Справа №359/3307/17
Провадження №2/359/1599/2017
14 липня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Борця Є.О.,
при секретарі судового засідання Коробові О.П.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,
В квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунто-вує його тим, що 17 вересня 1986 року сторони уклали шлюб. Позивач не бажає жити однією сімєю з ОСОБА_1, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому ОСОБА_2 просить суд розірвати шлюб.
У судовому засіданні позивач підтримує позов та просить суд задовольнити його.
ОСОБА_1 не зявився у судове засідання. Він у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується розпискою (а.с.16).
На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд постановив протокольну ухвалу про прове-дення заочного розгляду цивільної справи у відсутності відповідача.
Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлено, що 17 вересня 1986 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Палаці одруження м. Жданова Донецької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №3076. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІV-НО №482711 від 17 вересня 1986 року (а.с.3).
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.
Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.
Встановлено, що ОСОБА_2 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з ОСОБА_1 не допускається.
З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між ними, допустимо розірвати.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Встановлено, що ОСОБА_2 сплатила судовий збір в розмірі 640 гривень. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Предявлений нею позов задоволений в повному обсязі.
З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 640 гривень.
Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ст.ст.213-215, 218, ч.1 ст.224 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розір-вання шлюбу задовольнити.
Шлюб, укладений 17 вересня 1986 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований у Палаці одруження м. Жданова Донець-кої області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №3076, розірвати.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на оплату судового збору в розмірі 640 гривень.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протя-гом 10 днів з дня його оголошення.
Відповідач має право подати лише заяву про перегляд заочного рішення до Борис-пільського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач набуде право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Київської області в загальному порядку.
Суддя
Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_4