ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/1711/16-ц
провадження № 2/753/406/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Даниленка В.В.

при секретарі Пасько І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_2.) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у не зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Починаючи з квітня 2013 року дитина проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, матеріальну допомогу на дитину у добровільному порядку не надає, у зв'язку з чим позивач вважає, що є всі підстави позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини.

В судове засідання позивач не з'явилася, однак надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити та розгляд даної справи проводити за її відсутністю.

Третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації свого представника не направила, проте надіслала заяву в якій просить суд слухати справу без участі їх представника, позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина підтримують.

Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак в матеріалах справи міститься нотаріально завірена заява в якій позовні вимоги відповідач визнав повністю, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина. Крім того, від Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшли пояснення відповідача надані в ході проведення окремих процесуальних дій Корбинським районним судом Бретської області Республіки Білорусь.

Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, вважає встановленим наступні обставини.

Як встановлено судом, сторони перебували у не зареєстрованому шлюбі з травня 2006 року по квітень 2013 року. Від даного шлюбу мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 31 серпня 2007 року, актовий запис №2315.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) встановлено обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування.

А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках.

Судом встановлено, що дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з матір'ю та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач проживає окремо, участі у вихованні дитини не бере, про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя не піклується, матеріальну допомогу на дитину у добровільному порядку не надає.

Наведене свідчить про ухилення відповідача - ОСОБА_2 від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини - сина ОСОБА_3.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем написано заяву, в якій він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У відповідності до п. 2 частини 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Таким чином, обов'язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає.

Водночас Пленум Верховного Суду України в п. 15 зазначеної вище постанови роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно висновку Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації №101-3716/03 від 18 квітня 2016 року, наданого в ході розгляду питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3, відповідно до рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 14.04.2016 року №7) встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень сина, не турбується про стан його здоров'я. Тому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи встановлені по справі обставини, вимоги чинного національного та європейського законодавства, що регулюють спірні правовідносини та те, що дії відповідача стосовно визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина - ОСОБА_3.

Стосовно вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини аліментів, судом встановлено наступне.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Оцінюючи в сукупності надані до суду докази а також інші обставини, що мають істотне значення при вирішенні даного спору, суд дійшов висновку, що вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись стст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» стст. 7, 150, 155, 164, 180-183 Сімейного кодексу України, стст. 174, 208, 209, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина Республіки Білорусь, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 20.01.2016 року і до повноліття дитини.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Даниленко В.В.