Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1199/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Мурашко С. І.
УХВАЛА

Іменем України

06.07.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Мурашка С.І.

суддів Голованя А.М., Чельник О.І.

за участі секретаря Яковлєвої Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 12 квітня 2017 року і

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 12 квітня 2017 року позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою задоволено.

Визнано припиненою поруку за Договором поруки №1003/0908/45-012-Р-2 від 02 вересня 2008 року укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_2

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 551,21 грн.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги, ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_2, заперечувала проти доводів апеляційної скарги.

Представник ПАТ «Сведбанк» в судове засідання не зявився про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Оскільки неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі сторін, що відповідає положенням ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 1003/0908/45-012-Р-2 згідно якого поручитель зобовязується перед банком відповідати за виконання зобовязань, щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту/кредитної лінії згідно з кредитним договором № 1003/0908/45-012 від 02 вересня 2008 року у сумі 32 000 доларів США строком до 02 вересня 2038 року з процентною ставкою 12,5 % річних за їх використання.

Відповідно до п.3.1.1 Кредитного договору починаючи з 10 жовтня 2008 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 341,52 доларів США у термін десятого числа кожного місяця.

30 грудня 2009 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору №1003/0908/45-012 від 02 вересня 2008 року, відповідно до якої п. 2.2.1 Кредитного договору викладено в наступній редакції: «Позичальник зобовязаний в строк не пізніше 25 березня 2010 року здійснити реєстрацію прав власності на земельну ділянку, на якій розташовано Обєкт нерухомості та/або прилеглу до Обєкта нерухомості, у відповідності до вимог чинного законодавства України, отримати Державний акт про право власності на земельну ділянку та укласти договір іпотеки земельної ділянки».

Відповідно до додаткової угоди сторони домовились викласти п.1.3. Кредитного договору в наступній редакції: «З дати підписання цієї Додаткової угоди до Договору Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 12,5% річних.

Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього Договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладання додаткового правочину до цього Договору, у випадку і у порядку, встановленому у п.6.1., п.8.4. цього Договору».

Про зміну процентної ставки банк повідомляє позичальника шляхом направлення листа з повідомленням про вручення за 30 календарних днів до вступу в дію зміненої процентної ставки (п. 6.1.1. договору).

В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору № 1003/0908/45-012 від 02 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та позивачем ОСОБА_2 укладено договір поруки № 1003/0908/45-012-Р-2 від 02 вересня 2008 року, згідно якого поручитель зобовязується перед банком відповідати за виконання зобовязань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у сумі 32 000,00 доларів США строком до 02 вересня 2038 року з процентною ставкою 12,5 % річних за їх використання.

Відповідно до п.10 договору поруки сторони, керуючись умовами частини четвертої ст. 559 ЦК України встановили, що строком припинення поруки, встановленої цим договором є повне виконання позичальником або поручителем своїх обовязків, передбачених основним зобовязанням.

Відповідно до п.11 договору поруки визначено, що сторони не мають права в односторонньому порядку відмовитися від прийнятих на себе зобовязань за цим договором або змінити його умови. Сторони домовились, що будь-які зміни до основного зобовязання, крім змін, наслідком яких є збільшення обсягу відповідальності поручителя за цим договором, погоджуються між позичальником та банком самостійно без повідомлення поручителя про такі зміни.

Відповідно до п. 13 договору поруки, усі зміни та доповнення до цього договору дійсні у тому випадку, якщо вони оформленні письмово і підписані сторонами.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що порука за Договором поруки №1003/0908/45-012-Р-2 від 02 вересня 2008 року укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_2 вважається припиненою.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які зумовили збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобовязання про дострокове повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-1161цс15.

Матеріалами справи підтверджується, що додатковою угодою №1 від 30 грудня 2009 року до кредитного договору №1003/0908/45-012 від 02.09.2008 року, укладеною між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 та, яка не погоджена з поручителем ОСОБА_2, сторони дійшли згоди викласти п.3.1.1 Кредитного договору в наступній редакції: «починаючи з 10.02.2010 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п.3.2 цього договору, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 342,50 доларів США у чітко встановлений цим Договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору» (а.с.11).

На час укладання кредитного договору №1003/0908/45-012 від 02.09.2008 року п.3.1.1 був наступного змісту: «починаючи з 10.10.2008 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п.3.2 цього договору, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 341,52 доларів США у чітко встановлений цим Договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору» (а.с.5-9).

З огляду на викладене відповідно до додаткової угоди №1 від 30 грудня 2009 року сума фіксованих платежів, які позичальник зобовязаний сплачувати до 10 числа щомісячно, збільшилась з 341,52 доларів США до 342,50 доларів США, тобто на 0,98 доларів США.

Таким чином відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди, а тому відповідно до положень ч.1 ст.559 ЦК України порука вважається припиненою.

Крім того, зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення ними дій щодо реалізації прав і обовязків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, основне зобовязання полягає не в змісті кредитного договору, а в реально існуючих правовідносинах, які складаються з прав та обовязків.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, можна зробити висновок про те, що в разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Якщо банк предявить вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобовязань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, можна зробити висновок, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою, як видом забезпечення зобовязання.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 14.06.2017 року справі №6-1009цс17.

Пунктом 10 договору поруки від 02 вересня 2008 року визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання. Сторони керуючись умовами частини четвертої ст.559 ЦК України встановили, що строком припинення поруки встановленої цим договором є повне виконання позичальником або поручителем своїх обовязків передбачених основним зобовязанням.

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного виконання зобовязань позичальником або поручителем не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Матеріалами справи підтверджується, що в квітні 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до боржника ОСОБА_5 та до поручителя ОСОБА_2 про солідарне дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 1003/0908/45-012 від 02.09.2008 року в розмірі 260210,68 грн. (а.с.129-130).

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10 липня 2013 року позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» залишено без розгляду (а.с.128).

За таких обставин предявленням позову до боржника та поручителя був змінений строк повернення кредиту, а тому банк мав право предявити вимоги до поручителя протягом шести місяців після предявлення вимоги про дострокове повернення кредиту.

Залишення судом позовної заяви без розгляду не поновлює визначений договором строк його дії.

Поручитель звернувся до суду з позовом про визнання поруки припиненою 27.07.2016 року, тобто після спливу шести місяців, а тому відповідно до положень ч.4 ст.559 ЦК України порука вважається припиненою.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді А.М.Головань

ОСОБА_6