Справа № 369/8120/16-ц
Провадження № 2/369/1836/17
11 липня 2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Усатова Д.Д.
при секретарі Кузьменко П.О., Ярмак О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -
У вересні 2016 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 24.12.2013 року між ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) та ТОВ «СТОКШИНА» (код: 30554143) було укладено договір купівлі-продажу №016186 на продаж автомобільних шин та дисків.
Відповідно до п. 1.1. Основного договору ТОВ «СТОКШИНА» продало, а відповідач отримала та зобов'язалася оплатити автомобольні шини та диски на умовах визначених розділом 4 «Ціна товару та умови оплати товару» Основного договору.
Відповідно до п. 4.1. Основного відповідач повинен був сплатити за Товар отриманий на загальну суму 3806 (три тисячі вісімсот шість) гривень 97 копійок, з яких: 317 (триста сімнадцять) гривень 25 копійки, мав сплатити до моменту отримання товару; 3489 (три тисячі чотириста вісімдесят дев'ять) гривні 72 копійки на умовах відтермінування платежу.
Товар був отриманий у повному обсязі відповідачем, що підтверджено Актом приймання-передачі до договору від 24.12.2013 року будь-яких претензії та або зауваження з боку відповідача відсутні.
Між ТОВ «СТОКШИНА» та позивачем укладено генеральний договір відступлення права вимоги № СФ2020834 від 12.07.2013 року яким ТОВ у випадку продажу товарів може відступати право вимоги боргу до боржника.
Оскільки оплата за товар здійснювалась на умовах відстрочки (відтермінування), ТОВ з метою забезпечення отримання оплати за відвантажений товар запропонувало, а відповідач особисто погодив та уклав відповідні правочини з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ», за якими позивач сплатив ТОВ борг за відповідача та отримав право вимоги до останнього щодо оплати боргу та у випадку порушення відповідачем умов погашення - штрафних санкцій за Основним договором.
Відповідно до Генерального договору, позивач сплатив ТОВ грошові кошти в обмін на право вимоги до відповідача в сумі 3489 (три тисячі чотириста вісімдесят дев'ять) гривні 72 копійки.
Так позивач зазначає, що відповідач, порушуючи визначені умови договору здійснив лише один платіж, а саме: 16.05.2014 р. - 320,00 грн.
Залишок основного боргу, який на дату подання позовної заяви не сплачено відповідачем, становить 3169 (три тисячі сто шістдесят дев'ять) гривень 72 копійки.
Посилаючись на вищевикладене позивач просив суд: стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 3169, 72 грн.; штраф в сумі 1200 (одна тисяча двісті) гривень 00 копійок; збитки від інфляції в сумі 2008,33 грн.; 3% річних в сумі 245, 65 грн. та витрати зі сплати судового збору.
У судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв.
За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2013 року між ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) та ТОВ «СТОКШИНА» (код: 30554143) було укладено договір купівлі-продажу №016186 на продаж автомобільних шин та дисків.
Відповідно до п. 1.1. Основного договору ТОВ «СТОКШИНА» продало, а відповідач отримала та зобов'язалася оплатити автомобольні шини та диски на умовах визначених розділом 4 «Ціна товару та умови оплати товару» Основного договору.
Відповідно до п. 4.1. Основного відповідач повинен був сплатити за Товар отриманий на загальну суму 3806 (три тисячі вісімсот шість) гривень 97 копійок, з яких: 317 (триста сімнадцять) гривень 25 копійки, мав сплатити до моменту отримання товару; 3489 (три тисячі чотириста вісімдесят дев'ять) гривні 72 копійки на умовах відтермінування платежу.
Між ТОВ «СТОКШИНА» та позивачем укладено генеральний договір відступлення права вимоги № СФ2020834 від 12.07.2013 року яким ТОВ у випадку продажу товарів може відступати право вимоги боргу до боржника.
Судом встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобов'язання за договором в повному обсязі, проте відповідач в порушення умов даного договору, належним чином не виконує зобов'язання, в результаті чого за відповідачем перед позивачем наявна заборгованість.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_1 не виконував належним чином зобов'язання за договором.
За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 525, 526, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України,-
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня отримання позивачем його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: Д.Д.Усатов