Справа № 754/8254/17
У Х В А Л А

Іменем України

13 липня 2017 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Журавська О.В., перевіривши виконання вимог ст. 109-120 ЦПК України при поданні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником, суд -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Вказану позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України з огляду на наступне.

Зокрема, всупереч вимогам п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позивачем не викладено обставин та не зазначено доказів того, що шкода була завдана позивачу саме відповідачем, а саме що через винні (протиправні) дії відповідача була недостача в продукції яка доставлялась контрагентам. Зокрема, до матеріалів справи не надано Наказів «Про відшкодування збитків» за весь період зазначений позивачем, що суперечить змісту позовної заяви.

Крім вказаного, не зазначено доказів цін на продукцію, недостача якої була виявлена позивачем, та на підставі яких було здійснено розрахунок розміру матеріальної шкоди.

У порушення ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Суддя акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд, в тому числі представлення оригіналу квитанції про сплату судового збору є імперативним правилом в тому числі і для суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк на усунення недоліків.

Вище зазначене дає підстави для висновку, що позовна заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку на їх усунення.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником - залишити без руху, надавши строк на усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: