АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1451/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 1451 Кравченко Т. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВасиленко Л. І.
суддівГончар Н. І., Фетісової Т. Л.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 03 травня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного валютного договору,

в с т а н о в и л а :

02 березня 2016 р. ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування якого позивач зазначив, що 30 травня 2007 р. між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, за № 915/06-034-368 відповідно до якого останній отримав у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 15000 доларів США зі сплатою 13% річних на поточні потреби (придбання автомобіля).

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 за вказаним кредитним договором 30 травня 2007 р. між АКБ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 було укладено договір поруки, згідно умов якого ОСОБА_7 зобов'язалася відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_6 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором 30 травня 2007 р. між АКБ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_6 і ОСОБА_8 було укладено договір поруки, згідно умов якого ОСОБА_8 зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_6 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору.

При цьому позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав ОСОБА_6 кредит, натомість, останній взяті на себе кредитні зобов'язання не виконує, внаслідок чого станом на 29 січня 2016 р. виникла заборгованість в розмірі 8177 доларів США 71 центів, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 205 683,84 грн. Вказана заборгованість складається із заборгованості за кредитом в розмірі 5000 доларів США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 125 785,85 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 1560 доларів США 02 центи, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 39 237,32 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту за кожен випадок в розмірі 1180 доларів США 54 центи, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 29 692,62 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків за кожен випадок в розмірі 437 долари США 15 центів, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 10 995,06 грн.

Загальним зборами акціонерів від 09 березня 2010 р. було прийнято рішення про зміну акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування на публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке в свою чергу, в результаті звернення з даним позовом просило стягнути на свою користь в солідарному порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заборгованість за договором про надання кредиту № 915/06-034-368 від 30 травня 2007 р. яка станом на 29 січня 2016 р. в загальній сумі становить 205683 грн. 84 коп. , а також судовий збір сплачений ним при подачі позовної заяви в розмірі 3085 грн. 26 коп.

26 квітня 2016 р. ОСОБА_6 звернувся із зустрічним позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», в якому просить визнати недійсним у цілому з моменту укладання договір кредиту № 915/06-034-368 від 30 травня 2007 р. між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», та ним, в порядку захисту прав споживачів

Зустрічний позов обґрунтовує тим, що 30 травня 2007 р. в м. Звенигородка між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 укладено договір кредиту, згідно якого кредитор надав йому грошові кошти в сумі 15000 доларів США зі сплатою 13,00 % річних з погашенням щомісячно по 125 доларів США до 10 числа кожного місяця на період з червня 2007 р. по травень 2017 р.

Вказані кошти були надані на придбання транспортного засобу, а тому цей кредитний договір є договором споживчого валютного кредитування. При цьому, в порушення вимог Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» на дату укладення спірного договору АКБ «Укрсоцбанк» не був уповноваженим банком з надання кредиту готівкою в іноземній валюті фізичній особі, оскільки не мав відповідної ліцензії.

Також всупереч вимогам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» при укладанні договору позивач не надав повної, достовірної інформації про послугу кредитування, у зв'язку з чим споживач був позбавлений можливості належним чином оцінити властивості такої послуги та можливі негативні наслідки, які можуть настати внаслідок її отримання. Графік платежів, вказаний у договорі, не містить розмежування сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, а також інших фінансових зобов'язань позичальника за кожним платіжним періодом. У кредитному договорі не зазначена сукупна вартість кредиту. Бездіяльність позивача щодо надання необхідної інформації підпадає під ознаки нечесної підприємницької практики, що є підставою для визнання договору недійсним.

Крім того, з жовтня 2008 р. позивач по первісному позову в односторонньому порядку змінив процентну ставку з 13% на 15%, про що не повідомив позичальника та поручителів, а тому розрахунок заборгованості не відповідає умовам кредитного договору, а договори поруки взагалі мають бути припинені.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 03 травня 2017 р. у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ПАТ «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного валютного договору, відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 оскаржили його в апеляційному порядку шляхом подачі відповідних апеляційних скарг та зазначили в них свої мотиви для скасування оскаржуваного рішення у відповідній його частині.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог, при цьому зазначив, що на його переконання ОСОБА_6 було відомо про зміну процентної ставки, оскільки він продовжував погашати заборгованість за кредитом і після її підняття.

