АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3941/17 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 623/3443/16-ц Винниченко П.П.
Категорія: договірні Доповідач - Швецова Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: Швецової Л.А.,

Суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

За участі секретаря: Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Восток»

на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 квітня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Восток» про розірвання договору оренди землі, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «СК Восток» про розірвання договору оренди землі.

В обгрунтування позову посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його бабуся ОСОБА_3

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Ізюмською державною нотаріальною конторою 04.02.2016 року за реєстром № 3-125 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04 лютого 2016 року за № 228, йому належить земельна ділянка пл. 3, 8915 га, розташована на території Бугаївської сільської ради Ізюмського району, кадастровий номер НОМЕР_1. За життя бабуся ОСОБА_3 згідно договору оренди землі від 16 січня 2006 року надала в оренду земельну ділянку загальною площею 4.4100 га строком на 20 років - відповідачу по справі ТОВ «СК Восток».

ОСОБА_2 31 березня та 07 квітня 2016 року попередив відповідача про намір самостійно використовувати належну йому на праві приватної власності земельну ділянку. Але відповідач у добровільному порядку не бажає розірвати договір.

07 квітня 2017 року позивачем у справі було надано до суду доповнення до позовної заяви про розірвання договору оренди землі, де зазначив, що на початку березня 2016 року він звернувся до відповідача з проханням виплатити йому орендну плату за користування земельною ділянкою та показати її місце знаходження. Працівники відповідача почали вимагати від нього укладення нового договору оренди землі від його імені, а потім будуть вирішувати питання про повернення боргу орендної плати, яка не виплачувалась після смерті його бабусі ОСОБА_3 з 2014 року. До теперішнього часу ОСОБА_2 не отримав орендної плати, відомостей про місцезнаходження та стан земельної ділянки не має, оскільки його не було допущено до його земельної ділянки. Ще раніше він надав відповідачу всі свої реквізити, в тому числі і номер банківського рахунку, але відповідач не надав жодної копійки орендної плати.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 квітня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Розірвано договір оренди землі від 16 січня 2006 року укладений між орендодавцем ОСОБА_3 та орендарем СК «Восток» в особі голови ОСОБА_4

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції ТОВ «СК Восток» звернувся на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначив, що ОСОБА_2 звернувся на адресу відповідача 15 березня 2016 року з попередженням про те, що ним отримано свідоцтво про право на спадщину на земельний пай АДРЕСА_1 а тому він не має бажання укладати новий договір оренди землі з відповідачем. При цьому жодних документів, які б підтверджували перехід права власності на земельну ділянку до попередження додано не було. Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку було зареєстровано за позивачем 04 лютого 2016 року. Зазначені відомості стали відомі відповідачу лише після звернення позивача до суду з позовом. Таким чином, відповідач повинен сплачувати позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою починаючи з 2016 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «СК Восток» підлягає задоволенню з таких підстав.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виплачує орендну плату за користування земельною ділянкою позивачу, як власнику землі, що є суттєвим порушенням умов договору оренди землі, а також, у зв'язку з тим, що відповідач відмовився повертати земельну ділянку у зв'язку з односторонньою відмовою позивача від виконання умов договору оренди землі.

Однак, погодитися з таким рішенням неможливо виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судовим розглядом встановлено, що 16 січня 2006 року між орендодавцем ОСОБА_3 та орендарем ТОВ «СК Восток» в особі голови ОСОБА_4 укладено договір оренди землі та вказаний договір було зареєстровано у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельним ресурсам» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 січня 20016 року за № 91.

Відповідно до п. 8 договору оренди землі від 16 січня 2016 року, сторонами було визначено строк дії договору 20 років.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла.

ОСОБА_2 04 лютого 2016 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, що складається з земельної ділянки, розташованої на території Бугаївської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як слідує зі статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини з оренди земельних ділянок є Закон України «Про оренду землі».

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями.

Розмір відшкодування орендодавцем збитків, завданих орендарю, повинен бути зменшений, якщо орендар навмисно або через необережність спричинив збільшення розмірів збитків унаслідок невиконання чи неналежного виконання умов договору орендодавцем або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 30, 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов'язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України.

Відповідно до змісту ст. 32 Закону України «Про оренду землі», яка регулює питання щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

У п. 32 спірного договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовані земельні ділянки до другою особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що спірний договір оренди землі не містить можливості розірвання договору в односторонньому порядку і тому, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо наявності підстав розірвання договору в односторонньому порядку за ініціативою нового власника.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з правових наслідків порушення зобов'язання може бути розірвання договору.

На вимогу однієї із сторін договорі оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону).

Відповідно до ст. 141 Земельного Кодексу України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Посилання ОСОБА_2, як на підставу для розірвання договору оренди землі, невиплату орендної плати відповідачем за користування земельною ділянкою, судова колегія вважає безпідставним.

Відповідно до ст. 148-1 Земельного Кодексу України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

У разі переходу права власності на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні, від держави до територіальної громади або від територіальної громади до держави до набувача земельної ділянки переходять права та обов'язки власника земельної ділянки за правовідносинами постійного користування нею.

Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов'язана повідомити про це її користувачів із зазначенням:

кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки;

найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім'я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника;

місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси;

платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі).

Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

З матеріалів справи вбачається, що після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_2 з заявами про виплату орендної плати не звертався, також не довів систематичний характер несплати орендної плати, що відповідно до ст. 141 Земельного Кодексу, що є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

З огляду на вищевикладене, підстав для розірвання укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки площею 3, 8915 га, розташованої на території Бугаївської сільської ради Ізюмського району, кадастровий номер НОМЕР_1, немає.

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі.

Керуючись ст.ст. 301,302, п.п.3 і 4 ст. 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Восток» - задовольнити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 квітня 2017 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Восток» про розірвання договору оренди землі - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: