АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/441/16-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/956/К/17 ОСОБА_1
Категорія № 26 (І) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар : Борщ А.А.

за участю: представника відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства « Євраз «ОСОБА_3» - ОСОБА_4,

представника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 акціонерного товариства « Євраз «ОСОБА_3» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 акціонерного товариства « Євраз «ОСОБА_3» про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я внаслідок професійного захворювання,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року ОСОБА_5звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства « Євраз «ОСОБА_3» ( надалі ПрАТ « Євраз «ОСОБА_3» ) про стягнення моральної шкоди у звязку із ушкодженням здоровя.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5зазначив, що працюючи протягом 20 років у відповідача в шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, у зв'язку із чим висновком МСЕК від 15.12.2016 року йому первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 65% та встановлена третя група інвалідності. Через професійні захворювання позивач постійно зазнає моральні та фізичні страждання. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача у відшкодування заподіяної моральної шкоди 640000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_5задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 45000 грн. без урахування податку з доходів фізичних осіб. Стягнуто з ПрАТ « Євраз «ОСОБА_3»на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ « Євраз «ОСОБА_3», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_5у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що не доведено вину підприємства у спричинені позивачу моральної шкоди. Не доведений факт моральної шкоди позивача та протиправність діяння ( бездіяльності) відповідача, не зазначено якими доказами це підтверджується.

Вважає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки того, що позивач був звільнений у звязку із виходом на пенсію на пільгових умовах. Розмір стягнутої судом першої інстанції моральної шкоди не відповідає засадам розумності та виваженості.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, на його думку, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню знаступних підстав.

ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_5 з 1994 року до 2016 року працював на підземних робітничих професіях на ПрАТ"Євраз «ОСОБА_3 балка» ( а.с.5-6).

Український науково-дослідний інститут промислової медицини 09 червня 2016 року виявив у позивача ОСОБА_5 професійні захворювання у вигляді : вібраційної хвороби ІІ ст.. від дії загальної вібрації, деформуючий артроз, у поєднанні з пері артрозом ліктьових суглобів, трофічними порушеннями кістях; хронічне обструктивне захворювання легенів ( а.с.7).

За виявленим професійним захворюванням складено акт від 25.10.2016 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача. Відповідно до акту позивач виконував роботи в умовах впливу шкідливих факторів, які відносяться до 64 класу шкідливості із перевищенням гранічно допустимого рівня шуму, вібрації та вмісту у повітрі робочої зони шкідливих речовин, що перевищували гранично допустимий рівень (а.с.7-8).

Висновком МСЕК від 15 грудня 2016 року йому первинно, встановлено 65 % втрати професійної працездатності по професійному захворюванню 55 % - вібраційна хвороба, 10 % - ХОЗЛ, третя група інвалідності, наступний переогляд 01.12.2017 року. ( а.с. 11).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 153, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» й виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як видно з акту розслідування професійного захворювання від 25 жовтня 2016 року причиною професійного захворювання позивача є тривала робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, які виникли в результаті порушення керівництвом відповідача ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до п.19 зазначеного акту, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання ОСОБА_5, встановити неможливо, враховуючи тривалість роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів виробництва.

Не можливість встановити конкретних посадових осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, гігієнічних регламентів і нормативів, про можливість впливу шкідливих факторів, в ПрАТ «Євраз «ОСОБА_3», не знімає з відповідача обов'язку виконувати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не приймаються колегією суддів до уваги.

Враховуючи викладене, колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не було надано до суду доказів того, що відповідач є винним в отриманні ним професійного захворювання.

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_5, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, у зв'язку з тим, що професійне захворювання обмежує його життєву активність і вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Посилання ПрАТ «Євраз «ОСОБА_3» на те, що позивачем не доведено моральної шкоди не приймаються до уваги, оскільки моральні страждання, що спричинені ушкодженням здоровя доведениі виписними епікризами та поясненнями представника позивача.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Колегія суддів погоджується і з висновками суду першої інстанції в частині визначеного розміру відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача та, відповідно, відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині з наступних підстав.

Розмір моральної шкоди судом першої інстанції визначено у відповідності до п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, розмір моральної шкоди судом першої інстанції визначено виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини справи, моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, зокрема тривала праця в умовах впливу шкідливих факторів, значний відсоток втрати працездатності, які згідно висновку МСЕК 60%, встановлено третю групу інвалідності, загальний стаж роботи у шкідливих умовах праці складає 18 років, з яких 17 років позивач працював на підприємстві відповідача.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. ОСОБА_3 першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, як недоведена, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства « Євраз «ОСОБА_3» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: