Справа № 367/5227/16-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/3113/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 56 24.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

24 липня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач у липні 2016 року звернулася до суду з даним позовом, в якому посилається на те, що 22.06.2013 року між нею та АТ «Дельта Банк» було укладено Кредитний договір на підставі Заяви-Пропозиції, Правил банківського обслуговування фізичних осіб у АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 банку № 001-28080-220613). Відповідно до умов Кредитного договору Відповідач надав Позивачу споживчий кредит у розмірі 22 233,09 грн., строком на 37 місяців, зі сплатою 0,01% річних з метою придбання товарів у субєкта господарювання, оплату разової комісії та оплату страхового платежу. 22.06.2013 р. між Позивачем та ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» укладено Договір добровільного страхування від нещасних випадків № 001-28080-220613 в інтересах Відповідача для страхування відповідальності Позивача в розмірі загальної заборгованості останнього перед АТ «Дельта Банк» за Кредитним договором.

В порушення вимог законодавства Відповідач не ознайомив належним чином споживача ОСОБА_2 з умовами кредитування, довідку чи повідомлення, в тому числі діючі на момент прийняття ОСОБА_4, Тарифи як окремий документ не надав, позбавив її можливості прочитати кредитний договір через дрібний шрифт тексту. Окрім того, Відповідач вказав в умовах Кредитного договору обовязок Позивача щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості, зобовязав її укладати Договір страхування, вказав третейське застереження, а також безвідкличність згоди споживача на обробку його персональних даних. Вважає, що при укладенні вказаного Кредитного договору Відповідачем порушено її права як споживача, а тому є всі необхідні підстави для визнання його у судовому порядку недійсним.

Просила визнати недійсним Кредитний договір № 001-28080-220613 від 22.06.2013 р.; зобовязати Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» прийняти у ОСОБА_2 суму залишкової заборгованості у розмірі 9 443,09 грн. у термін, що передбачався сторонами для погашення кредиту.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із висновком суду апелянт подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

За приписами ст. 1 Цивільного процесуального Кодексу України (далі ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що 22.06.2013 між ОСОБА_2 та АТ «Дельта Банк» було укладено Кредитний договір на підставі Заяви-Пропозиції, Правил банківського обслуговування фізичних осіб у АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 банку № 001-28080-220613. Відповідно до умов Кредитного договору Відповідач надав Позивачу споживчий кредит у розмірі 22 233,09 грн., строком на 37 місяців, зі сплатою 0,01% річних з метою придбання товарів у субєкта господарювання, оплату разової комісії та оплату страхового платежу (а.с. 10-11).

Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 5 п.1 Кредитний Договір складається із Заяви ОСОБА_4, Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради Директорів ОСОБА_3 від 20.03.2013 р. протокол № 14, Додатку № 1 і ОСОБА_3.

Встановлено, що на момент укладення кредитного договору позичальнику були роз'яснені умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедури виконання договору. Окрім цього, позичальник своїм підписом підтвердила, що вона була ознайомлена у письмовій формі з інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг.

Відповідно до п. 2.3 ч.5 Заяви №002-28080-220613 від 22.06.2013 року, вказано, що до підписання Позивачем ОСОБА_4 вона була ознайомлена в письмовій формі з інформацією про умови кредитування Рахунку (у формі встановлення ліміту Кредитної лінії) та орієнтовану сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України.

Згідно вищевказаної Заяви підписання її Позичальником засвідчує, що Позичальнику була надана вичерпна інформація про послуги, що йому надаються та повністю розяснені всі питання, що має Позичальник по цій Заяві.

Відповідно до п.6.1 Заяви №002-28080-220613 від 22.06.2013 року, позивач погодилась, що складовою та невідємною частиною цієї ОСОБА_4 є Правила та ОСОБА_3, з якими вона попередньо ознайомлена, повністю згодна, їх зміст розуміє й положення яких вона неухильно зобовязується дотримуватись.

