Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1491/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Письменний О. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

01.08.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів Дьомич Л.М., Дуковського О.Л.,

при секретарі Савченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Класичного приватного університету на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Класичного приватного університету про визнання звільнення не законним, зміну формулювання причин звільнення, -

встановила:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 09 квітня 2008 року між ним та Класичним приватним університетом було укладено контракт № 214, відповідно до якого його було прийнято на посаду проректора з міжнародної роботи за кваліфікацією доктора юридичних наук, професора на строк до 09 квітня 2018 року. У цей же день між ними було укладено договір про забезпечення стабільності трудових відносин та поліпшення житлово-побутового забезпечення працівника. Відповідно до укладеної між ними 12 вересня 2008 року додаткової угоди до контракту з працівником № 214 від 09.04.2008 року та договору від 04.04.2008 року, він був прийнятий на посаду проректора з міжнародних звязків. У звязку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності, яка перешкоджала йому виконувати його посадові обовязки, а також внаслідок порушення відповідачем його трудових прав, він був вимушений подати 31 березня 2015 року заяву попередження про звільнення з КПУ, а 07 квітня 2015 року написати заяву про звільнення з займаної посади за ст. 39 КЗпП з 15 квітня 2015 року. Проте відповідач відмовляється звільнити його з вказаної підстави та провести розрахунки. Посилаючись на ці обставини, просив зобовязати КПУ видати наказ про звільнення з посади за ч. 1 ст. 39 КЗпП України.

Під час розгляду справи позивач подав заяву про зміну предмета позову, оскільки відповідач так і не вирішив питання щодо його звільнення з займаної посади на підставі поданої ним заяви від 07 квітня 2015 року, але наказом від 18 травня 2015 року його було звільнено на підставі п.4 ч. 1 ст. 40 КЗпП - за прогул без поважних причин. З цих підстав, просив визнати його звільнення з посади професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права з 18.05.2015 року за прогул без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України незаконним та змінити формулювання причини звільнення з посади з п. 4 ст. 40 КЗпП України на ч. 1 ст. 39 КЗпП України.

Ухвалою Кіровського суду м. Кіровограда від 10 червня 2015 року позовну вимогу про зобовязання КПУ видати наказ про звільнення ОСОБА_2 з займаної посади у відповідності до контракту з працівником № 214 від 09.04.2008 року за ч. 1 ст. 39 КЗпП України залишено без розгляду.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 листопада 2015 року позов задоволено. Визнано незаконним звільнення ОСОБА_2 з посади професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права Інституту права імені ОСОБА_3 Класичного приватного університету з 18 травня 2015 року за прогул без поважних причин за п.4 ст. 40 КЗпП України та зобовязано відповідача змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_2 з п.4 ст. 40 КЗпП України на ч.1 ст. 39 КЗпП України. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Зокрема, зазначає, що звільнення позивача із займаної посади, на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України відбулося цілком правомірно, оскільки доказів позивачем щодо поважності причин відсутності на роботі у період з 16.04.2015 року по 18.05.2015 року надано не було.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2015 року апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 листопада 2015 року змінено в частині формулювання причин звільнення. Змінено формулювання причин звільнення ОСОБА_2 з посади професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права Інституту права імені ОСОБА_3 Класичного приватного університету з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин, вказавши причиною звільнення ст. 39 КЗпП України, з ініціативи працівника.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач працював за контрактом від 09 квітня 2008 року № 214, який є строковим трудовим договором, звільнення його на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є незаконним так, як він раніше подав обґрунтовану заяву про розірвання трудового договору з підстав, передбачених ст. 39 КЗпП України, і припинив виконання трудових обовязків після вказаної ним у заяві дати. У звязку з тим, що позивач не вимагає поновлення його на роботі, суд вважав можливим задовольнити його вимоги про зміну формулювання причин звільнення.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду.

Судом встановлено, що 09 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та КПУ укладено контракт № 214, відповідно до умов якого позивач був прийнятий на посаду проректора з міжнародної роботи за кваліфікацією доктор юридичних наук, професор на строк з 09 квітня 2008 року по 09 квітня 2018 року /а.с.13-14 т.1/.

Згідно з наказом КПУ від 01 серпня 2008 року № 227-к ОСОБА_2, професора кафедри конституційного та адміністративного права ім. В. Сташиса за сумісництвом, звільнено з 01 серпня 2008 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України у звязку з прийняттям на постійну роботу та прийнято його на посаду проректора з міжнародних звязків з 01 серпня 2008 року з окладом згідно контракту /а.с.86 т.1/.

Наказом КПУ від 01 вересня 2008 року № 273-к ОСОБА_2 за його заявою від 31 серпня 2008 року переведено з посади проректора з міжнародних звязків на посаду проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародних звязків з окладом згідно штатного розкладу /а.с.87 т.1/.

12 вересня 2008 року між КПУ та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до контракту № 214 від 09 квітня 2008 року, відповідно до п.п. 1.1. 1.3. якої працівник приймається на посаду проректора з міжнародних звязків, посада може змінюватися відповідно до рішення ректора (проректор з наукової роботи, перший проректор тощо), контракт діє з 09 квітня 2008 року по 09 квітня 2018 року /а.с. 83-84 т.1/.

Відповідно до довідки від 25 серпня 2009 року серії АД № 121715 до акта огляду МСЕК ОСОБА_2 отримав третю групу інвалідності безстроково, відповідно до якої йому протипоказано важка фізична праця, психоемоційні навантаження /а.с./.

