Справа № 351/32/17
Номер провадження №2/351/352/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сегіна І.Р.,

секретар Маланчук С.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивував тим, 20.02.1963 р. він одружився з ОСОБА_3. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 14.07.1991 р., а також відповідачка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. 23.12.2009р. померла його теща та мати його дружини - ОСОБА_6.

Після її смерті відкрилася спадщина. До спадкового майна відносилося будинковолодіння за адресою по вул. Ф. Рубанця, 6, с. Рудники, Снятинського району. В даному будинку окрім ОСОБА_6 проживали він та його дружина ОСОБА_3. Будинковолодіння відносилося до суспільної групи колгоспний двір. Його дружина ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_6, а тому було відкрито спадкову справу. Станом на 01.07.1990 р. в господарстві були зареєстровані і проживали: ОСОБА_6, ОСОБА_7, він- Скрипнюк Д.Д., ОСОБА_4, ОСОБА_5- відповідачка та його донька, ОСОБА_8. Оскільки, його дружна не встигла оформити право власності на спадкове майно, так як 22.05.2011р. померла. Після її смерті відкрилася спадщина. При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через невизначеність часток у майні, оскільки воно відносилося до суспільної групи колгоспного двору. Просить визнати за ним право власності на спірний житловий будинок.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно. Зустрічні позовні вимоги мотивує тим, що її дядько ОСОБА_8 був зареєстрований в спірному житловому будинку станом на 01.01.1991р.. Оскільки, дане будинковолодіння відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», то ОСОБА_8 мав прав на частку у власності, а саме: 1/6 частку. Так як вона булла також зареєстрована в спірному житловому будинку, то їй також належить 1/6 частина будинковолодіння. На час смерті дядька він фактично проживав із відповідачкою- позивачкою, а також перебував на її утриманні не менше 5 років. Вона надавала йому допомогу по догляду, оскільки він тривалий час хворів і був фактично прикутий до ліжка, потребував постійного стороннього догляду. Оскільки, після його смерті спадкоємців першої та другої черги не було, то вона є єдиним спадкоємцем за законом, як особа з числа інших родичів, які проживали з спадкодавцем. Просить визнати за нею право власності на 1/3 частину вказаного будинковолодіння, яка складається із: 1/6 частини належної їй частки в колгоспному дворі та 1/6 частини в порядку спадкування після смерті дядька ОСОБА_8. Позивач- відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зустрічні позовні вимоги визнав, його позов підтримав повністю.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, свої зустрічні позовні вимоги підтримала, позовні вимоги ОСОБА_1 визнала.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 14.05.1990р. житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул. Ф. Рубанця в с. Рудники Снятинського району належить колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_6 мати дружини позивача ОСОБА_1.

Відповідно до довідки Рудниківської сільської ради від 27.04.2010р. за ОСОБА_6 числиться господарський двір, вищевказаний житловий будинок, що знаходиться на праві приватної власності; станом на 01.07.1990р. в господарстві були зареєстровані та проживали: ОСОБА_6- голова господарства, ОСОБА_7- донька, ОСОБА_1 зять, ОСОБА_4 внук, ОСОБА_5 онука, ОСОБА_8 син; на день смерті ОСОБА_6 в господарстві були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 донька, ОСОБА_1 зять; з дня її смерті в управління спадковим майном вступила ОСОБА_3, яка залишилась проживати в житловому будинку; заповіт від імені ОСОБА_6 у сільській раді не посвідчувався.

Відповідно до довідки Рудниківської сільської ради від 26.06.2017р. у спірному господарстві станом на 15.04.1991р. були зареєстровані та проживали: ОСОБА_6 голова господарства, ОСОБА_8 син, ОСОБА_1 зять, ОСОБА_7 донька, ОСОБА_5- онука, ОСОБА_4 - онук.

ОСОБА_4 помер 14.07.1991р., що підтверджується свідоцтвом про смерть І-НМ № 402442. На день його смерті в господарстві були зареєстровані : ОСОБА_6 голова господарства, ОСОБА_8 дядько, ОСОБА_1 батько, ОСОБА_7- мати, ОСОБА_5 сестра.

