Справа №303/1239/17
2/303/1019/17
Номер стат. звіту - 4
27 липня 2017 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.
при секретарі Славич М.В.
з участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на автомобіль,-
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на автомобіль.
Позов мотивований тим, що 30.01.2015 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3, який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_4 був укладений усний договір купівлі-продажу, відповідно до якого він отримав у власність автомобіль Рено (Renault) моделі Кенгу (Kangoo) 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2). Зокрема, між сторонами було досягнуто згоди щодо ціни транспортного засобу, яка склала 5 500 доларів США, що станом на 13.11.2015 року по курсу НБУ становить 22,92х5500=126 060 гривень, а також порядок розрахунків за відчуження автомобіля та порядок передання автомобіля йому. Оформлення угоди було відкладено у звязку з тим, що відповідачу ОСОБА_3 терміново потрібні були кошти, а часу для зняття автомобіля з обліку в органах державної автомобільної інспекції в останнього не було, про те відповідач запевнив позивача, що згодом даний договір буде належним чином укладений. В звязку з цим, 30.01.2012 року, відповідач ОСОБА_3, який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_4 на підставі довіреності видав в порядку передоручення на імя позивача та на імя його сина - ОСОБА_5 довіреність щодо володіння, користування і розпорядження (з правом виїзду за кордон та з іншими повноваженнями в тому числі постановка та зняття з обліку в органах Державтоінспекції) транспортного засобу Рено (Renault) моделі Кенгу (Kangoo) 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2), яка була посвідчена приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_6. Строк довіреності був встановлений до 30.04.2029 року. Вказана вище довіреність була посвідчена приватним нотаріусом в присутності позивача та відповідача. Одразу після посвідчення довіреності, позивач передав суму коштів у розмірі 5 500 доларів США відповідачам. Останні, в свою чергу передали позивачу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля. Після отримання довіреності позивач перегнав автомобіль до свого місця проживання і вважав його своєю власністю, встановив магнітолу, сигналізацію, робив ремонт. Проте в даний час відповідач відмовляється належним чином оформити угоду купівлі-продажу даного автомобіля. Оскільки договір-купівлі продажу, за яким продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити певну грошову суму, був фактично виконаний, але відповідач ухиляється від належного оформлення переходу права власності. 01.08.2016 року позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення коштів сплачених за вказаний транспортний засіб, але відповідач так і не отримав їх.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив суд задоволити його з підстав наведених в позові.
Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не зявився про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином про причину неявки суд не повідомив.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявився про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, надав суду клопотання про відкладення розгляду справи, мотивуючи його тим, що він не може зявитися в судове засідання у звязку із сімейними обставинами, але доказів на підтвердження своїх доводів суду не надав.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання також повторно не зявився про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, надав суду клопотання про відкладення розгляду справи, мотивуючи його тим, що він не може зявитися в судове засідання у звязку із сімейними обставинами, але доказів на підтвердження своїх доводів суду не надав. Вивчивши заяву, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що згідно довіреності на право користування та розпорядження від 30.01.2012 року, ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_4 передав ОСОБА_5 та ОСОБА_1 право користуватися та розпоряджатися автомобілем Рено (Renault) моделі Кенгу (Kangoo) 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2).
Відповідно до довіреності на право вчиняти дії щодо управління та розпорядження автомобілем від 30.04.2009 року, ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_7 та ОСОБА_3 вчиняти від його імені дії щодо управління та розпорядження автомобілем Рено (Renault) моделі Кенгу (Kangoo) 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2).
У відповідності до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АОС 648680 власником автомобіля марки Рено (Renault) моделі Кенгу (Kangoo) 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2) є ОСОБА_4.
Відповідно до вимоги від 01.08.2016 року представник позивача ОСОБА_2 звертався до ОСОБА_3 з вимогою повернення коштів.
Згідно ст.ст.237, 244, 245 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчиняти правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.
Відповідно ст.240 ЦК України, представник зобовязаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто; він може передавати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє.
Відповідно до вимог ч.1 ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовий формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.
Згідно з положеннями ч.2 ст.218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема, шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.
Відповідно до вимог ч.2 ст.219 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.
Згідно з положеннями ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Вимогами ч.1 та ч.2 ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності невстановлена судом.
У відповідності до ч.1 та 4 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.
Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Зі змісту ст. ст. 203, 208, 626, 638, 655 ЦК України вбачається, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
ОСОБА_6 того, в Україні існує спеціальний порядок купівлі-продажу, реєстрації і перереєстрації транспортних засобів, що регламентується ЗУ Про дорожній рух та Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998р. N1388 Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, які визначають, крім іншого, порядок зняття з реєстрації транспортних засобів для їх відчуження та порядок реєстрації (перереєстрації) придбаних транспортних засобів новим власником.
Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, якою затверджений Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, мотоциклів усіх типів, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, згідно з пунктом 2 якого вони є обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб.
Відповідно до п.42 вказаного Порядку перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.
До вчинення цих дій відповідач ОСОБА_3 не мав права відчужувати автомобіль, а позивач ОСОБА_1 його придбати.
Згідно п.8 Порядку правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в ньому документами, зокрема, довідкою-рахунком, договором та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль.
Як розяснив Пленум Верховного Суду України в пункті 13 постанови Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06.11.2009 року, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини 2 ст.220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 і 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні зясувати, чи підлягає правочин обовязковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У звязку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК.
В постанові №6-162цс12 від 30.01.2013 року Верховний Суд України висловив правову позицію, яка є джерелом права, по те, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини 2 ст.220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. Момент вчинення таких правочинів згідно зі ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України, повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав та обовязків для сторін.
Також в судовому засіданні не встановлено, що відповідач ОСОБА_3 ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля, при цьому суд виходить з того, що юридичний зміст поняття ухилення складає свідоме діяння - дію або бездіяльність, що є предметом доказування в даному спорі, але, таких доказів про ухилення відповідача укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу автомобіля суду не надано.
Відсутніми є докази про те, що не посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля нотаріально відбулося з поважних причин і що сторонами втрачена можливість такого нотаріального посвідчення.
Також позивачем ОСОБА_1 та його представником ОСОБА_2 не надано будь-яких доказів того, що автомобіль ОСОБА_1 набутий правомірно, із визначених законом підстав.
Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо права власності на спірний автомобіль не ґрунтуються на законі, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити у звязку з його необґрунтованістю.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212, 214-216, 218, 223,294 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 328, 334, 662 ЦК України, суд, -
У задоволенні позову представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 щодо визнання за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб Рено (Renault) моделі Кенгу (Kangoo) 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2) - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір