Справа 729/610/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 липня 2017 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі: судді Бойко В.І., при секретарі Шлапак Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка в позовній заяві до суду просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі ? частки заробітку (доходу) щомісяця на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частки заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебуває в розлученні. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, яка перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У звязку з чим змушена звернутися до суду.

Позивачка у судове засідання не зявилася, в заяві просить справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення про закінчення терміну зберігання листа ( а.с. 17, 22).

Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження судова повістка надсилається на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Враховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 224 ЦПК України та відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і обєктивному дослідженні, та керуючись законом, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвами про народження І-ЕЛ № 140853 (а.с. 3).

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Кобижчанської сільської ради від 17.05.2017 № 638 ОСОБА_1 проживає разом з донькою ОСОБА_3,яка перебуває на її утриманні (а.с. 5).

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів, інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У частині 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що сім'я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Виходячи з того, що сторони зобовязані однаково на рівних умовах забезпечувати рівень життя їхньої дитини, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, відповідач заперечень проти позову не надав, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). Такий розмір аліментів буде відповідати принципу відповідальності відповідача за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку неповнолітньої доньки і він не погіршить критично матеріальний стан відповідача, буде відповідати принципу справедливості, соціальної захищеності і розумності.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої 27 лютого 1991 року, що набула чинності для України з 27 вересня 1991 року, ст. ст. 180, 182, 183 СК України , ст. ст. 10, 11, 212-215, 218 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу)щомісячно, на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 08.06.2017 і продовжуючи до її повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень 00 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Копія заочного рішення направляється відповідачеві рекомендованим листом з повідомленням не пізніше 3 днів з дня його проголошення.

Відповідачем може бути подано заяву до Бобровицького райсуду про перегляд заочного рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення позивачем може бути подано до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький райсуд апеляційну скаргу протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами, які були в судовому засіданні і не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом десяти днів після отримання копії рішення суду.

Суддя В.І.Бойко