Згідно свідоцтва про шлюб І-НМ № 105828, 21.11.2003р. зареєстровано шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_5. Відповідно до свідоцтва про смерть І-НМ № 105072 ОСОБА_6 померла 23.12.2009р..

Згідно свідоцтва про смерть І-НМ № 129784 ОСОБА_3 померла 22.05.2011р.. Із матеріалів спадкової справи вбачається, що нотаріальної контори позивачем ОСОБА_1 подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. На день її смерті разом із нею були зареєстровані: ОСОБА_1 чоловік та донька ОСОБА_2; заповіт від імені померлої у сільській раді не посвідчувався.

Згідно свідоцтва про смерть І-НМ № 136742 ОСОБА_8 помер 12.12.2011р.; спадкова справа після його смерті не заведена (довідка Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 26.06.2017р.). На день його смерті він проживав разом із племінницею ОСОБА_2, до дня його смерті остання здійснювала догляд свого дядька у зв'язку із потребою у сторонньому догляді, заповіт від імені померлого не посвідчувався.

Із свідоцтва про народження ІІ- НМ № 399318 вбачається, що ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_1. Відповідно до довідки відділу РАГСу від 25.09.2001р. ОСОБА_7 перемінила прізвище на «Рубанець».

Постановою Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори від 21.12.2016р. у зв'язку з невизначеністю часток у колгоспному дворі, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті дружини ОСОБА_3 та смерті ОСОБА_6, спадкоємцем якої була її донька ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав.

Технічний паспорт виданий на позивача ОСОБА_1

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності"від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ«Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року№ 885-ХІІ був введений в дію Закон України "Про власність".

Пленум Верховного Суду України упостанові від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності"(далі Постанова) роз'яснив, що положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цьогоЗакону (з 15.04.1991року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Враховуючи те, що станом на 15.04.1991 року спадкове будинковолодіння відносилося до категорії колгоспний двір, головою двору була ОСОБА_6, яка померла 23.12.2009р., а також проживали ОСОБА_8, який помер 12.12.2011р., позивач ОСОБА_1, ОСОБА_7, яка померла 22.05.2011р., відповідачка ОСОБА_5, ОСОБА_4, який помер 14.07.1991р., то кожному з його членів належало по 1/6 частині спірного будинковолодіння.

Після смерті ОСОБА_6 в управління спадковим майном вступила ОСОБА_7. Після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняв позивач, який у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Після смерті ОСОБА_8 в управління спадковим майном вступила його племінниця - відповідачка ОСОБА_10, яка до дня його смерті здійснювала догляд за ним.

Відповідно ст. 392 ЦК України, власник може пред'явити позов про визнання за ним права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідност.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи все вищевикладене, дослідивши матеріали справи, зважаючи на визнання позову відповідачем, а також визнання зустрічних позовних вимог позивачем суд дійшов висновку, що позов частково підставний та підлягає до часткового задоволення, оскільки позивач ОСОБА_1, будучи власником 1/6 частини будинковолодіння, також є спадкоємцем 3/6 частин будинковолодіння після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а тому за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на 4/6, тобто 2/3 частини спірного житлового будинку. Відповідач-позивач ОСОБА_2, будучи власником 1/6 частини будинковолодіння, є спадкоємцем 1/6 частини спірного житлового будинку, яка належала дядьку ОСОБА_8, а тому за нею слід визнати право вланості на 2/6, тобто 1/3 частину житлового будинку, що по вул. Ф. Рубанця, 6, в с. Рудники, Снятинського району. В решті позову слід відмовити.

На підставі наведеного, ст.ст. 120, 123, 529, 548, ЦК України (1963 року), ст.1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.11, 60,209, 214 - 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Ф. Рубанця, 6, с. Рудники, Снятинського району Івано-Франківської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Ф. Рубанця, 6, с. Рудники, Снятинського району Івано-Франківської області.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Снятинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Сегін І.Р.