Ухвала

іменем україни

26 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Кафідової О.В., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 22 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06 жовтня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі - ВАТ «Державний ощадний банк України»), правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав у кредит у розмірі 300 000 грн. зі сплатою 21,2 % річних з кінцевим терміном повернення до 05 жовтня 2018 року. Кредитні зобов'язання були забезпечені договором іпотеки від 06 жовтня 2008 року, укладеним між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, відповідно до умов якого останні передали в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1. Позичальник не виконав своїх кредитних зобов'язань, а тому у нього утворилася заборгованість перед банком, яку сплачувати відмовляється.

Враховуючи викладене, ПАТ «Державний ощадний банк України» просило звернути стягнення на предмет іпотеки та висилити відповідачів зі спірної квартири.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2016 року позов задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 06 жовтня 2008 року, а саме: на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 68,6 кв. м, житловою площею 21,7 кв. м, зі всіма невід'ємними її при належностями, яка належить ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житлово-комунального виконавчого комітету Рівненської міської ради згідно з наказом від 27 серпня 2008 року № 451, з метою погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії від 06 жовтня 2008 року в розмірі 1 096 753,19 грн., встановивши початкову ціну реалізації предмета іпотеки у розмірі 706 443 грн., що визначена на підставі звіту про оцінку нерухомого майна, проведеного 04 грудня 2015 року суб'єктом оціночної діяльності ПП «Експерт-Рівне-Консалт». Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Надано ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Рівненського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також в органах державної реєстрації прав - структурних підрозділах територіальних органів Міністерства юстиції України, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру та реєстрації права власності на нерухоме майно, та нотаріусів, будь-яких документів (їх копії дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки) необхідних для продажу вказаної квартири. На період реалізації предмета іпотеки, передано спірну квартиру в управління ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Рівненського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк». Виселино ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Рівне. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 22 серпня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з двокімнатної квартири АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в м. Рівне та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду в частині залишення без змін рішення місцевого суду, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У решті рішення апеляційного суду не оскаржується, а тому судом касаційної інстанції не переглядається.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволені з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 06 жовтня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_4 укладено договір відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 300 000 грн. зі сплатою 21,2 % річних та з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 05 жовтня 2018 року.

На забезпечення належного виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору 06 жовтня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Також 06 жовтня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_5, ОСОБА_6 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручителі відповідають солідарно з боржником за не належне виконанням останнім взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 травня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором, яка складається з тіла кредиту в розмірі 300 000 грн., відсотків за користування кредитними коштами - 94 601,13 грн., пені по відсоткам - 10 166,36 грн.

У зв'язку з невиконанням відповідачами рішення суду заборгованість перед банком станом на 25 березня 2016 року становила 1 096 753,19 грн., яка складається із: 247 645,13 грн. - залишок простроченої позики, 310 493,96 грн. - нарахована та несплачена пеня по основному боргу, 94 768,95 грн. - нарахована та несплачена пеня по відсотках, 51 010,75 грн. - три відсотки річних на суму простроченої заборгованості за основним боргом, 15 570,66 грн. - три відсотки річних на суму заборгованості по відсотках, 377 263,74 грн. - інфляційні втрати за рахунок несвоєчасної сплати боргу та відсотків з 08 січня 2009 року по 24 березня 2016 року.

За змістом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Стаття 41 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції в нескасованій частині, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що позичальник порушив умови кредитного договору, у нього виникла заборгованість перед банком, яка не погашена, а тому іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги щодо застосування строку позовної давності, оскільки строк дії кредитного договору визначено до 05 жовтня 2018 року, а згідно з договором іпотеки вона дійсна до виконання зобов'язань за кредитним договором.

Таким чином, судом першої інстанції в нескасованій частині та апеляційним судом при розгляді справи дотримано вимоги закону.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні місцевим судом в нескасованій частині та апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 22 серпня 2016 року в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

О.В. Кафідова

О.В.Ступак