РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Шаповал Є.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_2» про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з подальшим уточненням просить визнати незаконними дії відповідача по розірванню Договору про надання банківських послуг №269510/2736412 від 03.06.2016 року з позивачем; зобовязати відповідача на наступний день після набуття судовим рішенням законної сили відкрити картковий рахунок №1580 (платіжну картку №692994) позивача; та покласти на відповідача судові витрати. В обгрунтування вказаних позовних вимог посилається на наступне. Із заяви відповідача стало відомо, що з 31.03.2017 року відповідач в односторонньому порядку без будь-яких належних для цього законодавчих підстав розірвав договір про надання банківських послуг №269510/2736412 від 03.06.2016 року та закрив відкритий у банку рахунок позивача. На думку позивача ці дії є незаконними. Також представником відповідача додано лист Банку від 03.04.2017 року, у якому повідомляється про розірвання договору з 31.03.2017 року та закриття банком відкритих позивачу рахунків, але вказаний лист жодною особою не підписаний, та доказів, що він був спрямований позивачу не додано. В доданому листі відповідач посилається на норми чинного законодавства, які не можуть бути і по суті і по формі підставою для розірвання банком договору та закриття відкритих позивачу рахунків. За таких обставин, на думку позивача, не було підстав для розірвання договору та закриття рахунку у банку, тому ці дії відповідача мають бути визнані судом незаконними, а банк має бути зобовязаний поновити операції за закритим рахунком позивача.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_2» в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час, місце та дату слухання справи, надав до суду письмові заперечення в яких просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на положення ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», та зазначив, що позивач 6 разів на день по 149000 грн., в різних відділеннях банку, вніс готівкові кошти з подальшим безготівковим перерахуванням цих коштів на надання фінансової допомоги ТОВ «АКВАМЕТ», засновником якої є позивач, але достовірних документів або достовірних пояснень щодо джерела походження коштів у розмірі 5 500 000 відповідачу надано не було.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

По справі встановлено, що 03.06.2016 року між сторонами було укладено Договір про надання банківських послуг №269510/2736412, відповідно до якого банк надає на вимогу клієнта банківську послугу, а клієнт приймає банківську послугу та зобовязується належним чином виконувати зобовязання, що встановлені в Договорі та Правилах відносно такої банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за отримані Банківські послуги.

Позивач в різних відділеннях банку вносив готівкові кошти по 149000грн. з подальшим безготівковим перерахуванням цих коштів на надання фінансової допомоги.

Відповідач з метою забезпечення реалізації вимог законодавства з питань запобігання та протидії легалізації (відмивання) доходів одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення звертався до позивача з запитами про надання відомостей про надання інформації щодо джерел походження коштів позивача, а також надання пояснень щодо дроблень сум під час внесення грошових коштів через каси різних відділень банку.

Позивачем були надані відповіді відповідачу, що він 01.06.2016 року уклав договір позики з ОСОБА_4, та отримував грошові кошти частинами, і тому не зміг внести одразу однією сумою. В подальшому через вказаний поточний рахунок позивач вносив грошові кошти для поповнення обігових коштів ТОВ «АКВАМЕТ», учасником якого є позивач відповідно до умов договору поворотної фінансової допомоги №1 від 06.07.2016 року.

В подальшому відповідачем було заблоковано картковий рахунок позивача, та зупинено всі фінансові операції згідно укладеного Договору.

Згідно зі ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до вимог ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити проведення фінансової операції у разі, якщо така операція містить ознаки, передбачені статтями 15 і 16 цього Закону, та зобов'язаний зупинити проведення фінансової операції, якщо її учасником або вигодоодержувачем за нею є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних із здійсненням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції, і в той самий день повідомити про це Спеціально уповноважений орган. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на строк до двох робочих днів.

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення такої фінансової операції відповідно до частини першої цієї статті на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний невідкладно повідомити суб'єкта первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронні органи, уповноважені приймати рішення відповідно до кримінального процесуального законодавства. У разі неприйняття Спеціально уповноваженим органом відповідного рішення протягом строку, передбаченого частиною першою цієї статті, суб'єкт первинного фінансового моніторингу поновлює проведення фінансової операції.

