233 № 233/775/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
19 липня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С.
за участю секретаря Козловської К.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
21 лютого 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» звернулося до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 21 листопада 2013 року між ним та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №216RNCA133250001, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 139410,00 грн. строком до 21.11.2020 року зі сплатою 17,99 % річних.
В якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором №216RNCA133250001, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 21 листопада 2013 року було укладено договір поруки №216RNCA133250001, відповідно до умов якого поручитель ОСОБА_2 зобовязується нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобовязань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом.
31 травня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Правекс-Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимог за кредитними договорами № 2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним Договором №216RNCA133250001 від 21.11.2013 року, укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1, ОСОБА_2, перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».
Ухвалою суду від 26 червня 2017 року до участі у цивільній справі залучено правонаступника позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу без участі представника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином в порядку ст. ст. 74, 76 ЦПК України, причини неявки не повідомили.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 липня 2017 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи.
Дослідивши обставини справи та оцінивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 21 листопада 2013 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №216RNCA133250001, відповідно до умов якого банк зобовязався надати Позичальнику кредитні кошти в національній валюті в сумі 139410,00 грн. із встановленням терміну користування кредитом до 21 листопада 2020 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 17,99 % річних. Процентна ставка за даним договором є фіксованою. Строк користування кредитом відраховується з моменту перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника.
Відповідно до п. 1.2. кредитного договору кредитні кошти призначені для здійснення Позичальником своєчасної оплати вартості Транспортного засобу, що купується за договором купівлі-продажу Транспортного засобу № 430/2013 від 18 листопада 2013 року.
Відповідно до п. 3.1. кредитного договору, для забезпечення зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування коштами, пені за несвоєчасну сплату процентів та/або кредиту, а також відшкодування збитків у зв'язку з порушенням даного договору, Позичальник передає в заставу Банку належний йому на праві власності транспортний засіб.
Крім того, 21 листопада 2013 року з метою забезпечення належного виконання відповідачем ОСОБА_1 кредитних зобов'язань за кредитним договором №216RNCA133250001 від 21.11.2013 року, між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки №216RNCA133250001, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором нарівні з позичальником за кредитним договором.
Відповідно до п. 3.1. договору поруки, він набуває чинності з моменту його підписання сторонами, та діє до 21 листопада 2023 року.
31 травня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ КБ «Правекс-Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 2, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 31.05.2017 року та зареєстрований в реєстрі за № 492,493, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та боржниками, переходить до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».
Як вбачається із витягу з реєстру боржників до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 2 від 31.05.2017 року, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором №216RNCA133250001 від 21.11.2013 року.
Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що відповідачами не спростовано зазначений розрахунок в частині заборгованості за кредитом та за процентами за користування ним.
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені в договорі.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до вимог статті 1048 ЦК України.
За змістом положень ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601,604-609 ЦК України.
Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.
Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.
В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 1416 грн. 60 коп. з кожного.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 74, 88, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, -
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія» витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 1416 (одна тисяча чотириста шістнадцять) гривень 60 копійок з кожного.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені 19 липня 2017 року.

Суддя