Справа № 170/74/17
Провадження № 2/161/1769/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2017 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.

при секретарі Царюк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі ТВБВ № 10002/095 філії Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк», про визнання недійсним додаткового договору (кредитування) №1 до договору №283968 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ «Ощадбанк, в особі ТВБВ № 10002/095 філії Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк», про визнання недійсним Додаткового договору (кредитування) №1 до договору №283968 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 08.01.2013 року він уклав із відповідачем договір №283968 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, а 12.08.2015 року між цими сторонами було укладено додатковий договір №1 та встановлено кредитну лінію в сумі 14 500,00 гривень. Відповідачем не було повідомлено його про необхідність сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а погашення кредиту, на його думку, мало здійснюватися шляхом списання невеликих сум з пенсійної картки. В подальшому позивач дізнався, що на витрачені ним кредитні кошти в сумі 14 496 грн. відповідачем нараховані відсотки, які останній поставив вимогу сплатити. Вважає, що Додатковий договір (кредитування) №1 від 12.08.2015 року до договору №283968 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки не відповідає Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, Закону України «Про захист прав споживачів», а тому є недійсним. Просить суд визнати недійсним додатковий договір (кредитування) № 1 від 12 серпня 2015 року до договору № 283968 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, укладений між позивачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» № 10002/095 та стягнути судові витрати.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обємі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги заперечує в повному обємі, з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Положеннями статті 203 ЦК України встановлено вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Згідно з ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Судом при розгляді справи встановлено, що 12 серпня 2015 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір № 1 до договору № 283968 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, банк надав позивачу платіжну картку «MasterCаrdElectronic»та ПІН-конверт до неї.

Позивачу був встановлений кредит у сумі 14 500,00 гривень. Процентна ставка за кредитом становить: 27,00 % річних за користування кредитними коштами та є фіксованою; 0,001 % річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки (а.с. 7).

Відповідно до п. 1.4 додаткового договору № 1 до договору № 283968 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 12 серпня 2015 року встановлені додатки, які є невідємними частинами договору, а саме додаток 1 «тарифи за користування платіжною карткою, відкритою по пакету», додаток 2 «Правила користування платіжними картками, емітованими АТ «Ощадбанк», додаток 3 «ОСОБА_2 та предмет супутніх послуг та обґрунтування їх вартості», додаток 4 «Таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки», та було доповнено договір відповідними додатками (а.с. 7).

Також судом достовірно встановлено, і це підтверджується письмовими матеріалами справи, що ОСОБА_1 ознайомився з додатками, передбаченими п. 1.4 додаткового договору № 1 до договору № 283968 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 12 серпня 2015 року, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 7).

Також судом встановлено, і це вбачається із змісту позовної заяви, що ОСОБА_1 «не читав договори при їх підписанні, довіряючи банку» (а.с. 2).

Згідно змісту Додаткового договору №1, ОСОБА_1 був ознайомлений про умови надання кредитних коштів, про що свідчить його особистий підпис на цьому Додатковому договорі (а.с. 7).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно п. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Разом з тим ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане у пропозиції укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 642 ЦК України, особа яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Особистий підпис позивача на Додатковому договорі №1 та додатках до нього свідчить про те, що ОСОБА_2 погодився на всі умови, запропоновані відповідачем, які визначені у Додатковому договорі №1 та прийняв їх.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору, а не в процесі виконання умов договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі № 6-1341цс15, яка, відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для застосування судом при розгляді даної справи.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що позивачем на засадах змагальності сторін суду не доведено та не надано доказів у відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України, щодо обґрунтованості заявленого позову. При цьому позивачем вчинено всі необхідні дії для укладення оскаржуваного додаткового договору та отримання грошових коштів, які були ним особисто отримані та використані для задоволення власних потреб. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 526, 527, 626, 627, 638, 642 ЦК України ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позову до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання недійсним додаткового договору (кредитування) №1 до договору №283968 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.В. Ковтуненко