АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4594/17 Справа № 201/3784/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 17.10.2016 року він звернувся зі скаргою до обласної державної адміністрації, яка останньою була переадресована відповідачу для розгляду. В поданій скарзі позивач ставить питання про відновлення газопостачання в будинку його мешкання, про повернення грошових коштів у розмірі 3202,20 грн. та про притягнення винних працівників ПАТ «Дніпрогаз», включаючи керівництво, до відповідальності за порушення законодавства. Листом відповідача від 01.11.2016 року №9545/8-2 позивачу було надано відповідь; позивач вважає, що скарга не була розглянута обєктивно, всебічно та своєчасно, а також відповідачем не було вжиті заходи щодо відновлення його, позивача, порушеного права. Тому позивач просив суд визнати неправомірними дії Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» щодо надання відповіді на скаргу від 17.10.2016 року без зазначення інформації по суті, з безпідставним посиланням на необхідність відвідування працівниками відповідача квартири позивача; зобовязати Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз» належним чином перевірити скаргу, вжити необхідних заходів та повідомити його, ОСОБА_2, про результати перевірки і прийняті рішення, згідно вимог законодавства; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2000,0 грн. з додаванням 50,0 грн. за кожен наступний день розгляду справи, починаючи з 13.03.2017 року; допустити негайне виконання рішення.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що позивачем було складено скаргу від 17.10.2016 року на ім»я Дніпропетровської обласної державної адміністрації. Вказана скарга отримана Дніпропетровською ОДА 19.10.2016 року за вхідним №Р-20358 та була направлена для розгляду за належністю до ПАТ «Дніпрогаз» (а.с. 13-14, 15).

Згідно прохальної частини вказаної вище скарги позивача, він просить вжити заходів по демонтажу обводу газопостачання квартири 26 в буд. 39/41 у м. Дніпро; приведенню у вказаному будинку труб подачі газу в їх початковий стан, який був до 11.10.2016 року; поверненню позивачу коштів у розмірі 3202,20 грн., які є зайво сплаченими на чужий рахунок; притягненню до відповідальності співробітників ПАТ «Дніпрогаз», винних за допущені порушення Закону (а.с. 14 зворот).

Листом ПАТ «Дніпрогаз» від 01.11.2016 року №9545/8-2, позивача було повідомлено про те, що для розгляду його питання по суті йому (позивачу) необхідно надати доступ до газових приладів, які встановлені у квартирі; з питань щодо обстеження газових приладів власнику квартири необхідно звернутись до районної служби ПАТ «Дніпрогаз» по бульвару Слави, 4А у м. Дніпро (а.с. 16). Будь-якої іншої інформації вказана відповідь ПАТ «Дніпрогаз» від 01.11.2016 року не містить.

Статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скарга звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про звернення громадян» до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінськоїдіяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обовязки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Виходячи з викладеного, правильно встановивши, що скарга позивача не містить посилань на порушення газопостачальним Правил надання населенню послуг з газопостачання чи умов відповідного договору, - місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що дана скарга позивача не є претензією та підлягає розгляду у строки, визначені ст. 20 Закону України «Про звернення громадян». Отже, строк надання відповіді на скаргу позивача, що датована ним 17.10.2016 року, відповідачем не порушено (відповідь на скаргу позивача від 17.10.2016р. надана 01.11.2016р., тобто в межах місячного строку).

Приймаючи до уваги, що ПАТ «Дніпрогаз» є самостійним підприємством, самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями і не підпорядковане Дніпропетровській обласній державній адміністрації; враховуючи, що посадові особи Дніпропетровської обласної державної адміністрації не є особами вищого підпорядкування відносно посадових осіб ПАТ «Дніпрогаз», колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що облдержадміністрацією скаргу позивача було правильно направлено до Управління паливно-енергетичного комплексу та енергозбереження Дніпропетровської обласної державної адміністрації, яке спрямувало скаргу за належністю до ПАТ «Дніпрогаз» для розгляду.

Згідно пояснень представника відповідача ПАТ «Дніпрогаз» у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 04.07.2017 року, за скаргою ОСОБА_2 від 17.10.2016 року, яка зареєстрована Дніпропетровською обласною державною адміністрацією за вх. №Р-20358 19.10.2016 року та в подальшому передана за належністю до ПАТ «Дніпрогаз», відповідач перевірку скарги не проводив, будь-яких дій щодо з»ясування обставин вказаного звернення ОСОБА_2 не вчиняв. У якості причини такої бездіяльності представником відповідача зазначено наявність схожих за змістом скарг того ж громадянина, на які раніше надавались відповіді. Викладене стверджується журналом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції від 04.07.2017 року.