Крім того вважає висновок суду про ненадання банком жодного документу для проведення судово - економічної експертизи помилковим, оскільки про розгляді судом клопотання ОСОБА_6 про призначення зазначеної експертизи останнім не було надано доказів, щодо неправильності проведеного банком нарахування заборгованості та необґрунтовано необхідність проведення експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильно застосовані норми матеріального права, якими врегульовано споживче кредитування, просив його скасувати в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог, щодо визнання недійсним кредитного договору та застосування правових наслідків недійсності кредитного договору та ухвалити в цій частині нове рішення яким заявлені ним позовні вимоги задовольнити.

При цьому послався на обставини аналогічні викладені ним в зустрічній позовній заяві.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_6 - ОСОБА_10, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги підлягають до відхилення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог по первісному позову про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що первісним позивачем не доведено розміру заборгованості належними та допустимими доказами за умови наявності спору з цього приводу. Зокрема первісним позивачем не надано суду жодних доказів повідомлення поручителів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про зміну процентної ставки з 13% до 15% хоча така зміна умов договору безперечно призвела до збільшення обсягу їх відповідальності, а тому вимоги позивача до поручителів суд вважає безпідставними.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що зазначені вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами які могли б слугувати підставою для їх задоволення.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 1046, 1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передавання грошей.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), та в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу.

В силу положень статей 3 та 627 ЦК України одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином згідно до умов договору.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи встановлено, що 30 травня 2007 р. між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 915/06-034-368, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_6 отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 15 000 доларів США зі сплатою 13% річних на строк до 29 травня 2017 р. на поточні потреби. (т. 1 а.с. 4-8)

30 травня 2007 р. між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено договір поруки, за яким остання зобов'язалась у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_6 зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором № 915/06-034-368 від 30.05.2007 р. (т. 1 а.с. 9-11)

Також, 30 травня 2007 р. між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було укладено договір поруки, за яким останній зобов'язався у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_6 зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором № 915/06-034-368 від 30.05.2007 р. (т. 1 а.с. 12-14)

31 травня 2007 р. відповідач ОСОБА_6 отримав 15000 доларів США у Звенигородському відділенні Черкаської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», що підтверджується заявою на видачу готівки та ним не заперечується. (т. 1 а.с. 15)

Згідно наданого позивачем розрахунку за кредитним договором № 915/06-034-368 від 30 травня 2007 р. ОСОБА_6 почав користуватися кредитними коштами з 31 травня 2007 р. та здійснив останній платіж на погашення кредиту 11 січня 2014 р. Заборгованість ОСОБА_6 станом на 29 січня 2016 р. становить 8177 доларів США 71 цент та складається із заборгованості за кредитом в розмірі 5000 доларів США, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 1560 доларів США 02 цента, пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 1180 доларів США 54 центи, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 29 692,62 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 437 доларів США 15 центів, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить 10 995,06 грн. (т. 1 а.с. 25-26)

Крім того встановлено, що 28 жовтня 2008 р. в односторонньому порядку без належного повідомлення відповідача ОСОБА_6 банк змінив процентну ставку з 13 % на 15 %, що не відповідає умовам кредитного договору та вимогам діючого законодавства.

Так, відповідно до п. 2.6.1, п. 2.6.2 Кредитного договору про намір змінити розмір процентів та/або комісії за дострокове погашення кредиту Кредитор зобов'язаний повідомити Позичальника не пізніше, ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладання відповідну додаткову угоду. Якщо Позичальник погодиться з такими змінами, він зобов'язаний підписати додаткову угоду та повернути її Кредитору. (т. 1 а.с. 4-8).

Обставини вказують на те, що листа № 23-022/96-434 від 10 жовтня 2008 р. про зміну процентної ставки по договору № 915/06-034-368 від 30 травня 2007 р. до 15 % річних ОСОБА_6 не отримував. (т. 1 а.с. 174, 175)

Відсутність згоди ОСОБА_6 на зміну умов договору також підтверджується тим, що додаткова угода № 1 про внесення змін до договору кредиту № 915/06-034-368 від 30 травня 2007 р. щодо зміни процентної ставки з 13 % на 15 % річних не підписана жодною із сторін договору в тому числі і поручителями. (т. 1 а.с. 176)

У зв'язку з не визнанням ОСОБА_6 розміру заборгованості за кредитним договором, а отже за існування спору щодо розміру такої заборгованості, за його клопотанням ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 05 вересня 2016 р. у справі було призначено судово-економічну експертизу. (т. 1 а.с. 213)

Згідно повідомлення експерта про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи № СЕ 2016/076 від 31 березня 2017 р. дослідити питання чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_6 перед ПАТ «Укрсоцбанк» станом на 29 січня 2016 р. умовам укладеного сторонами кредитного договору № 915/-6-034-368 від 30 травня 2007 р. (з урахуванням 13,0 % річних) та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором, чи відповідає метод нарахування банком процентів за договором кредиту умовам цього договору та вимогам Положення про кредитування ПАТ «Укрсоцбанк», чи вірно розрахована ПАТ «Укрсоцбанк» пеня за прострочення виконання зобов'язань позичальником ОСОБА_6 не видається за можливе, оскільки банком не надано жодного документу для проведення дослідження.

