Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1370/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

Іменем України

12.07.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

секретар Бодопрост М.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною ОСОБА_2 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Гайворонської міської ради про визнання рішення недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та визнання права користування спільним майном, відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, Гайворонської міської ради про визнання рішення недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання права користування спільним майном, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що з 1982 року він проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1, обладнаному каналізацією з виводом у вигрібну яму. До грудня 2011 року цей будинок був двоквартирним, мав одну адресу. Він викупив квартиру в цьому будинку з державної власності за договором купівлі-продажу від 02 липня 1992 року та на підставі свідоцтва про право власності від 21 листопада 2012 року . будинок з господарськими спорудами за цією адресою належить йому і у його користуванні знаходиться присадибна земельна ділянка для обслуговування зазначених будівель.

22 грудня 2011 року рішенням № 401 Гайворонської міської ради, двоквартирному будинку по вул. Піонерській, 4 надано статус житлового будинку садибного типу та виділено в окремі домоволодіння з присвоєнням земельним ділянкам (присадибним) окремих адрес, а саме: йому - вул. Піонерська, 4, а ОСОБА_3 - вул. Піонерська, 4 «а».

Площа земельних ділянок визначена по фактичному користуванню йому та ОСОБА_3 рішенням Гайворонської міської ради №411 від 08 вересня 2011 року.

Рішенням Гайворонської міської ради від 27.01.2012 р. про яке він дізнався у 2014 році було затверджено висновки про технічний стан будівель у домоволодінні по вул. Піонерській, 4 «а», а саме будинку із спорудами та водонепроникливого вигрібу, який перебував у спільному користуванні.

Таким чином міська рада надала відповідачу ОСОБА_3 право приватизувати каналізаційну систему і після приватизації відповідач перекрила йому доступ до каналізаційної системи, внаслідок чого він не може належним чином обслуговувати свій будинок, зявилися сирість, затоплення каналізаційними відходами.

Вважає, що міська рада не мала права приймати таке рішення, бо каналізація повинна була залишатися у спільному користуванні. Просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Гайворонської міської ради № 426 від 27 січня 2012 року в частині затвердження технічного стану вигрібу та передачі вигрібу у власність ОСОБА_3 та зобовязати відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні вигрібною ямою, яка розташована на земельній ділянці по вул. Піонерська, 4 «а» в м. Гайвороні, визнати за ним право користування цією вигрібною ямою та стягнути з відповідачів на свою користь 15 000грн. на відшкодування моральної шкоди (т.1 а.с.1-6).

Справа розглядалась після скасування рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2015 року та ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2016 року про залишення рішення без змін, в касаційному порядку ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (т.1 а.с.158-161).

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено (т.2,а.с.68-73).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення його вимог.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2І підтримав доводи апеляційної скарги, а відповідач ОСОБА_3 заперечила проти них і просила рішення суду залишити без змін.

Представник Гайворонської міської ради, належним чином повідомлений чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, надав письмові заперечення на апеляційну скаргу та просив розглянути справу в його відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України його неявка не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що до грудня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали в двоквартирному житловому будинку, який мав єдину адресу: вул. Піонерська, 4 в м. Гайвороні та спільно користувалися вигрібною ямою, яка знаходилася на прибудинковій території цього будинку (а.с.21), хоча ще 02 липня 1992 року ОСОБА_2 свою квартиру №1 викупив у Дистанції цивільних споруд Одеської залізниці (т.1,а.с.20).

Як свідчить зміст договору купівлі-продажу від 02 липня 1992 року ОСОБА_2 вигріб не купував.

За спільною заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 рішенням десятої сесії Гайворонської міської ради шостого скликання № 411 від 08 вересня ОСОБА_4 встановлено (виділено) площу присадибної ділянки по вул. Піонерській, 4 кв.№1 розміром 873, 0 кв.м. по фактичному користуванню, а ОСОБА_3 АДРЕСА_1 меншим розміром - 760,0 кв.м. (т.1,а.с.17).

Рішенням виконкому Гайворонської міської ради № 401 від 22 грудня 2011 року двоквартирному будинку №4 по вул. Піонерській в м. Гайвороні надано статус житлового будинку садибного типу, а квартири за спільною заявою позивача та відповідача ОСОБА_3 виділено в окремі домоволодіння з окремими адресами. Присадибній земельній ділянці ОСОБА_3 надано адресу: вул. Піонерська, 4-А, а присадибній ділянці ОСОБА_2 залишено адресу: вул. Піонерська, 4 (т.1,а.с.18).