Згідно з п. 6.12 постанови правління Національного Банку України від 30 квітня 2010 року №223 із наступними змінами «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» емітент має право прийняти рішення про призупинення здійснення операцій з використанням певного спеціального платіжного засобу, а також про вилучення спеціального платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання спеціального платіжного засобу або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності платника виконати своє зобов'язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором.

Емітент зобов'язаний інформувати користувача про блокування спеціального платіжного засобу та причини такого блокування в спосіб, установлений договором, у разі можливості, перед тим, як спеціальний платіжний засіб буде заблокований, і негайно після цього, якщо надання такої інформації не скомпрометує об'єктивно виправданих заходів з безпеки або якщо це не заборонено законодавством України. Емітент має право розблокувати спеціальний платіжний засіб або надати новий після усунення причини блокування спеціального платіжного засобу.

Права та обов'язки банку щодо відмови від здійснення розрахункових операцій по рахунку клієнта та щодо призупинення проведення фінансової операції передбачені також Правилами комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а саме п. 5.2.2 відповідач має право відмовити (зупинити, призупинити) надання позивачу банківських послуг, в тому числі щодо здійснення розрахункових і касових операцій у випадку відмови у наданні або ненаданні взагалі позивачем у встановлений в письмовій вимозі строк відомостей чи документів, невідповідності проведення фінансової операції суті діяльності клієнта, його фінансового стану, а також у випадку встановлення, що така операція містить ознаки операції, яка підлягає фінансовому моніторингу відповідно до ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів» відповідно до вказаного Закону.

Частинами 1 та 2 статті 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» передбачено, що суб'єкт первинного фінансового моніторингу відповідно до законодавства зобов'язаний на підставі поданих клієнтом (представником клієнта) офіційних документів або засвідчених в установленому порядку їх копій (якщо інше не передбачено цим Законом) здійснювати ідентифікацію та верифікацію клієнта (представника клієнта). При цьому, документи мають бути чинними (дійсними) на момент їх подання та включати всі необхідні ідентифікаційні дані. У разі виникнення сумнівів у достовірності чи повноті наданої інформації про клієнта суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний провести поглиблену перевірку клієнта.

А статтею 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ч. 7 ст. 9 Закону України № 1702-УІІ передбачено, що суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов'язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для ідентифікації, верифікації, вивчення клієнта, уточнення інформації про клієнта, а також для виконання таким суб'єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитись від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансової операції у разі ненадання клієнтом необхідних для вивчення клієнтів документів чи відомостей або встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику (ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»).

Строки зупинення фінансової (фінансових) операцій суб'єктами первинного фінансового моніторінгу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у чч. 1-5 ст. 17 вказаного Закону, є остаточними та продовженню не підлягають.

Відповідно до п. 91 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 417 від 26.06.2015, банк зобов'язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов'язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій.

З 31.03.2017 року договір про надання банківських послуг №269510/2736412 від 03.06.2016 року вважається розірваним, а рахунок закритим з посиланням на ст. 10 Закону України № 1702-УІІ та ст. 64 ЗУ «Про банки та банківську діяльність».

Суд приходить до висновку про незаконне зупинення відповідачем надання фінансових послуг, а більш того розірвання Договору про надання банківських послуг, оскільки відповідачем не було надано документів щодо причин блокування рахунку позивача досить тривалий час, не було також надано доказів включення позивача до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції. Крім того, не надано жодного доказу чи повідомляв банк іншого суб'єкта первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронні органи з приводу вчиненні позивачем незаконних дій. А відповідно до ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Проте інших доказів на підтвердження своїх вимог і заперечень ОСОБА_2 суду так і не надав.

Відповідно до 6.2 Договору про надання банківських послуг, договір може бути змінений або розірвати за згодою сторін, тому відповідач не мав право це робити в односторонньому порядку на підставі ст. 10 Закону України № 1702-УІІ та ст. 64 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», а отже позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дії Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_2» по розірванню Договору про надання банківських послуг №269510/2736412 від 03 червня 2016 року укладений між Публічним акціонерним товариством «КРЕДІ ОСОБА_2» та ОСОБА_1 незаконними.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство «КРЕДІ ОСОБА_2», , на наступний день після набуття судовим рішенням законної сили, відкрити картковий рахунок №1580 (платіжну картку №692994) ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_2» на користь ОСОБА_1, судові витрати в розмірі 3200 (три тисячі двісті) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області, через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після його проголошення.

Головуючий -