Справа №415/2585/17
Провадження №2/415/1127/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

04.08.17 року Лисчианський міський суд Луганської області

у складі: головуючої судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі судових засідань Павлові О.В.

з участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, третя особа ЛКП «ЖЕК №5»,-

у с т а н о в и в:

позивач звернулася з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 є державною та знаходиться в комунальній власності КП ЖЕК №5. З відповідачем вона перебувала у шлюбі, який рішенням Лисичанського міського суду від 16.12.2010р. розірвано. В вересні 2012 р. відповідач остаточно забрав свої речі та переїхав мешкати до своєї матері за адресою: АДРЕСА_2, де і мешкає на цей час разом зі своєю дружиною та дитиною. Відповідач у спірній квартирі не проживає, обов'язки щодо сплати за надані житлово-комнальні послуги і забезпечення збереження житла не виконує. Ідповідач відсутній за місцем своєї реєстрації понад 6 місяців. Він не мешкає у квартирі, не користується нею без поважних причин. Рішенням Лисичанського міського суду від 12.02.2014р. ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позову про вселення до спірної квартири. Суд зазначив, що позивачем не доведено суду тих обставин, що відповідачка ОСОБА_2 будь-яким чином перешкоджала йому користуватися спірною квартирою та чинила перешкоди у вселені до квартири. З дня набрання рішення суду законної сили і по цей час ОСОБА_4 ніразу не прийшов до спірної квартири, не намагався вселитися до неї, маючі ключі від квартири. Тому, вона змушена завернутися до суду щодо визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням.

У судовому засіданні позивач позов підтримала. У своїх поясненнях послалась на обставини, викладені у позовній заяві, про що надала суду відповідні докази. Проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Додала, що відповідач добровільно виїхав з квартири зі своїми речами. Перешкод вселитися до неї відповідачу не чинила.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримала. У своїх поясненнях послалась на обставини, викладені у позовній заяві, додала, що позивач є наймачем спірної квартири. У 2010р. позивач розірвала шлюб з відповідачем. Рішенням Лисичанського міського суду від 12.02.2014р. ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позову про вселення до спірної квартири. Пройшло 6 років, але відповідач не намагався вселитися до квартири, добровільно її покинув. Підстав для бронювання за ним житла немає, оскільки відповідач не мешкає в квартирі більше 6 місяців без поважних причин, комунальні послуги не сплачує, має іншу сім'ю.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи, повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Відповідно до ст. 74 ч.5 п. 3 у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача , який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача та її представника cуд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Представник третьої особи - ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилася, просила справу розглядати у відсутності їх представника, рішення прийняти на розсуд суду.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала у судовому засіданні, що з сім'єю ОСОБА_4 вона знайома. ОСОБА_4 у дворі та спірній квартирі вона не бачила 5 років. Відомо, що він одружений, має дитину. Проживає у своєї матері. З приводу спірної квартири вже був суд. Після останнього суду до спірної квартири не приходив.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала у судовому засіданні, що ОСОБА_2 є її сусідкою, її колишнього чоловіка не дуже добре знає. Десь 5 років його разом з ОСОБА_2 не бачить, оскільки він з нею не проживає. Вона була у квартирі ОСОБА_2, однак речей ОСОБА_4 та його самого в ній не бачила. Спілкується з ОСОБА_2 як з сусідкою. З колишнім чоловіком не дубе спілкувалася. Їй невідомо чи мінялися замки в квартирі, чи ні.

Вислухвавши пояснення позивача та її представника, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.

Матеріалами встановлено наступне: із копії довідки Центру надання адміністартивних послуг у м. Лисичанську вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 - наймач, ОСОБА_4 - чоловік, ОСОБА_8 - донька ( а.с.12) Із виписки з особового рахунку КП «ЛЖЕК№ 5» вбачається, що квартиронаймачем за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2. Заборгованості станом на 01.04.2017р. немає (а.с.10). Відповідно до довідки №212 від 18.04.2017р. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з вересня 2012 року (а.с.11). Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 16.12.2010р. шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.7). За даними адресно-довідкового підрозділу УДМСУ у Луганській області, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Відповідно до п.10 постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р. №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Відповідно до ст.ст. 6, 8 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні " від 11 грудня 2003 року N 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обов'язковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 не проживає в квартирі АДРЕСА_1, без поважних причин більше шести місяців, тому втратив право користування спірною квартирою.

Тому, на підставі встановлених судом фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_4 втратив право користування спірним житловим приміщенням за адресою: квартира АДРЕСА_1, оскільки більше ніж 6 місяців в даній квартирі не проживає.

На підставі ст.71,72 ЖК України, керуючись ст.ст. 10,11,60,212-215,224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, третя особа ЛКП «ЖЕК№5», задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, 1984 року народження, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Лисичанським міським судом за письмовою заявою відповідачів, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя: Л.Б.Чернобривко