Справа № 182/2026/17
Провадження № 2/0182/2244/2017
04.08.2017 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.
секретар Скоробогатова А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері.
В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на наступні обставини.
30 липня 2010 року померла її мати ОСОБА_3. Після смерті матері відкрилася спадщина на:
- житловий будинок № 10 по вул.Скіфській (Кірова) у с.Таврійське Нікопольського району Дніпропетровської області, що належав матері на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11 березня 2008 року, яке нею втрачене. Факт належності їй вказаного будинку підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 14.04.2017 року;
Спадкоємцями першої черги спадкування, у відповідності до ст.1261 ЦК України, є вона та її сестри ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2. Їх батько ОСОБА_6 помер у 1992 році. Спадщину після смерті матері прийняла шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Першої нікопольської державної нотаріальної контори вона та ОСОБА_2, яка була зареєстрована з матірю за однією адресою, що підтверджується довідкою Чистопільської сільської ради № 86 від 16 січня 2017 року. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спадщину після смерті матері не прийняли. На випадок своєї смерті мати залишила заповіт, посвідчений секретарем Кіровської сільської ради 16 жовтня 2001 року за реєстровим № 68, в якому все своє майно заповіла її сестрі ОСОБА_2. Звернувшись до Першої нікопольської державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав вона отримала розяснення по спадщині № 563/02-14 від 10 березня 2017 року, в якому вказано, що за наявності заповіту на користь ОСОБА_7 вона, за наявності відповідних документів, може претендувати лише на обовязкову частку в спадщині. Але її сестра не має наміру оформлювати спадщину після смерті їх матері та строк для відмови від прийняття спадщини, визначений ст.1270 ЦК України, нею пропущений. Тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом.
В судове засідання сторони не прибули, позивачка надала до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягала.
Відповідачка про день слухання справи була повідомлена неодноразово належним чином судовими повістками з поштовими повідомленнями за останнім відомим місцем проживання, які повернулись за сплином терміну зберігання та оголошенням в газеті.
Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого ви рішення справи.
Справа слухалась в порядку ст.169, 224 ЦПК України у відсутність відповідача.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.
Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Засобом захисту цивільного права та інтересу є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.
Як встановлено в судовому засіданні, 30.07.2010 року померла мати сторін по справі ОСОБА_3 (а.с.6, 53). Після смерті матері відкрилася спадщина на:
- житловий будинок № 10 по вул.Скіфській (Кірова) у с.Таврійське Нікопольського району Дніпропетровської області, що належав матері на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11 березня 2008 року, яке нею втрачене. Факт належності їй вказаного будинку підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 14.04.2017 року (а.с.36, 50);
Спадкоємцями першої черги спадкування, є сторони по справі та їх сестри ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (а.с.7). Позивачка спадщину після смерті матері прийняла шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Першої нікопольської державної нотаріальної контори (а.с.45). Відповідачка ОСОБА_2 була зареєстрована зі спадкодавицею за однією адресою, що підтверджується довідкою Чистопільської сільської ради № 86 від 16 січня 2017 року (а.с.12). ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спадщину після смерті матері не прийняли. На випадок своєї смерті спадкодавиця залишила заповіт, посвідчений секретарем Кіровської сільської ради 16.10.2001 року за реєстровим № 68, в якому все своє майно заповіла відповідачці ОСОБА_2 (а.с.8). Звернувшись до Першої нікопольської державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав позивачка отримала розяснення по спадщині № 563/02-14 від 10.03.2017 року (а.с.20). Але відповідачка не оформляє спадщину після смерті матері та строк для відмови від прийняття спадщини пропустила.
Таким чином, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Враховуючи викладене та керуючись ст.3-10, 30, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 10 по вул.Скіфській у с.Таврійське Нікопольського району Дніпропетровської області, загальною площею 61,4 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м., у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, що померла 30 липня 2010 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_8