Справа № 2-168/11 Провадження № 22-ц/772/1835/2017Головуючий в суді першої інстанції Кравець В.І.
Категорія 27Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Панасюка О.С., Марчук В.С.

за участі секретаря Кирилюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 12 липня 2011 року про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2011 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулось до суду із вказаним позовом та просило суд стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 401 257 грн. 49 коп.

Із метою забезпечення пред'явленого позову позивач просив суд накласти арешт на предмет застави - квартиру АДРЕСА_1 та тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 12 липня 2011 року заяву про забезпечення позову задоволено, зокрема, окрім іншого, тимчасового обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань перед цим банком за кредитним договором № 06-2.1/1028 від 07 листопада 2007 року.

Не погодившись із постановленою ухвалою в частині забезпечення позову шляхом обмеження її у праві виїзду за межі України відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить її скасувати, а у задоволенні заяви позивача в цій частині вимог відмовити.

В іншій частині судове рішення не оскаржується, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України щодо меж розгляду справи апеляційним судом не переглядається.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Види забезпечення позову визначені ст. 152 ЦПК України. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання (ч. 5 ст. 153 ЦПК України).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, керуючись наведеними нормами процесуального права, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», фактично виходив із того, що у ОСОБА_2 перед позивачем є невиконані зобов'язання і невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони їй тимчасово виїжджати за межі України може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, яке може бути ухвалено за результатом розгляду цього позову.

Із такими висновками суду погодитись не можна, оскільки положеннями ст. 152 ЦПК України такого виду забезпечення позову, як обмеження особи у тимчасовому виїзді за межі України, не передбачено.

Натомість, у п. 7 постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що заява про забезпечення позову у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, шляхом заборони виїзду відповідача за межі України не може бути задоволена, оскільки згідно з частиною першою ст. 151 ЦПК суд вживає лише ті заходи забезпечення позову, які передбачені цим Кодексом. Заборона виїзду відповідача за межі України не може належати і до інших видів забезпечення позову (частина друга ст. 152 ЦПК), оскільки відповідно до ст. 33 Конституції України свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України можуть бути обмежені лише законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Таким чином, враховуючи, що цивільним процесуальним законодавством не передбачено застосування судом у порядку ст. ст. 151 - 153 ЦПК України такого виду забезпечення позову як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, тому у суду першої інстанції не було підстав для задоволення заяви позивача в цій частині. За таких обставин вказане судове рішення залишатись у законній силі не може та підлягає скасуванню у його оскаржуваній частині відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, з постановленням в цій частині нової ухвали про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 12 липня 2011 року скасувати в частині задоволення вимог за заявою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про забезпечення вказаного позову шляхом тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань перед цим банком за кредитним договором № 06-2.1/1028 від 07 листопада 2007 року. У задоволенні цих вимог заяви - відмовити.

В іншій частині ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 12 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : О.С. Панасюк

В.С. Марчук