Рішенням виконкому Гайворонської міської ради № 426 від 22 січня 2012 року відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухомість від 07 лютого 2002 року затверджено висновки КП «Будпроект» про технічний стан будівель у допомоволодінні ОСОБА_3 по вул. Піонерській, 4-А (житлового будинку, інших будівель та споруд, у тому числі водонепроникливого вигрібу); зобовязано БТІ оформити право власності на ці будівлі за ОСОБА_3 (т.1,а.с.19).

На підставі цього рішення ОСОБА_3 отримала свідоцтво від 22 лютого 2012 року про право власності на вказане нерухоме майно по вул. Піонерській, 4-А (а.с.13), яке зареєстроване в БТІ 22 лютого 2012 р. (т.1, а.с.14).

У свою чергу рішенням виконкому Гайворонської міської ради № 663 від 26 вересня 2012 року за ОСОБА_5 визнано право приватної власності на домоволодіння в м. Гайвороні по вул. Піонерська, 4 та зобовязано БТІ взамін договору купівлі-продажу від 02.07.1992 року на підставі рішення виконкому Гайворонської міської ради від 22.12.2011 р. «Про надання статусу садибного житлового будинку двоквартирному будинку по вул. Піонерській, 4» видати ОСОБА_2 свідоцтво про право приватної власності на вказане домоволодіння (т.1 а.с.15).

ОСОБА_2 це свідоцтво отримав 21 листопада 2012 року, за яким житловий будинок по вул. Піонерській, 4, будівлі і споруди, окрім вигріба є його власністю (а.с.11). Свідоцтво установленому законом порядку зареєстровано 22 листопада 2012 року (т.1,а.с.12).

Зазначеними письмовими доказами підтверджується, що за спільною заявою позивача і ОСОБА_3 були визначені дві окремі садиби з точно визначеною площею земельних ділянок, кожен із власників отримав у власність ті будівлі, які знаходяться на виділених їм у користування земельних ділянках. Пізніше ОСОБА_3 приватизувала свою земельну ділянку,що підтверджується наданою позивачем копією Державного акту серії ЯК №092794 виданого їй за рішенням Гайворонської міської ради № 833 від 14 червня 2012 року.

За таких обставин суд першої інстанції вірно зазначив, що відсутні підстави вважати, що рішення № 426 від 27 січня 2012 року про передачу у власність ОСОБА_3В будівель і споруд є незаконним, оскільки воно грунтувалося на попередній домовленості сторін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 пояснила, що після того, як було виділено їй та позивачу земельні ділянки у дві окремі по фактичному користуванню, вигрібна яма виявилась на наданій їй земельній ділянці. Позивач почав чинити перешкоди у користуванні водою,перекрив воду до її будинку. Вона виготовила технічну документацію та приєдналась до централізованої системи водопостачання. Розташована на належній їй на праві власності земельній ділянці вигрібна яма не відповідає санітарним нормам. У позивача існує можливість приєднатись до централізованої системи водовідведення.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2014 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Гайворонської міської ради, третя особа відділ Держземагенства в Гайворонському районі про визнання незаконним та скасування рішення Гайворонської міської ради про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки по вул.Піонерській,4-а в м.Гайвороні, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_3, відшкодування моральної шкоди (т.2,а.с.14-17,22-27). Суд прийшов до висновку, що рішення Гайворонської міської ради № 833 від 14 червня 2012 року прийняте в межах повноважень міської ради і підстави для визнання його незаконним та скасування відсутні.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2014 року, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення безоплатного земельного сервітуту на право вільного доступу, користування та обслуговування вигрібної ями по вул. Піонерській,4-а м.Гайворон (т.2, а.с.18-21). Суд виходив з того, що позивачем не доведено, що вказана потреба в користуванні чужим майном (вигрібною ямою) не може бути задоволена іншим способом ніж встановлення сервітуту на користування вигрібною ямою, яка утримується та обслуговується за рахунок ОСОБА_3 та, що такий спосіб є найменш обтяжливим для власника.

Вигрібна яма це господарська (присадибна) споруда, тобто земельне поліпшення, що не належить до будівель та приміщень, призначена для виконання спеціальних технічних функцій.

Вигрібна яма - це ємність, де збираються всі нечистоти, продукти людської життєдіяльності.

Як свідчать матеріали справи, спірна вигрібна яма була побудована у 60-70х роках у звязку з відсутністю централізованого водовідведення та використовувалась мешканцями двоквартирного будинку по вул. Піонерській,4 в м. Гайворон.

Після набуття права власності на квартири в будинку, а саме позивачем за договором купівлі-продажу від 02 липня 1992 року та відповідачем ОСОБА_3 внаслідок приватизації у 2012 році, сторони здійснили фактичний поділ будинку в натурі. Кожен з них став власником окремого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, з присвоєнням відповідної адреси, що підтверджується Свідоцтвами про право власності на нерухоме майно. Позивач є користувачем земельної ділянки по вул. Піонерській, 4 в м. Гайворон, а відповідач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки по вул. Піонерській,4-а в м.Гайворон, на якій розташована спірна вигрібна яма.

Як підставу для визнання незаконним та скасування рішення Гайворонської міської ради № 426 від 27 січня 2012 року про затвердження висновків про технічний стан будівель у домоволодінні ОСОБА_3 по вул.Піонерській,4-а м. Гайворон в частині затвердження технічного стану споруди водо непроникливого вигребу та передачі водонепроникливого вигребу у власність ОСОБА_3, позивач зазначає порушення законодавства України про приватизацію.

Субєктами приватизації відповідно до Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, є всі громадяни України, які мають право отримати безоплатно квартиру (будинок), яку вони займають. Передача житла у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир у приватизації житла, яке вони займають, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду.

Рішення міської ради є правовим актом індивідуальної дії, його дія закінчується виконанням цього рішення, а саме оформленням права власності на ОСОБА_3.

Разом з тим, у прохальній частині позовної заяви позивач не просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на вказані будівлі (повністю чи частково), видане ОСОБА_3, що вказує на те, що оспорюваним рішенням права позивача не порушуються (ст.3 ЦПК України), позивач не оспорюючи право власності відповідача, просить визнати за ним право користування вигребом, який є власністю відповідачки.

Оскільки позивач не є власником вигрібної ями, не укладав будь-яких угод щодо цього майна, певний час користувався ним за згодою ОСОБА_3, підстави для захисту прав та інтересів позивача у обраний ним спосіб, відсутні.

Відповідно до статей 391,393, 396 ЦК вимоги, які заявив позивач у позовній заяві, можуть заявлятися лише власником, або особою, яка має право на чуже майно.

Суд першої інстанції всебічно і повно зясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку та прийшов до правильного і обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову у звязку з безпідставністю позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, є такими, що не ґрунтуються на законі.

Посилання позивача на те, що суд не врахував його пояснення про те, що він не підписував акт погодження меж земельних ділянок, про неможливість облаштування вигрібної ями на земельній ділянці, яка перебуває в його користуванні, є безпідставними, оскільки вказані обставини були предметом розгляду при вирішенні позовів позивача про визнання незаконним і скасування рішення Гайворонської міської ради і визнання недійсним державного акту на право власності на землю, а також про встановлення земельного сервітуту, і не є предметом розгляду в даній справі.

Згідно довідки Новоархангельського міжрайонного управління ГУ Держсанепідслужби у Кіровоградській області від 15 жовтня 2014 року, на яку посилається позивач, згідно п.2.22 наказу МОЗ України № 145 від 17 березня 2011 року «Про затвердження Державних санітарних норм і правил утримання територій населених місць» влаштування вигребів від стін житлових будівель і споруд передбачено на відставні не менше 20 метрів (т.2,а.с.49).

Відповідно до довідки Управління Держпродспоживслужби в Гайворонському районі від 15 травня 2017 року № 184, за результатами обстеження встановлено, що вигрібна яма по вул. Піонерській,4а в м. Гайворон розташована на відставні 12 метрів від житлового будинку ОСОБА_3 та на відстані 16 метрів до сусіднього житлового будинку ОСОБА_2, що не відповідає санітарним вимогам (т.2,а.с.61).

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Гайворонський комунальник» (т.2, а.с.13) центральне водовідведення проходить по провулку Затоцького в м. Гайворон, на відстані 80 м від житлових будинків по вулиці Піонерська,4 та Піонерська,4а. Підключення до системи центрального водовідведення можливе при отриманні замовником (споживачем) технічних умов та виготовленні робочого проекту.

В ході розгляду справи, ОСОБА_3 просила суд застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову з цих підстав.

У звязку з встановленням судом безпідставності позову, висновок суду про відсутність за таких обставин підстави для застосування строку позовної давності, є обґрунтованим.

Суд оцінив надані сторонами докази в їх сукупності, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315,319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді О.Л.ОСОБА_6Мурашко