УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 2 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 17 липня 2014 року ОСОБА_6 позичив у нього 6 тис. доларів США зі строком їх повернення до 17 вересня 2014 року, що підтверджується відповідною розпискою.

17 липня 2015 року вони уклали ще один договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_6 отримав від нього у позику 13 177 доларів США зі строком повернення до 17 серпня 2015 року.

Ураховуючи те, що позичальник грошових коштів не повернув, просив стягнути з останнього борг у розмірі 19 177 доларів США, що еквівалентно 406 273 грн 21 коп.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 3 листопада 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 борг за договорами позики від 17 липня 2014 року та від 17 липня 2015 року у сумі 406 273 грн 21 коп.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2016 року заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 3 листопада 2015 року скасовано на підставі заяви спадкоємця ОСОБА_5 про перегляд цього рішення, який повідомив суд про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер.

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з уточненими позовними вимогами, у яких просив стягнути вищевказаний борг із ОСОБА_5 на підставі ст. 1282 ЦК України.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 2 березня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. 1281 ЦК України, належним чином оцінивши докази (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що позивач, пред'явивши у листопаді 2016 року позов до спадкоємця боржника, пропустив шестимісячний строк від дня коли йому стало відомо про відкриття спадщини (14 серпня 2015 року).

Колегія погоджується з такими висновками.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 2 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта С.П. Штелик