Справа № 365/271/17
Номер провадження: 2/365/219/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.07.2017 року смт. Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ХИЖНОГО Р.В.

за участю

секретаря судового засідання НОСОВОЇ О.О.

представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старооржицької сільської ради Згурівського району Київської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер дядько позивачки - ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0 га, яка розташована на території Старооржицької сільської ради Згурівського району Київської області. Право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 посвідчувалось Державним актом серії НОМЕР_2, що виданий на підставі рішення 17 сесії 23 скликання Старооржицької сільської ради народних депутатів від 18.09.2001 року та зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів від 21 жовтня 2002 року за № 199. До виділу земельної частки (паю) в натурі право власності на земельний пай у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Оржиця» з місцезнаходженням Старооржицька сільська рада розміром 3,67 в умовних кадастрових гектарах посвідчувалось Сертифікатом серії НОМЕР_3, виданим 22 грудня 1997 року Згурівською районною державною адміністрацією та зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 563. Позивачка була дуже близькою із своїм дядьком, з 1998 року по день смерті ОСОБА_4 перебував на утриманні позивачки. Весь цей час вони проживали однією сім"єю, мали спільний бюджет та побут. Позивачка поховала дядька за власні кошти. Позивачка спадщину після смерті дядька прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час його смерті. Позивачці було відмовлено нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у зв'язку із відсутнітю доказів спільного проживання із спадкодавцем та факту прийняття спадщини. В досудовому порядку вирішити питання оформлення спадкових прав позивачка не має можливості. Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить суд:

1.Встановити, що позивачка ОСОБА_1 проживала однією сім"єю не менше п"яти років з ОСОБА_4 до часу його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

2.Визнати за позивачкою ОСОБА_1, як спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0 га, яка розташована на території Старооржицької сільської ради Згурівського району Київської області та належала померлому на праві власності згідно Державного акту серії НОМЕР_4.

3.В разі задоволення позову не застосовувати до відповідача ст. 88 ЦПК України.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити.

В судове засідання відповідач Старооржицька сільська рада свого представника не направила, про час і місце розгляду справи сільська рада була повідомлена у встановленому законом порядку, сільский голова ОСОБА_5 направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у відсутність представника відповідача, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Суд визнав можливим розглядати справу у відсутність представника відповідача, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та був добре знайомий з ОСОБА_4 Позивачка ОСОБА_1 є рідною племінницею ОСОБА_4 Оскільки ОСОБА_4 був одиноким та потребував стороннього догляду, позивачка у 1998 році переїхала проживати до нього. Позивачка проживала разом з ОСОБА_4 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року, піклувалась про нього, допомагала по господарству, вони мали спільний бюджет та проживали однією сім"єю. Позивачка здійснила поховання ОСОБА_4 за власні кошти.

Свідок ОСОБА_7 дав покази аналогічні показам свідка ОСОБА_6

Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0 га, яка розташована на території Старооржицької сільської ради Згурівського району Київської області. Право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 посвідчувалось Державним актом серії НОМЕР_2, що виданий на підставі рішення 17 сесії 23 скликання Старооржицької сільської ради народних депутатів від 18.09.2001 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 21 жовтня 2002 року за № 199, що встановлено з копії Державного акту на право приватної власності на землю (а.с.11), копій витягу з Книги реєстрації сертифікатів (а.с.9-10), розрахунку нормативної грошової оцінки земельної частки (паю) (а.с.12), довідки відділу Держгеокадастру у Згурівському районі (а.с.13). Після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, позивачка є спадкоємцем четвертої черги, інші спадкоємці відсутні, позивачка спадщину прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на день його смерті, що встановлено з копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.7), довідки Старооржицької сільської ради (а.с.14). Спадкова справа до майна померлого ОСОБА_4 не заводилась, заповіти останнім не складались, що встановлено з інформаційних довідок із Спадкового реєстру (а.с.25,26). Позивачці було відмовлено нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку (нотаріальна відмова - а.с.6).

В силу ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Положеннями ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

В силу ст. 80 та ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом...

Відповідно до положення ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. В ході судового розгляду встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги за законом майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4, оскільки проживала разом з ним однією сім'єю не менше п"яти років до дня його смерті. Інші спадкоємці відсутні. До складу спадщини за законом входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0 га, яка розташована на території Старооржицької сільської ради Згурівського району Київської області та належала померлому на праві власності згідно Державного акту серії НОМЕР_4. Позивачка спадщину прийняла, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час його смерті. Позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права в нотаріальних органах. Суд вважає за необхідне, встановити, що позивачка ОСОБА_1 проживала однією сім"єю не менше п"яти років з ОСОБА_4 до часу його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 року, визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом право власності на спірну земельну ділянку, а також не застосовувати до відповідача ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.1217,1218,1223,1225,1264,1268 ЦК України, ст.ст. 80,116,125,126,131 ЗК України,

ст.ст.3,88,212,215,218,223,234,256 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Старооржицької сільської ради Згурівського району Київської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задоволити повністю.

Встановити, що ОСОБА_1 проживала однією сім"єю не менше п"яти років з ОСОБА_4 до часу його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0 га, яка розташована на території Старооржицької сільської ради Згурівського району Київської області та належала померлому на праві власності згідно Державного акту серії НОМЕР_4, виданого на підставі рішення 17 сесії 23 скликання Старооржицької сільської ради народних депутатів від 18.09.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 21 жовтня 2002 року за № 199.

Не застосовувати до Старооржицької сільської ради Згурівського району Київської області ст. 88 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 ( десяти ) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 ( десяти ) днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ Р.В. ХИЖНИЙ