УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Дмитрівського навчально-виховного комплексу Радехівського району Львівської області, третя особа - відділ освіти Радехівської районної державної адміністрації, про поновлення на роботі й оплату праці за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Львівської області від 22 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Дмтрівського навчально-виховного комплексу Радехівського району Львівської області про визнання протиправним та скасування наказу від 29 грудня 2015 року; поновлення на роботі на посаді прибиральниці Дмитрівського навчально-виховного комплексу Радехівського району Львівської області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона працювала на посаді прибиральниці службових приміщень Дмитрівського навчально-виховного комплексу з 12 січня 2004 року та наказом від 29 грудня 2015 року її було звільнено за систематичне невиконання трудових обов'язків на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. Звільнення вважає незаконним і необґрунтованим, оскільки директор Дмитрівського навчально-виховного комплексу Радехівського району Львівської області Фітковська К.В. 28-29 грудня 2015 року наказами по установі звільнила з роботи одночасно чотирьох прибиральниць, у тому числі і її. За період з 4 грудня 2015 року по 18 грудня 2015 року щодо неї було складено чотири документи: акт від 4 грудня 2015 року про неналежне прибирання закріпленої за працівником площі, акт від 8 грудня 2015 року про неналежне прибирання закріпленої за працівником площі, акт від 18 грудня 2015 року про неналежне прибирання закріпленої за працівником площі, наказ по Дмитрівському навчально-виховному комплексу Радехівського району Львівської області від 7 грудня 2015 року № 75 «Про дисциплінарне стягнення». Про їх існування вона дізналася лише після її звільнення. Директор навчального закладу приймаючи наказ про її звільнення керувалася не трудовим законодавством, а лише особистими мотивами.

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 21 червня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Дмитрівського навчально-виховного комплексу № 46 від 29 грудня 2015 року. Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді прибиральниці Дмитрівського навчально-виховного комплексу Радехівського району Львівської області з 29 грудня 2015 року. Стягнуто з відповідача на користь позивача 8 620 грн 36 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29 грудня 2015 року по 21 червня 2016 року. Вирішено питання про судовий збір.

Рішенням апеляційного Львівської області від 22 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із того, що підставою для накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на позивача був акт від 4 грудня 2015 року, при цьому підставою для звільнення був цей же акт від 4 грудня 2015 року, наказ про накладення дисциплінарного стягнення від 7 грудня 2015 року та акт від 18 грудня 2015 року, у якому йде мова про неналежне прибирання закріпленої працівником площі, а відтак суд дійшов висновку що до позивача двічі застосовано дисциплінарне стягнення за одне й те саме порушення, у вигляді догани та у виді звільнення, що суперечить вимогам закону. У порушення вимог ст. 149 КЗпП України від позивача не було відібрано пояснення з приводу невиконання чи неналежного виконання своїх обов'язків. З урахуванням зазначеного та положень ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України, суд поновив позивача на роботі, одночасно стягнувши середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, виходив із того, що процедура, встановлена законодавством про працю щодо звільнення за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, відповідачем не порушена.

Такі висновки апеляційного суду є правильними з огляду на наступне.

Судом установлено, що ОСОБА_3 наказом від 12 січня 2004 року прийнята на роботу на посаду прибиральниці службових приміщень Дмитрівської школи, яка з 11 січня 2012 року перейменована у Дмитрівський навчально-виховний комплекс.

Розпорядженням директора Дмитрівського навчально-виховного комплексу від 27 листопада 2015 року зобов'язано прибиральниць службових приміщень працювати в режимі нормованого робочого дня за графіком, встановлено чергування, визначено обідню перерву, встановлено щоденне вологе прибирання під час третього уроку в коридорах, щоденне двохразове прибирання туалетів, щоденне загальне прибирання школи.

4 грудня 2015 року комісією в складі директора ОСОБА_6, відповідального за збереження життя й здоров'я учнів під час навчально-виховного процесу ОСОБА_7, членів профспілкового комітету ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та завгоспа ОСОБА_11 складено акт про те, що під час перевірки стану прибирання класних приміщень виявлено, що коридор біля їдальні неякісно прибраний (відповідальна ОСОБА_12 згідно списку), сходова клітка між першим поверхом і фізичним кабінетом, у фойє не прибрано сміття з-під батареї (ОСОБА_13.), всі туалети не прибрані (прибирання їх закріплено згідно списку за ОСОБА_13, ОСОБА_3, ОСОБА_14, ОСОБА_12. у майстерні підвіконня і станки з шаром пилу та павутиння (ОСОБА_13.), а також не прибраний зал їдальні, не помиті плафони (не вказано на чиїй саме ділянці роботи). Коврики, які використовувалися під час посвяти пам'ятної дошки були не прибрані та залишені біля входу (на кого саме ця відповідальність покладена судом не встановлено). Комісією встановлено, що усі прибиральниці, у тому числі і позивач ОСОБА_3 неякісно прибирають відведені їм площі, що не відповідає вимогам санітарії.

Із акту від 8 грудня 2015 року вбачається, що комісія в складі всіх вчителів і батьків засвідчили, що школа не прибрана.

8 грудня 2015 року відбулися збори трудового колективу Дмитрівського навчально-виховного комплексу, батьків, учнів 9-11 класів, представників громадськості с. Дмитрів, за наслідками проведення яких вирішили: направити лист звернення громади с. Дмитрів у відділ освіти Радехівської райдержадміністрації, Радехівську районну раду, Радехівську державну адміністрацію, департамент освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації, Львівську обласну державну адміністрацію (з приводу чого не вказано). Від імені батьків висловлено недовіру прибиральницям Дмитрівського навчально-виховного комплексу, у тому числі і ОСОБА_3 Рекомендовано директору розглянути питання про звільнення усіх прибиральниць школи за неналежне виконання своїх обов'язків. Створити тимчасову комісію терміном на один місяць з повноваженнями здійснення щоденного контролю за станом прибирання приміщень навчального закладу.

Розпорядженням № 2 директора Дмитрівського навчально-виховного комплексу від 15 грудня 2015 року зобов'язано весь технічний та допоміжний персонал щоденно дотримуватися норм тривалості робочого часу; розробленого із змінами графіку чергування прибиральниць за закріпленими об'єктами в навчальному закладі; здійснювати щоденні записи обліку тривалості робочого часу у відповідний журнал чергового адміністратора; всім прибиральницям забезпечувати вологе прибирання навчального закладу відповідно до санітарно-гігієнічних вимог: щоденно, санітарні п'ятниці, генеральне прибирання в кінці місяця.

Наказом по Дмитрівському навчально-виховному комплексу від 7 грудня 2015 року ОСОБА_3 оголошено догану за систематичне невиконання посадових обов'язків, порушення розпорядження директора навчального закладу від 27 листопада 2015 року. Підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани був акт від 4 грудня 2015 року про неналежне виконання останньою своїх обов'язків.

18 грудня 2015 року, на виконання рішення засідання зборів колективу Дмитрівського навчально-виховного комплексу, батьків, учнів 9-11 класів, представників громадськості с. Дмитрів від 8 грудня 2015 року, комісією в складі ОСОБА_9 - голови профспілкового комітету, членів профспілкового комітету ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_15, завгоспа ОСОБА_11, ОСОБА_16 вчителя математики, складено акт про те, що було оглянуто приміщення школи на якість прибирання в санітарну п'ятницю. Комісія виявила, що приміщення школи неякісно прибрано, та прийшла до висновку, що прибиральниці школи, у тому числі і ОСОБА_3 безвідповідально поставилися до прибирання приміщення навчального закладу, хоча всі необхідні засоби були видані завгоспом під розписку.

Наказом від 29 грудня 2015 року позивача було звільнено за п. 3 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. Підставою для звільнення став новий проступок, що підтверджується актом від 18 грудня 2015 року про неналежне прибирання закріпленої за працівником площі та витяг з протоколу засідання профспілкового комітету від 24 грудня 2015 року.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Частиною другою статті 147 КЗпП України встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Заходами дисциплінарного стягнення є догана і звільнення (частина перша статті 147 КЗпП України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" за передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло одного року.

Отже, законодавством передбачено, що підставою звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого й не втратившого юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні її позову, суд апеляційної інстанції, на підставі доказів, наданих сторонами й належним чином оцінених судом (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивача є законним, адже вона систематично та без поважних причин не виконувала обов'язки, покладені на неї трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, а саме після оголошення позивачу догани 7 грудня 2015 року, вчинила новий проступок, що підтверджується відповідним актом, за що відповідачем було застосовано до позивача стягнення у вигляді звільнення. Крім цього суд обґрунтовано вважав, що відповідачем при звільненні працівника дотримано вимог, передбачених статтями 147-149 КЗпП України.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 22 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді:І.М. Завгородня
В.М. Коротун
Т.О. Писана
О.В. Попович