Дата документу 24.07.2017
ЄУ № 420/797/17
Провадження №2/420/370/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Стеценко О.С.,

за участю секретаря Стєніної А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.05.2013 у розмірі 35157,27 грн., з яких: 1965,90 грн. заборгованість за кредитом, 27541,02 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3500 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1650,35 грн. штраф (процентна складова), та судові витрати.

Підставою свого позову позивач зазначив неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору № б/н від 20.05.2013.

В судове засідання представник позивача не зявився, в позовній заяві просив розглянути справу без представника позивача.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Судом встановлено, що 20.05.2013 відповідач ОСОБА_1 став клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк», отримавши кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2000 грн. на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» (далі Умови), «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно п. 1.1.2.4 Умов, у разі незгоди зі зміною Правил та/або «тарифів Банку», позичальник зобовязується надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

На підставі п. 1.1.3.2.3 Умов, банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунку.

Пунктом 1.1.7.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той же строк.

Згідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п.2.1.1.5.6 Умов у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу позивача відповідач повинен виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди позивачу.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов передбачено, що при порушенні відповідачем строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, відповідач зобовязаний сплатити позивачу штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій.

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Умов боржник доручає списувати з будь - якого рахунку відкритого в банку, зокрема з Картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобовязань.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Умов банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком частині в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором.

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 20.05.2013, укладеним між Приват Банком та клієнтом- Корх А.В., та Умов і правил надання банківських послуг, вбачається, що станом на 30.04.2017 сума боргу відповідача перед позивачем за Договором склала 35157,27 грн., з яких: 1965,90 грн. заборгованість за кредитом, 27541,02 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3500 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1650,35 грн. штраф (процентна складова) (а.с.5-6).

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ст.546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобовязання є неустойка.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустився порушення умов договору щодо своєчасної сплати сум кредиту.

В той же час, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 2 грудня 2015 року № 1275-р, с. Закотне Новопсковського району Луганської області віднесене до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.До теперішнього часу антитерористична операція на території України не завершена.

На підставі викладеного, судом встановлено, що відповідач є субєктом Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відносно якого відповідно до ст. 2 зазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобовязань.

Крім того, суд звертає увагу на те, що комерційним банкам Національним Банком України надані розяснення у листі № 18-112/62138 від 27.10.2014, відповідно до яких банки зобовязані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО.

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Отже, антитерористична операція на території Луганської області була запроваджена з 14.04.2014.

Згідно наведеного у позові розрахунку штрафні санкції позивачем нараховані станом на 30.04.2017 фактично після 14.04.2014 дати, коли згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» банківським установам заборонено нарахування таких санкцій.

Позивачем не надано суду відомостей про період початку нарахування та методику нарахування відповідачу штрафів, з розрахунку наданого позивачем визначити такі період та метод неможливо.

При цьому суд зазначає, що позивачем не зазначено, яку частку у 3500 грн. складає пеня, а яку комісія, тому суд позбавлений можливості визначити розмір комісії окремої від пені, та перевірити правильність її нарахування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення заборгованості по сплаті пені з комісією і штрафів за неналежне виконання зобовязань відповідно в розмірі 3500 грн., 500 грн. і 1650,35 грн., а всього 5650,35 грн.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню відповідно до ст.ст. 526, 530, 549, 610-612, 614, 1054 ЦК України, згідно яких відповідач, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу позивача (кредитодавця) зобовязаний повернути кредит, сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом).

Позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1600 грн. Враховуючи те, що задоволено 83,9 % позовних вимог (29506,92 грн. від 35157,27 грн. складає 83,9%), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1342,40 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1600 грн. х 83,9% / 100).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ід.н. на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк, код ЄДРПОУ - 14360570, р/р 3111, МФО 305299, заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.05.2013 у розмірі 29506,92 (двадцять девять тисяч пятсот шість) грн. 92 коп., з яких: 1965,90 грн. заборгованість за кредитом, 27541,02 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1, ід.н. НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк, код ЄДРПОУ - 14360570, р/р 3111, МФО- 305299, 1342,40 грн. в рахунок понесених судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.С.Стеценко