Справа № 307/329/17
Провадження № 2/307/536/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2017 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого
судді Гримут В.І.
при секретарі Тиводар В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом.
Посилається на те, що 08.02.2014 р. між ним та відповідачем було укладено договір, відповідно до якого він надав ОСОБА_2 у позику 4200 доларів США, зі строком повернення до 25.01.2015 р., щомісячними платежами у розмірі 350 доларів США.
Вказаний договір був укладений за згодою його дружини ОСОБА_3
Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується його власноручно написаною розпискою від 08.02.2014р.
Однак, ОСОБА_2 не виконав умови договору відповідно до терміну вказаному в договорі. Про причини невиконання умов договору не повідомив. На телефонні дзвінки не відповідає та ухиляється від будь-яких зустрічей.
З метою досудового врегулювання спору, 05.08.2016 р., відповідачу за адресою вказаною у договорі позики, було направлено письмову вимогу про добровільне виконання зобовязання за договором, але вказана вимога була йому повернута органом поштового звязку, у звязку з закінченням терміну зберігання.
Просить повернути йому 116760 грв., що еквівалентно 4200 доларів США, станом на день звернення до суду.
Позивач у судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився і не повідомив суду причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити виходячи з наступного.
Під час розгляду справи суд встановив, що 08.02.2014 р. ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 у позику грошові кошти на суму 4200 доларів США, які відповідач зобовязувався повертати щомісячними платежами по 350 доларів США. Ця обставина стверджується договором позики від 08.02.2014 р. та власноручно написаною розпискою ОСОБА_2 (а. с. 4, 5).
Підставою позову ОСОБА_1 є невиконання відповідачем умов договору позики щодо повернення грошових коштів у сумі 116760 грв., що еквівалентно 4200 доларів США, на день звернення з позовною заявою до суду.
Позивач направив відповідачу вимогу виконати зобов'язання, проте вона повернулася з позначкою на конверті "Закінчення терміну зберігання".
На момент розгляду справи зобов'язання залишається невиконаним.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Зі статті 208 ЦК України вбачається, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичними особами на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.
Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
З приписів статті 1047 ЦК України убачається, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
З правової позиці Верховного Суду України № 6-63 цс 13 від 18.09.2013 р. убачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
З урахуванням обставин справи, досліджених письмових доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 також слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 1167.60 грв.
За таких обставин керуючись ст.ст. 197, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 202, 207, 208, 1046, 1047, 1049 ЦК України суд,
Позов задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сто шістнадцять тисяч сімсот шістдесят гривень, що еквівалентно чотирьом тисяча двісті доларів США та одну тисячу сто шістдесят сім гривень 60 коп. судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто Тячівським районним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: Гримут В.І.