого може призвести до визнання умов договору недійсними відповідно до ч.2 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", якими передбачено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, оскільки поряд з тим, що п.8.4 договору була передбачена неустойка у вигляді пені в розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні, зазначеним договором, а саме п.5.2 передбачена відповідальність банку за невиконання зобов'язання по видачі кредиту у вигляді неустойки в розмірі 0,1% від несвоєчасно виданої суми кредиту за кожен день прострочення виконання зазначеного зобов'язання.

Одночасно, суд вважає справедливою позицію відповідача про те, що позивач пропустив строк позовної давності за вказаним спором, оскільки початок перебігу позовної давності терміном три роки (ст.257 ЦК України) за правилами ч.1 ст.261 ЦК України, розпочався 21.03.2008 року і оскільки відповідачем по справі подано заяву про застосування позовної давності, то позивач пропустив строк звернення до суду за даним позовом.

Керуючись ст.203, 215, 261, 526, 549 ЦК України, ст.11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів", ст. 10, 59, 60, 213-215 ЦПК України, суд

вирішив:

в позові ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання недійсним п.8.4 кредитного договору № ROOWGA00000004 від 21.03.2008 року відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_4