Справа № 495/2767/17
З а о ч н е р і ш е н н я
14 липня 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого - судді Шевчук Ю.В.
при секретарі - Мамончик К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,
Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1, посилаючись на те, що відповідачка не проживає без поважних причин у житловому приміщенні - житловому будинку АДРЕСА_1 з 2014 року.
Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, згідно заяви уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав, просив задовольнити та розглядати справу за його відсутністю, проти винесенні заочного рішення не заперечував.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про день слухання справи була повідомлена належним чином, судова повістка повернута до суду з відміткою за зазначеною адресою не проживає.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Враховуючи, що відповідач був належним чином завчасно сповіщений про час і місце розгляду справи, і не з'явився в судове засідання, суд вважає за необхідним відповідно до ч.9 ст.76 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідача.
Таким чином, відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
У судовому засіданні встановлено, що позивачка являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.2006 року. Згідно даних будинкової книги у належному позивачці житловому будинку зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 З 2014 року відповідачка в належному позивачці житловому будинку не проживає. Будь-які речі відповідача у вказаному житловому будинку відсутні. Факт не проживання відповідачки в належному позивачці житловому будинку підтверджується відповідним актом ЖЕО № 1 від 15.06.2015 року.
Не зняття з реєстрації відповідача порушує майнові права позивачки, оскільки вона змушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, які нараховуються в залежності від кількості зареєстрованих осіб та не взмозі оформити субсидію.
Відповідач вибув з належного позивачці житлового будинку за власним бажанням, не користується ним тривалий час, а тому має бути визнаний таким, що втратив право на користування даним житловим приміщенням.
Згідно зі ст.ст. 71, 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин провадиться в судовому порядку.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Тобто, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Виходячи з викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.
Керуючись ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст..ст. 16, 29, 405 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 60, 74, 88, 130, 209, 212, 213-215, 218, 224 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя