Справа №2-3775/11 20.07.2017 20.07.2017 20.07.2017
Провадження №22-ц/784/1647/17
Справа № 2-3775/11 Головуючий у суді першої інстанції Агєєва Л.І.
Провадження № 22ц/784/1647/17 Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
Ухвала
іменем України
20 липня 2017 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:
головуючого Лисенка П.П.,
суддів: Коломієць В.В. та Шаманської Н.О.,
із секретарем судового засідання Лептугою С.С.,
за участі:
представника стягувача - ОСОБА_1 ,
переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 липня 2016 року, постановлену за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Заводський відділ ДВС),

в с т а н о в и л а:
02 червня 2016 року ОСОБА_2 , який є боржником у зведеному виконавчому провадженні, через свого представника ОСОБА_3 , звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Заводського ВДВС у зупиненні зведеного виконавчого провадження та зобов`язати державного виконавця зупинити зведене виконавче провадження відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з проходженням ним військової служби під час мобілізації у Збройних Силах України.
В запереченнях на скаргу Головний державний виконавець Заводського відділу ДВС Буділовська О.О. та представник стягувача ПАТ «Державний ощадний банк України» посилалися на безпідставність вимог заявника.
Ухвалою Заводського районного суду м Миколаєва від 02 липня 2016 року скаргу задоволено.
Постановлено визнати відмову головного державного виконавця Заводського відділу ДВС у зупиненні зведеного виконавчого провадження №35433026 неправомірною та зобов`язано головного державного виконавця зупинити зведене виконавче провадження № 35433026 на час проходження військової служби у Збройних Силах України боржника ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі представник стягувача ПАТ «Державний ощадний банк України», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 383 ЦПК України ч. 1 ст. 12, ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Заводському відділі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження № 35433026 з примусового виконання стягнень з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» на загальну суму 1 404 710 грн. 31 коп. та звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення вказаної суми боргу.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2014 року замінено боржника в частині звернення стягнення заборгованості на користь банку за кредитним договором № 10 від 12 березня 2012 року на 1/2 частину предмета іпотеки, в межах його вартості - житлового будинку та належних до нього відповідних надвірних будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_2 на ОСОБА_4 (т. 2 а.с.33).
У зв`язку з цим, постановою державного виконавця від 30 березня 2016 року замінено назву сторони виконавчого провадження - боржника в частині з ОСОБА_2 на ОСОБА_4 (т. 2 а.с.63).
23 травня 2016 року державним виконавцем в межах зведеного виконавчого провадження №35433026 висунуто вимогу надати доступ для безперешкодного проведення опису майна за адресою: АДРЕСА_1 .
11 червня 2015 року ОСОБА_2 призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період (т. 2 а.с.38-39).
02 червня 2016 року ОСОБА_2 , діючи через свого представника ОСОБА_3 за довіреністю від 24 жовтня 2013 року, звернувся до державного виконавця з проханням зупинити виконавче провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (т. 2 а.с. 64).
Листом державного виконавця від 16 червня 2016 року йому повідомлено про відсутність підстав для зупинення виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (надалі - Закон №606-XIV).
Відповідно до ст.1 Закону №606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Згідно ч.1 ст.6 цього Закону державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
У ч.1 ст.17 Закону №606-XIV зазначено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.
Згідно п.3 ч.1 ст. 37 Закону №606-XIV виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі проходження боржником строкової військової служби у Збройних Силах України, передбачених законом інших військових формуваннях, якщо згідно з умовами служби провадження виконавчих дій неможливе, чи на прохання стягувача, який проходить строкову військову службу в Збройних Силах України або інших військових формуваннях.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.38 Закону №606-XIV виконавче провадження може бути зупинено у разі прохання боржника, який проходить строкову службу Збройних Сил України чи інших передбачених законом військових формувань, якщо рішення неможливо виконати без його участі.
У ч.6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (надалі - Закон №2232-XII) зазначено, що видами військової служби є: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Згідно ч.1 ст.15 Закону №2232-XII на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку).
Як вбачаться з матеріалів справи, представником боржника ОСОБА_3 було подано заяву до Заводського відділу ДВС заяву від 02 червня 2016 року, у якій він повідомив, що боржник з 11 червня 2015 року перебуває на військовій службі під час мобілізації. До заяви були додані наказ військового комісара Заводського районного військового комісаріату м. Миколаєва від 11 червня 2015 року № 148 про те, що матрос запасу ОСОБА_2 призвано в команду НОМЕР_1 та направлено для проходження військової служби до військової частини ПП НОМЕР_1 , с. Ульянівка, Миколаївської області та довідку військової частини пп. В4264 від 08 липня 2015 року, згідно якої матрос ОСОБА_2 05 липня 2015 року призваний на військову службу до в/ч пп. В4264, смт. Старичі Львівської області відповідно до Указу Президента України № 15 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» (т.2 а.с. 38-39).
У зв`язку з зазначеним на підставі довіреності від 24 жовтня 2013 року представник стягувача просив державного виконавця зупинити виконавче провадження.
Зважаючи на вищезазначені положення законодавства, а також враховуючи той факт, що згідно виданої довіреності боржник відповідно до п. 1 ст. 9 Закону №606-XIV реалізував свої права і обов`язки у виконавчому провадженні через свого представника ОСОБА_3 , якому надав всі права передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а також те, що у зведеному виконавчому провадженні, щодо виконання рішення суду про звернення стягнення на 1/2 частину предмета іпотеки, було замінено боржника ОСОБА_2 на ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що всі подальші дії щодо примусового виконання виконавчого документу не можливо провести без участі боржника та проведення подальших виконавчих дій є не можливим, а умови служби боржника впливають на можливість їх вчинення державним виконавцем.
За виписаних обставин та взявши до уваги п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціально-правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким передбачено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, колегія вважає, що у державного виконавця були підстави для зупинення виконавчого провадження, а він цього безпідставно не вчинив.
У зв`язку з цим, відмову головного державного виконавця Заводського відділу ДВС у зупиненні зведеного виконавчого провадження №35433026 слід визнати неправомірною та покласти на нього зобов`язок зупинити зведене виконавче провадження № 35433026 на час проходження військової служби у Збройних Силах України боржника ОСОБА_2 .
Оскільки цього ж, з таких же мотивів дійшов і суд 1 інстанції, то підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а тому її слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 383, 384, 387 ЦПК України, колегія суддів -
ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відхилити.
Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 липня 2016 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Головуючий П.П. Лисенко
Судді : Н.О. Шаманська
В.В.Коломієць