Справа № 530/1823/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

12.07.2017 року місто Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Демянченка С.М.

секретарі Соловей Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 сільської ради Зіньківського району Полтавської області до ОСОБА_2, третя особа управління Держпродспоживслужби в Зіньківському районі, державна архітектурно-будівельна інспекція України про усунення перешкод,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 сільська рада Зіньківського району Полтавської області звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа управління Держпродспоживслужби в Зіньківському районі, державна архітектурно-будівельна інспекція України про усунення перешкод.

З позову вбачається, що ОСОБА_1 сільською радою неодноразово розглядалося питання щодо перенесення незаконно збудованої вигрібної ями з місця проходження мережі центрального водогону в селі Шилівка Зіньківського району Полтавської області ОСОБА_2, яка незаконно без будь-яких дозвільних документів збудувала її за межами власного домогосподарства по вулиці 40-річчя Перемоги,11, в селі Шилівка Зіньківського району Полтавської області на землях загального користування на місці проходження мережі водопостачання. В місці розташування вигрібної ями вже відбулось кілька аварій мережі водопостачання, а саме пориви труб. Це сталося внаслідок руйнування грунту в вигрібній ямі, яка знаходиться в місці проходження мережі водопостачання, що призвело до потрапляння нечистот до централізованої мережі питного водопостачання мешканців села. 28 жовтня 2016 року комісія ОСОБА_1 сільської ради Зіньківського району Полтавської області обстежила частину земельної ділянки комунальної власності, яка прилягає до садиби ОСОБА_2 по вулиці 40 - річчя Перемоги, 11, в селі Шилівка Зіньківського району Полтавської області. В ході обстеження було встановлено, що на земельній ділянці прилеглій до приватної садиби родини ОСОБА_2 з боку проїжджої частини вулиці було виявлено металевий люк вигрібної ями, самовільно побудованої на землях комунальної власності на відстані 15,5 від вуличного шахтного колодязя, 1.7 метрів від вуличного водогону, 1.7 метрів від асфальтованого покриття вуличної дороги та 2.7 метрів від цегляного паркану, який належить сімї ОСОБА_2. Глибина ями становить 3,25 м. Паркан збудований на межі «Червоної лінії». Стіни вигрібної ями збудовані з червоної цегли. На час перевірки стічні води у ямі відсутні. Також було виявлено місце де була розташована додаткова вигрібна яма, паралельно до цегляного забору, збоку асфальтованого проїзду, відстань від стінки однієї ями до стінки другої ями 3,10 метрів. Комісією було підтверджено самовільне будівництво каналізаційної ями на землях комунальної власності ОСОБА_1 сільської ради Зіньківського району Полтавської області.Позивач в позові посилається на те, що вигрібна яма є самочинним будівництвом, оскільки збудована на земельній ділянці, яка відноситься до земель загального користування, без відповідного дозволу з грубим порушенням діючих будівельних та санітарних норм. В звязку з вищевикладеним ОСОБА_1 сільська рада Зіньківського району Полтавської області звернулася з позовом до суду в якому просила суд ухвалити рішення яким зобовязати ОСОБА_2, ліквідувати вигрібну яму шляхом демонтажу (засипати землею), яка знаходиться на землях загального користування в місці проходження мережі водопостачання за межами домоволодіння розташованого по вулиці 40-річчя Перемоги,11, в селі Шилівка Зіньківського району Полтавської області та стягнути судовий збір.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 сільської ради Зіньківського району Полтавської області ОСОБА_3 та за довіреністю ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, та просили їх задовольнити, посилаючись на те, що будівельні роботи зі спорудження вигрібної ями ОСОБА_2 проводила без отримання відповідних дозволів. Відповідач ОСОБА_2 та її представник за довіреністю ОСОБА_5 позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні, послались на заперечення, яке приєднано до матеріалів справи (а.с.83-86). Представник третьої особи управління Держпродспоживслужби в Зіньківському районі за довіреністю ОСОБА_6 проти заявлених позовних вимог не заперечував, представник державної архітектурно-будівельної інспекції України у судові засідання не зявився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника, при розгляді справи покладається на розсуд суду ( а.с.31).

Суд,заслухавши пояснення осіб які беруть участь у справі, допитавши свідків, представника ПП БТІ Інвентаризатор ОСОБА_7, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 сільської ради Зіньківського району Полтавської області до ОСОБА_2, третя особа управління Держпродспоживслужби в Зіньківському районі, державна архітектурно-будівельна інспекція України про усунення перешкод підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно довідки Зіньківського відділення Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції від 26.11.2015 року ОСОБА_1 сільська рада є органом місцевого самоврядування (а.с.5). Рішенням ОСОБА_1 сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 28.10.2016 року про розташування вигрібної ями на землях комунальної власності ОСОБА_1 сільської ради вирішено звернутися з позовом до Зіньківського районного суду Полтавської області, щодо демонтування самовільно збудованої вигрібної ями, розташованої на землях комунальної власності ОСОБА_1 сільської ради біля житлового будинку ОСОБА_2 (а.с.9). Рішенням дев'ятої сесії сьомого скликання ОСОБА_1 сільської ради від 20.12.2016 року про звернення до Зіньківського районного суду Полтавської області з приводу вигрібної ями ОСОБА_2,яка знаходиться на землях комунальної власності ОСОБА_1 сільської ради Зіньківського району Полтавської області вирішено, звернутися з позовом до Зіньківського районного суду Полтавської області, щодо демонтування самовільно збудованої вигрібної ями,розташованої на землях комунальної власності ОСОБА_1 сільської ради біля житлового будинку ОСОБА_2 ( а.с.10). Згідно акту комісії ОСОБА_1 сільської ради Зіньківського району Полтавської області від 15 травня 2017 року, щодо обстеження частини земельної ділянки комунальної власності, яка прилягає до садиби ОСОБА_2 по вулиці 40-річчя Перемоги,11, вбачається, що врезультаті перевірки встановлено, що на земельній ділянці прилеглій до приватної садиби сімї ОСОБА_2 з боку проїжджої частини вулиці було виявлено металевий люк вигрібної ями, самовільно побудованої на землях комунальної власності. Схематично яма розміщена на відстані 15.5 м. від вуличного шахтного колодязя, 1.7 метрів від вуличного водогону, 1.7 метрів від асфальтованого покриття вуличної дороги та 2.7 метрів від цегляного паркану, який належить ОСОБА_2 Глибина ями становить 3.25 м., сам паркан збудований на межі Червоної лінії. Стіни вигрібної ями збудовані з червоної цегли. На час перевірки стічні води у ямі відсутні, з огляду видно, що яма непрацююча. Комісія підтвердила самовільне будівництво ОСОБА_2 каналізаційної ями на землях комунальної власності ОСОБА_1 сільської ради( а.с.62-63).

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Згідно ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 являється власником житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: село Шилівка, вулиця 40-річчя Перемоги, 11, Зіньківського району Полтавської області та побудувала вигрібну яму, яка знаходиться за межами земельної ділянки і розташована на землях комунальної власності. Місце побудови вигрібної ями суперечить будівельним нормам.

В силу ст.ст.4, 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» громадяни мають право на безпечні для здоров'я і життя умови побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище. Законодавством України громадянам можуть бути надані й інші права щодо забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя. Підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об'єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектування і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об'єктів зобов'язані дотримувати вимоги санітарного законодавства.

Згідно ст. 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вимоги містобудівної документації є обов'язковими для виконання всіма суб'єктами містобудування.

Згідно ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати дозвіл на виконання будівельних робіт, що видається органами державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі.

Згідно з п. 3.11 Положення «Про надання дозволу на виконання будівельних робіт» індивідуальним забудовникам житлових будинків, господарських та побутових споруд дозволи на виконання будівельних робіт надаються на підставі заяви забудовника, документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, дозволу на будівництво об'єкта містобудування, який видається відповідним органом виконавчої влади, проектної документації, погодженої місцевими органами справах містобудування і архітектури, а також зобов'язання виконавця робіт, якщо будівництво здійснюється підрядним способом.

Згідно п.3.25а, п.3.26 Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських сільських поселень» ДБН 360-92» (примітка 5) вигрібні ями дворових вбиралень повинні бути виконані з конструкцій, які запобігатимуть фільтрації фекальних стоків у ґрунті; відповідно до санітарних вимог дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 м., від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб.

Відповідно до роз'яснень, наданих Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012 року, самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 Цивільного кодексу України, статтею 103 ЗК України.

При вирішенні справи по суті, суд бере до уваги пояснення представників позивача щодо порушення відповідачем норм і правил при будуванні вигрібної ями та перешкоджання тим самим вільно користуватися своєю власністю. Твердження відповідачки ОСОБА_2 що нею засипано землею вигрібну яму, суд не приймає до уваги, оскільки такий факт не підтверджений жодними доказами, а позивач заперечує щодо цих обставин.

Відповідно до ч.4 ст.376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

За правилами ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, у випадку якщо проведення перебудови будівництва є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення суд може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила самовільне будівництво, провести відповідну перебудову. Отже, саме ця норма закону є підставою для прийняття рішення про знесення самочинного будівництва у зв'язку із порушенням норм ДБН 360-92* Містобудування. При цьому, слід акцентувати особливу увагу на тому, що для прийняття рішення про знесення об'єкта слід було б обов'язково встановити наявність умов, передбачених згаданою ст.376 ЦК України, а саме: істотне відхилення від проекту; суперечність суспільним інтересам або порушення права інших осіб; істотного порушення будівельних норм і правил; неможливість проведення перебудови.

