Справа № 296/4975/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Шалоти К.В.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представика органу опіки та піклування Кур"яти В.Ц.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, особа, що береучасть у справі: орган опіки та піклування в особі виконкому Житомирської міської ради про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_4, в якому просила: надати позивачу дозвіл на тимчасовий виїзд з України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Арабської Республіки Єгипет та до Турецької Республіки у період з 20.08. 2017 року по 31.10.2017 року без згоди та супроводу батька дитини.

Позов обґрунтовувався тим, що позивач проживає разом з донькою ОСОБА_5, яка перебуває на її утриманні. Батько дитини - ОСОБА_4 з часу розірвання шлюбу з позивачем у 2016 році участі у вихованні доньки не бере, розвитком дитини не цікавиться, аліменти не сплачує, а також відмовляється надати дозвіл на виїзд малолітньої ОСОБА_5 за кордон для відпочинку та оздоровлення останньої, що шкодить інтересам дитини. Також вказувала, що у проміжок часу з 20.08.2017 р. до 31.10.2017 р. має намір виїхати на відпочинок до Республіки Єгипет та після повернення до України ще раз виїхати до Турецької Республіки.

Позивач в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, направив за допомогою засобів електронного зв"язку заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності у зв"язку з перебуванням за межами України, проти задоволення позову не заперечував.

Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, вказував на те, що тимчасовий виїзд дитини за кордон відповідає її інтересам.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.01.2011 року народилася ОСОБА_5, батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 27.01.2011 року (а.с. 6).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18.05.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 7).

Як вбачається з заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 23.12.2014 року (а.с.8) вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6, аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 03.11.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

25.01.2017 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.11).

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 3 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВР України від 27.02.91 р. N 798-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 даної Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 3 ст.313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно зі ст. 4 Закону України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 "Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57, виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли вісімнадцятирічного віку.

Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

Без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, здійснюється за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Аналіз вказаних норм права свідчить, що у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про країну виїзду, строку та мети виїзду.

Частина 2 статті 4 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачає, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

У позовній заяві позивач зазначає період часу перебування дитини за кордоном та країни, до якої просить надати дозвіл на виїзд дитини без згоди батька, що відповідає вимогам закону.

З огляду на те, що надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу її батька ОСОБА_4 передбачено чинним законодавством України та відповідає інтересам неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд м. Житомира,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасовий виїзд за межі України, малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 до Арабської Республіки Єгипет та до Турецької Республіки, в період з 20 серпня 2017 року до 31 жовтня 2017 року, без згоди та супроводу її батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя К. В. Шалота