Наказу КПУ від 03 вересня 2012 року № 318-к ОСОБА_2 на підставі його заяви від 29 серпня 2012 року переведено з посади проректора з науково-педагогічної роти та міжнародних звязків на посаду завідувача кафедри міжнародного права та правознавства, професора Інституту права ім. В. Сташиса КПУ з окладом згідно контракту /а.с.89 т. 1/.

Наказом КПУ від 01 листопада 2013 року № 410-к ОСОБА_2 за його заявою переведено на посаду професора кафедри конституційного, адміністративного та фінансового права Інституту права ім. В.Сташиса КПУ відповідно до контракту, а наказом від 01 вересня 2014 року № 285/1-к на посаду професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного та фінансового права Інституту права імені ОСОБА_3 КПУ /а.с.91 т. 1/.

Наказом ректора КПУ від 23 березня 2015 року № 74-К «Про порушення наказу № 14 від 03 лютого 2012 року та притягнення до дисциплінарної відповідальності» професору кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права Інституту права ім. В. Сташиса КПУ ОСОБА_2 оголошено догану за відсутність на робочому місці 18 березня 2015 року о 10 год. 50 хв./а.с.103-105 т.1/.

З 18 по 23 березня 2015 року, з 30 березня по 14 квітня 2015 року, з 16 по 23 квітня 2015 року ОСОБА_2 був звільнений від роботи у звязку із тимчасовою непрацездатністю /а. с. 58, 59, 60, т. 1/.

05 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до ректора КПУ із листом, у якому зазначив, що територіальною державною інспекцією з питань праці у Запорізькій області з 06 по 11 березня 2015 року було проведено перевірку КПУ, під час якої було встановлено ряд порушень КЗпП України, вчинених проти нього, про що повідомлено листом від 16 березня 2015 року № 05-П-0081.

31 березня та 07 квітня 2015 року ОСОБА_2 надсилав ректору КПУ заяви про звільнення його із займаних посад на підставі ст. 39 КЗпП України, у звязку з тим, що роботодавцем порушено законодавства про працю, колективний та трудовий договір, внаслідок чого погіршився стан його здоровя, що перешкоджає виконанню ним роботи за контрактом від 09 квітня 2008 року № 214.

10 квітня 2015 року листом № 755 відповідач повідомив позивача про те, що його може бути звільнено з займаної посади професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права Інституту права ім. В.Сташиса КПУ на підставі ст. 38 КЗпП України, у звязку з неможливістю продовжувати роботу через хворобу/інвалідність, що перешкоджають її виконанню.

23 квітня та 15 травня 2015 року ОСОБА_2 надіслав ректору КПУ листи, відповідно до яких наполіг на задоволенні його заяви про звільнення за ст. 39 КЗпП України з 15 квітня 2015 року.

Наказом КПУ від 18 травня 2015 року № 119-к професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права Інституту права ім. В.Сташиса КПУ ОСОБА_2 звільнено за прогул без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Прогулом вважається відсутність працівника без поважних причин на роботі протягом усього робочого дня. До прогулу прирівнюють відсутність працівника без поважних причин на роботі більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня. Не може вважатися прогулом відсутність працівника на робочому місці в той час, коли він був присутній на підприємстві. Якщо працівник не залишив місця розташування підприємства, його не може бути звільнено за прогул.

Згідно з ч. 1 ст. 39 КЗпП України строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених ч. 1 ст. 38 цього Кодексу.

Отже, відсутність позивача на робочому місці у період з 16.04.2015 року по 18.05.2015 року не може вважатися прогулом, оскільки позивачем була подана заява про звільнення із займаної посади з 15 квітня 2015 року.

При цьому позивач вказав одночасно дві підстави, передбачені ст.39 КЗпП України, а саме - порушення роботодавцем законодавства про працю, внаслідок чого погіршився стан його здоровя, що перешкоджає виконанню ним роботи за контрактом.

Враховуючи зауваження, висловленні в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року, колегія суддів вважає за необхідне визначити належну підставу, яка при вивчених обставинах мала місце, і яку необхідно врахувати.

Зазначаючи про погіршення стану здоров'я, позивач посилається на неможливість виконувати трудові обов'язки в зв'язку з цим. При цьому належних доказів, які б підтверджували неможливість виконання роботи через стан здоров'я, і які б доводили відповідний причинний зв'язок, позивач не надав.

Тому, не можна стверджувати про наявність у позивача такої підстави для звільнення за ч.1 ст. 39 КЗпП України як хвороба або інвалідність.

Разом з тим, судом встановлено порушення трудових прав позивача відповідачем, що підтверджується актом позапланової перевірки дотримання трудового законодавства в КПУ, що здійснювалась територіальною державною інспекцією з питань праці у Запорізькій області з 06 по 11 березня 2015 року (т.1 а.с. 56-57).

З огляду на вказане, саме через порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, позивач має право на дострокове розірвання трудового договору за власною ініціативою.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині формулювання підстави звільнення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду в іншій частині рішення не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Класичного приватного університету задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 листопада 2015 року зміни, виклавши резолютивну частину наступним чином.

Змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_2 з посади професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права Інституту права імені ОСОБА_3 Класичного приватного університету з п. 4. ч.1 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин, вказавши причиною звільнення порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, згідно ч.1 ст. 39 КЗпП України.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: