РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.

при секретарі Балан Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Харкова із заявою, де заінтересованою особою вказала: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 12 липня 2017 року у смт. Камяне міста Антрацит Луганської області.

В обґрунтування своїх доводів заявник вказує, що померлий ОСОБА_2 є її батьком, який станом на час смерті був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 та похоронений на кладовищі, розміщеному в смт. Камяне міста Антрацит Луганської області, що розташоване на тимчасово окупованій території, непідконтрольній державній владі України. Встановлення факту смерті померлого ОСОБА_2 в судовому порядку для заявника є необхідним для подальшої належної реєстрації вказаного факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу свідоцтва про смерть, згідно до вимог чинного законодавства України.

В судове засідання заявник не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила задовольнити заяву про встановлення факту смерті її батька ОСОБА_2 та розглянути справу без її участі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що заперечень стосовно заяви не мають просить справу розглядати без їх участі.

Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, вислухавши заявника, приходить до наступного.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до положень частини 2 статті 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Положення частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачають, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою.

Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров*я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров*я України від 08 серпня 2006 року №545.

Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.) ; у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.).

Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.

Як вбачається з паспортних даних заявника ОСОБА_1, вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14).

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 15.08.2016 року фактичне місце проживання ОСОБА_1- АДРЕСА_1.

Згідно наданих до суду доказів, а саме свідоцтва про народження серії І-ЕД №129949 від 23.09.1999 року ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_2 (а.с.12).

Судом встановлено, що 12 липня 2017 року у смт. Камяне міста Антрацит Луганської області помер батько заявника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що мається свідоцтво про смерть серії І-ВВ № 033138, видане виконавчим комітетом Камянської селищної ради міста Антрацита ЛНР 12.07.2017 р. (а.с.6) та довідка про причину смерті, видана Антрацитівською центральною міською багатопрофільною лікарнею від 12.07.2017 року, згідно якої причиною смерті ОСОБА_2 є хронічна ниркова недостатність вторинний пієлонефрит при розсіяному склерозі.

Також, на підтвердження факту смерті ОСОБА_2, судом було досліджено надані заявником докази, а саме: лікарське свідоцтво про смерть №46 від 12.07.2017 року, видане Антрацитівською центральною міською багатопрофільною лікарнею, довідку, надану виконавчим комітетом Камянської селищної ради міста Антрацита ЛНР від 17.07.2017 р., згідно якої заявник ОСОБА_1 провела поховання в смт. Камяне міста Антрацит Луганської області батька - ОСОБА_2, що помер 12.07.2017 року, фотографії з місця поховання, накладна про отримання ритуальних послуг.

Кабінетом Міністрів України 7 листопада 2014 р. була прийнята постанова № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», пунктом 3 якої встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації мають забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно наказу Міністерства юстиції України від 25.11.2014 № 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділи державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області, що знаходилися на тимчасово неконтрольованій території, переміщено на підконтрольну Україні територію, але бланки суворої звітності вивезені не були, у зв'язку з чим, видані на цій території після 01 грудня 2014 року документи про державну реєстрацію актів цивільного стану не є документами територіальних органів Міністерства юстиції України.

Враховуючи викладене, надане заявником свідоцтво про смерть є незаконним і не створює правових наслідків.

Заявник є донькою померлого та має намір зареєструвати смерть ОСОБА_2 у передбаченому законодавством України порядку, але відсутність належно оформленого свідоцтва про смерть чинить йому перешкоди у цьому.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом було встановлено, що 12 липня 2017 року у смт. Камяне міста Антрацит Луганської області ОСОБА_2 помер та його було поховано. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті її батька.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 214, 215, 223, 234, 256, 257-1 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер у смт. Камяне міста Антрацит Луганської області 12 липня 2017 року.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя :