КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/4652/16-ц
Провадження № 2/488/687/17 р.
21.06.2017 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючої по справі судді - Лазаревої Г.М.,
при секретарі судового засідання Бондар Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання дитини,-
Позивачка звернулася з даним позовом до відповідача, в якому просила визначити місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_2.
Позивачка позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.
Представник третьої особи вважала позов таким, що підлягає задоволенню.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Від спільного проживання у сторін народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФП № 254313, актовий запис про народження № 44.
Після закінчення спільного проживання у сторін виник спір стосовно місця проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 06.04.2017 року, вбачається доцільність визначити місце проживання ОСОБА_4, 11.01.2014 р. н., з матір'ю ОСОБА_2
При визначенні місця проживання дітей суд також враховує наявність у матері сталого доходу та місця проживання, те, що за місцем проживання позивачка характеризується позитивно.
В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральності та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.
В силу ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно зі ст. ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, маючи на меті, перш за все, інтереси дитини, приймаючи до уваги її малолітній вік, коли вона особливо гостро потребуює саме материнського догляду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволеню та необхідно визначити місце проживання дитини разом з матір'ю ОСОБА_2
Керуючись ст. ст. 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд
Позов - ОСОБА_2- задовольнити.
Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з матір"ю - ОСОБА_2.
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя: Г.М. Лазарева