Таким чином, суд першої інстанції з чим погоджується і колегія суддів , що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Крім того, колегія суддів , як і суд першої інстанції не може взяти до уваги доводи Позивача як підставу визнання договору недійсним ту обставину, що позивач не мала змоги прочитати кредитний договір через брак часу та через занадто дрібний його текст, оскільки спірний договір викладений всього на трьох сторінках і є не читабельним.

Тому суд першої інстанції і колегія суддів дійшли висновку про відсутність правових підстав для визнання спірного договору недійсними відповідно до положень частини першої статті 230 ЦК України як укладених унаслідок введення в оману позичальника з боку банку та положень статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ці норми є самостійними підставами визнання договорів недійсними; Позивач не навела доказів щодо введення її в оману під час укладення договору, оскільки його підписанням мала можливість ознайомитися з текстом та умовами договору та власноручно підписати деякі з його складових.

Також встановлено, що 22.06.2013 р. між ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» укладено Договір добровільного страхування від нещасних випадків № 001-28080-220613 в інтересах Відповідача для страхування відповідальності Позивача в розмірі загальної заборгованості останнього перед ПАТ «Дельта Банк» за Кредитним договором. (а.с. 12) Договір страхування укладено відповідно до Закону України «Про страхування», Правил добровільного страхування життя, затверджених Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 19.11.2008 р. за №0181638, із змінами та доповненнями, чинними на дату укладення Договору.

Підписавши заяву на страхування, Позивач підтвердила, що укладення Договору з її боку було добровільним і здійснювалось за її бажанням, також своїм підписом підтвердила, що ознайомлена з правилами та Програмою страхування, розуміє їх зміст і цілком і повністю погоджується з ними.

Керуючись правом, надання йому відповідно до ст. 3 Закону України «Про страхування» Позивач самостійно призначила єдиним вигодонабувачем за укладеним Договором страхування від нещасних випадків АТ «Дельта Банк».

Порядок укладення, форма та зміст Договорів страхування передбачені Закону України «Про страхування» та Цивільним кодексом України. Статтею 18 Закону України Про страхування» передбачено, що для укладення Договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком або іншим чином заявляє про свій намір укласти Договір страхування.

Позивачем була подана заява на страхування, яка є невідємною частиною Договору страхування.

Статтею 982 Цивільного кодексу України передбачені істотні умови Договору страхування, а саме: предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк Договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Всі вищевказані умови були узгоджені обома сторонами та викладені в тексті Договору страхування, що безпосередньо підтверджує легітимність укладеного Договору.

Позивач здійсненням страхового платежу приступила до виконання Договору страхування, що також свідчить про фактичне визнання його умов, оскільки своїми схвальними діями Позивач визнав правочин дійсним. Під схваленням правочину розуміються будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі повна або часткова оплата товарів (робіт,послуг), їх приймання для використання, реалізація інших прав та обовязків відповідно до укладеного правочину. Станом на дату підписання Заяви на страхування, Позивач здійснив страховий платіж у повному обсязі.

Щодо посилання позивача як на підставу визнання кредитного договору недійсним, на порушення норм п.14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» судом встановлено наступне.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно з яким третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). ОСОБА_5 України набрав чинності 12 березня 2011 року, договір укладений 22.06.2013 року.

Наведене дає підстави для висновку про те, що положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної установи), поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту.

За положеннями частини першої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини, тому визнанню недійсним підлягає тільки пункт договору про надання споживчого кредиту, який містить третейське застереження.

Позивач просила визнати недійсним весь договір, а не конкретні його пункти.

За таких обставин, підстав визнавати весь договір недійсним , як суд першої інстанції та і колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.

Згідно з вимогами ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 58 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість. Достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції проте, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

А тому, колегія суддів погоджується з тим, що судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Нових доказів або обставин, які б могли призвести до скасування рішення суду, яке обґрунтоване, апелянт не навів, а колегія суддів їх не встановила.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: