УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Коротуна В.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Служба у справах дітей Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_6, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визнати недійсним складений від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дев'ятої київської державної нотаріальної контори 05 травня 2004 року, зареєстрований в реєстрі за № 7-769.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його батько ОСОБА_7, у зв'язку з чим він, як спадкоємець першої черги, звернувся до П'ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте державний нотаріус повідомив йому, що 05 травня 2004 року ОСОБА_7 склав заповіт, згідно якого на випадок смерті належну йому на праві власності частину квартири АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_5

Посилаючись на те, що зі змісту оспорюваного заповіту неможливо встановити точну волю заповідача щодо особи, на користь якої складно заповіт, оскільки у ньому крім прізвища, ім'я та по батькові не зазначено інших відомостей про спадкоємця, а тому особа, на користь якої складно заповіт, є незрозумілою, а волевиявлення його батька не відповідало його волі, ОСОБА_4 просив задовольнити позовні вимоги.

Крім того, у зв'язку з тим, що для позивача особа, на користь якої складено заповіт, є невідомою, позов було пред'явлено до всіх відомих йому осіб, що мають однакове прізвище, ім'я та по батькові з особою, зазначеною в заповіті у якості спадкоємця, а саме: ОСОБА_8 (АДРЕСА_5), ОСОБА_5 АДРЕСА_6 ОСОБА_5 (АДРЕСА_2), ОСОБА_5 АДРЕСА_7, ОСОБА_5 АДРЕСА_8 ОСОБА_5 АДРЕСА_9 та ОСОБА_5 АДРЕСА_10

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва роз'єднано поєднані в одному проваджені позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка проживає за адресоюАДРЕСА_11

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 січня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилено, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, врахували відповідність складеного ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 заповіту вимогам Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, яка була чинна на час його посвідчення, та виходили з того, що відповідачка у справі не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, у той час, як із відповідною заявою звернулась ОСОБА_8, яка не є відповідачем у цій справі, а також врахувавши заперечення відповідачки, надані в приміщенні Калінінського районного суду м. Санкт-Петербурга на виконання судового доручення Солом'янського районного суду м. Києва, в яких вона пояснила, що у неї немає родичів в Україні, і ані позивача, ані спадкодавця вона не знає, у зв'язку з чим суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_5, яка мешкає АДРЕСА_12 є неналежним відповідачем у справі.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.М. Коротун

О.В.Попович