Апеляційним судом встановлено, що лист відповідача від 01.11.2016 року за №9545/8-2 не містить інформації про надання позивачу відповіді, на порушені ним питання у зверненні від 17.10.2016 року, у інших листах ПАТ «Дніпрогаз», що свідчить про обґрунтованість доводів позивача щодо ненадання відповідачем відповіді на звернення від 17.10.2016 року із зазначенням інформації про результати перевірки і суть прийнятого рішення.

Враховуючи визнання відповідачем факту нездійснення перевірки скарги ОСОБА_2, що датована ним 17.10.2016 року; приймаючи до уваги відсутність у відповіді на скаргу посилань на будь-які листи чи інші відповіді і роз»яснення ПАТ «Дніпрогаз» надані даному позивачу, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, визнання неправомірними дій ПАТ «Дніпрогаз» щодо надання відповіді на скаргу ОСОБА_2 від 17.10.2016 року без зазначення інформації про результати перевірки і суть прийнятого рішення; зобовязання ПАТ «Дніпрогаз», в межах його компетенції, обєктивно і всебічно перевірити скаргу ОСОБА_2 від 17.10.2016 року та письмово повідомити позивача про результати перевірки скарги і суть прийнятого рішення; стягнення моральної шкоди.

Колегія звертає увагу, що, згідно письмової відповіді на скаргу позивача від 17.10.2016 року, відповідач не оспорює право ОСОБА_2 на отримання запитуваної ним інформації.

Однак, у листі від 01.11.2016 року за №9545/8-2 відсутня, зокрема, будь-яка інформація щодо доводів позивача про необхідність повернення йому ПАТ «Дніпрогаз» 3202,20грн., про неповідомлення мешканців будинку про відключення постачання газу 18.01.2016 року.

Зазначаючи у листі від 01.11.2016 року за №9545/8-2, що для розгляду скарги по суті заявнику необхідно надати доступ до газових приладів, які встановлені у квартирі, відповідач не навів будь-якого обгрунтування такої вимоги, що свідчить про правомірність доводів позивача щодо надання ПАТ «Дніпрогаз» відповіді без зазначення інформації про результати перевірки і суті прийнятого рішення.

Відповідь ПАТ «Дніпрогаз» на звернення позивача, що датоване останнім 17.10.2016 року, яка викладена у листі від 01.11.2016 року за №9545/8-2, має формальний характер, не містить інформації про результати перевірки і суть прийнятого рішення; більше того, відсилає заявника для вирішення питань до районної служби ВЕС-1 ПАТ «Дніпрогаз».

Зважаючи на викладене, колегія дійшла висновку про встановлення порушення відповідачем права позивача на отримання інформації про результати перевірки відповідного звернення і суть прийнятого рішення.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України «Про звернення громадян», громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

Як роз'яснено в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Приймаючи до уваги наведене вище, встановивши факт порушення відповідачем права позивача на отримання інформації про результати перевірки відповідного звернення і суть прийнятого рішення; встановивши нездійснення відповідачем перевірки скарги позивача, яка датована останнім 17.10.2016 року, - колегія дійшла висновку про заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачу та про наявність підстав для застосування вимог ч. 2 ст. 25 Закону України «Про звернення громадян».

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, колегія приймає до уваги обставини спричинення моральної шкоди позивачу, наявність та характер душевних переживань, їх тривалість, нездійснення відповідачем дій щодо улагодження даного спору мирним шляхом, та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у достатньому та необхідному розмірі 500,0 грн.

Розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним та має відповідати глибині та силі страждань, які мав позивач у зв'язку із порушенням його прав. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували заподіяння йому моральної шкоди на суму 2000,0 грн. з додаванням 50,0 грн. за кожен день, починаючи з 13.03.2017 року.

На викладені вище обставини місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, що призвело до неправильного висновку про невстановлення факту порушень прав та законних інтересів позивача і відсутність підстав для задоволення позову. Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ «Дніпрогаз» в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 1280,00 грн. (640,00 х 2), в звязку з тим, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, керуючись положеннями ст. 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Дії Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» щодо надання відповіді на скаргу ОСОБА_2 від 17.10.2016 року без зазначення інформації про результати перевірки і суть прийнятого рішення визнати неправомірними.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз», в межах його компетенції, обєктивно і всебічно перевірити скаргу ОСОБА_2 від 17.10.2016 року та письмово повідомити ОСОБА_2 про результати перевірки скарги і суть прийнятого рішення.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 500 (пятсот) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» в дохід держави судовий збір у сумі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий

Судді