Справа № 522/5926/17
Провадження № 2/522/6758/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Нікітіної С.Й.,

при секретарі - Віноградовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Одеська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому, після уточнення вимог, просять визнати дійсним договір № НОМЕР_1 купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 01.10.1996 року на Одеській товарній біржі, за яким ОСОБА_1 яка діяла від себе особисто і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 купила у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

При цьому позивачі посилаються на те, що по договору № НОМЕР_1 купівлі-продажу нерухомого майна, укладеному 01.10.1996 року на Одеській товарній біржі - ОСОБА_1 яка діяла від себе особисто і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 купила у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

Сторони виконали договір повністю. Позивачі наразі володіють і користуються вказаною квартирою, однак не можуть розпорядитися нею, у зв'язку з недотриманням, обов'язкової зараз нотаріальної форми договору.

У судове засідання представник ОСОБА_1 не з'явилась, надала заяви, якою позов підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала, просила закінчити розгляд справи за її відсутності.

ОСОБА_2 (ОСОБА_2.) надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

У зв'язку з повторною неявкою відповідачів та третьої особи в судове засідання, повідомлених належним чином, суд в порядку ст. 169 ЦПК України вирішує закінчити розгляд справи постановленням заочного рішення на підставі наявних у справі даних і доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 підлягають задоволенню з наступних підстав.

По договору купівлі-продажу нерухомого майна № НОМЕР_1, укладеному 01.10.1996 року на Одеській товарній біржі - ОСОБА_1 яка діяла від себе особисто і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 купила у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

На підставі вказаного Договору позивачі набули право власності на вказану квартиру.

Будь-яких суперечок між сторонами з приводу вказаного договору немає, протизаконних умов угода не містить, договір фактично був виконаний. Відповідач виселилась з квартири, була знята з реєстраційного обліку за цією адресою, а у свою чергу Позивачі вселилися в квартиру, мешкають у ній та сплачують комунальні платежі.

На день укладання договору купівлі-продажу Товарні Біржі в Україні реєстрували подібні договори, посилаючись на ст.ст. 3, 15, 17 Закону України «Про товарні біржі». В даний час товарним біржам заборонені подібні операції, а нотаріуси не визнають укладені договори щодо нерухомого майна, зареєстровані Товарними Біржами, дійсними.

Відповідно до Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до с.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Однак для договорів купівлі-продажу житлового будинку (ст. 227 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року), у разі якщо хоча б однією із сторін є громадянин, установлено обов'язкову нотаріальну форму. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Відповідно до роз'яснення, даного в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (яка діяла на момент укладання договору), з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки ті угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини.

Отже, правила ст. 47 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) розповсюджуються на порядок оформлення угод щодо відчуження квартир.

Оскільки станом на сьогоднішній день Відповідач ухилилася від нотаріального оформлення договору, а тому Позивачі втратили можливість посвідчити правочин нотаріально та не може розпоряджатися своєю нерухомістю на свій розсуд без визнання договору купівлі-продажу, укладеному на біржі, дійсним, право Позивачів є порушеним.

Згідно вимог ст.657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч.2 ст.47 ЦК УРСР (1963 р.), що діяв на момент укладання договору, та ч.2 ст.220 ЦК України (2003 р.), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги Позивачів щодо визнання зазначеного договору купівлі-продажу квартири дійсним підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 47, 224, 227 ЦК УРСР 1963 р., ст. ст. 11, 16, 220, 655, 657 ЦК України 2003 р., ст.ст. 213-215, 226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати дійсним договір № НОМЕР_1 купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 01.10.1996 року на Одеській товарній біржі, за яким ОСОБА_1 яка діяла від себе особисто і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 купила у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга може бути подана через районний суд протягом десяти днів з дати проголошення рішення, а особою яка не була присутня в судовому засіданні, протягом десяти днів з дати отримання копії рішення.

Суддя:

18.07.2017