Суд апеляційної інстанції визнав за потрібне, щоб представник позивача за первісним позовом ПАТ «Укрсоцбанк» надав суду пояснення по долученому до позовної заяви, в підтвердження заявлених вимог, розрахунку заборгованості за спірним кредитним договором, проте останній, будучи належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, не повідомивши при цьому причин такої неявки.

Враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для задоволення первісного позову в частині стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_6 через не доведення позивачем розміру заборгованості належними та допустимими доказами за умови наявності спору, з яким в цілому погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції. При цьому колегія суддів враховує і вимоги ч. 1 ст. 146 ЦПК України, яка регламентує наслідки ухилення від участі у експертизі.

Приходячи до висновку про припинення договорів поруки суд правомірно обґрунтував їх відсутністю фактів про повідомлення банком поручителів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо зміни процентної ставки з 13% до 15% враховуючи, що така зміна умов договору збільшила обсяг їх відповідальності, порушивши при цьому і самі умови укладених з ними договорів.

На ряду з викладеним слід зазначити, що висновки суду першої інстанції, щодо відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 є обґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що оспоруваний кредитний договір укладений в письмовій формі сторонами які відповідно досягли усіх істотних умов договору, на момент його укладення, та мали відповідний обсяг цивільної дієздатності.

В свою чергу, ОСОБА_6 добровільно підписав кредитний договір та не скористався своїм правом на відкликання протягом чотирнадцяти календарних днів згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту. Він також здійснював погашення кредиту аж до 11 січня 2014 р., що також свідчить про визнання умов договору в повному обсязі, а його твердження, щодо відсутності права у АКБ «Укрсоцбанк» у наданні валютного кредиту спростовується наявною в матеріалах справи копією ліцензії № 5 від 29 грудня 2001 р. з якої вбачається, що вона видана Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (т. 1 а.с. 154).

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті.

Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг.

Банк має право надавати своїм клієнтам (крім банків) фінансові послуги, у тому числі шляхом укладення з юридичними особами (комерційними агентами) агентських договорів. Перелік фінансових послуг, що банк має право надавати своїм клієнтам (крім банків) шляхом укладення агентських договорів, встановлюється Національним банком України.

Банк здійснює діяльність, надає банківські та інші фінансові послуги в національній валюті, а за наявності відповідної ліцензії Національного банку України - в іноземній валюті.

Відповідно до копії дозволу № 5-2 від 29 липня 2003 р. Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» має право здійснювати банківські операції, визначені пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» згідно з додатком до цього розділу (т. 1 а.с. 155).

Згідно до копії додатку до дозволу № 5-2 від 29 липня 2003 р. вбачається, що АКБ «Укрсоцбанк» має право здійснювати операції з валютними цінностями, зокрема, неторговельні операції з валютними цінностями; ведення рахунків клієнтів (резидентів та нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів - нерезидентів у грошовій одиниці України; залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України (т. 1 а.с. 156).

У свою чергу посилання ОСОБА_6 на ненадання відповідачем перед укладенням кредитного договору інформації про кредитні умови, обґрунтовуючи вказане нормами Законом України «Про захист прав споживачів», не можуть бути підставою для визнання договору недійсним.

Виходячи з викладеного доводи апеляційних скарг як ПАТ «Укрсоцбанк» так і ОСОБА_6 суттєвими не являються та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи спірні правовідносини між сторонами по первісному та зустрічному позовами, суд першої інстанції вірно застосував положення норм матеріального та процесуального права, судове рішення відповідає закону та дослідженим обставинам справи, а тому підлягає залишенню без змін відповідно до положень ст.308 ЦПК України, а апеляційні скарги до відхилення, оскільки не спростовують висновків суду і їх доводи не впливають на законність ухваленого судового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 03 травня 2017 року залишити, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий :

Судді :