Ухвала

іменем україни

20 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Кафідової О.В., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання поруки припиненою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 23 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 травня 2006 року між закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»), та ОСОБА_4 укладено договір кредиту, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 32 000 доларів США. Вказаний кредитний договір був забезпечений договором поруки, укладеним 25 травня 2006 року між банком та ОСОБА_4, ОСОБА_5 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого останнє набуло права кредитора за вказаними вище правочинами. Оскільки позивальник не виконав умови кредитного договору у нього утворилася заборгованість перед позивачем, а саме: за тілом кредиту - 260 467,98 грн., зі сплати відсотків за користування кредитом - 136 714,28 грн., за комісією - 16 233,45 грн.

Враховуючи викладене, ТОВ «Кредитні ініціативи» просило стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором.

Заперечуючи проти первісних позовних вимог, ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що укладений між сторонами договір поруки є припиненим, оскільки кредитор не пред'явив вимоги до поручителя протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 просив визнати поруку припинено.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 23 серпня 2016 року, позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором у розмірі 413 415,71 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Оскільки судові рішення оскаржуються в частині вирішення позовних вимог до боржника, а тому у решті судом касаційної інстанції не переглядаються.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 25 травня 2006 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та ОСОБА_4 укладено договір кредиту, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 32 000 доларів США.

Вказаний кредитний договір був забезпечений договором поруки, укладеним 25 травня 2006 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_4, ОСОБА_5

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого останнє набуло права кредитора за вказаними вище правочинами.

Оскільки позичальник не виконав умови кредитного договору у нього утворилася заборгованість перед позивачем, а саме: за тілом кредиту - 260 467,98 грн., зі сплати відсотків за користування кредитом - 136 714,28 грн., за комісією - 16 233,45 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Задовольняючи первісний позов в частині вирішення вимог до ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що позичальник не виконав належним чином кредитні зобов'язання, а тому у нього утворилася заборгованість. Разом з тим, позивач набув права вимоги за кредитним договором на підставі договору про відступлення права вимоги, укладеному між ним та первісним кредитором. Крім того, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази виконання боржником свого обов'язку як первісному, так і новому кредитору.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення первісних позовних вимог до ОСОБА_4Крім того, апеляційний суд відповідно до норм ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 23 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

О.В.Кафідова

О.В.Умнова