Пунктом 1.1 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України 17.03.2011 № 145, передбачено, що вигрібна яма (вигріб) - це інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів.

Відповідно до п.2.22 Державних санітарних норм та правил місць - вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок утримання територій населених навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 метрів.

Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства, які передбачені ст.103 Земельного кодексу України та полягають в тому, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Спірні питання щодо місць розміщення вигребів на території присадибної ділянки розглядаються у порядку вирішення земельних спорів згідно з законодавством.

В умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м., при цьому відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. При цьому слід враховувати напрямок схилу ділянки.

Судом встановлено, що первинна інвентаризація господарства за адресою село Шилівка, вулиця 40-річчя Перемоги, буд.11, Зіньківського району Полтавської області ПП Полтавським Бюро технічної інвентаризації Інвентаризатор проведена в 1990 році, при первинній інвентаризації спірної вигрібної ями зазначено не було, що підтверджується копією зведеного акту та схематичного плану. Нерухоме майно в домоволодінні побудоване згідно будівельного паспорту на забудову земельної ділянки від 10.06.1987 року. У відповідності до діючого законодавства на момент закінчення будівництва та проведення первинної технічної інвентаризації станом на 1990 рік право власності виникло в момент закінчення будівництва і не передбачалося обовязковості його реєстрації і виникнення права власності з моменту такої реєстрації. При цьому здійснювався облік житлового фонду громадян шляхом реєстрації, а не реєстрація права власності . При здійсненні державної реєстрації права державний реєстратор після 2013 року не звертався до ПП Полтавського Бюро технічної інвентаризації Інвентаризатор в порядку ст.10 та ст.18 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з метою перевірки відомостей про відсутність суперечностей між зареєстрованими правами та правами які заявлені для реєстрації, наявність обєктів, що введені в експлуатацію та на підставі ст.3 та ст.5 вищезазначеного закону в частині визнання державою речових прав на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року на момент виникнення яких діяло законодавство, що не передбачало обовязковості державної реєстрації та заборони внесення відомостей до державного реєстру прав обєктів нерухомого майна, що не введено в експлуатацію, тому суд критично оцінює другу перереєстрацію, оскільки державний реєстратор при проведенні реєстрації не звертався до ПП Полтавського Бюро технічної інвентаризації Інвентаризатор для звірки, а приймає до уваги першу реєстрацію, і вважає що відповідач ОСОБА_2 в порушення норм діючого законодавства дозволу на побудову вигрібної ями при її спорудженні не отримувала і документи, які б підтверджували факт законності побудови цієї очисної споруди та введення її в експлуатацію у неї відсутні, а сама вигрібна яма побудована на землях комунальної власності. Суд критично оцінює посилання представника позивача ОСОБА_2, за довіреністю ОСОБА_5 про те, що позивач пропустив строки позовної давності звернення до суду, оскільки вигрібна яма була збудована за часів СРСР, то ці твердження спростовуються письмовими доказами дослідженими в судовому засіданні та показаннями свідка представника ПП БТІ Інвентаризатор ОСОБА_7, допитаного в судовому засіданні,який підтвердив,що спірна вигрібна яма збудована самовільно, без будь-яких дозвільних документів на землях загального користування та не введена в експлуатацію.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 без відповідного дозволу, самочинно, побудувала вигрібну яму з грубим порушенням діючих будівельних та санітарних норм, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 сільської ради Зіньківського району Полтавської області про усунення перешкод.

Відповідно до статті 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам, документально підтверджених, тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 сільської ради необхідно стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 90, 91, 103, 104, 152, 158 ЗК України, ст. 376, 391, 396 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 сільської ради Зіньківського району Полтавської області до ОСОБА_2, третя особа управління Держпродспоживслужби в Зіньківському районі,державна архітектурно-будівельна інспекція України про усунення перешкод - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 ліквідувати шляхом демонтажу (засипання землею) самовільно збудовану вигрібну яму,яка знаходиться на землях загального користування в місці проходження мережі водопостачання за межами домоволодіння розташованого по вулиці 40-річчя Перемоги, 11, в селі Шилівка Зіньківського району Полтавської області .

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки села Шилівка, вулиця 40-річчя Перемоги, 11, Зіньківського району Полтавської області,індивідуальний ідентифікаційний номер суду невідомий на користь ОСОБА_1 сільської ради Зіньківського району Полтавської області судові витрати сплачений судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст виготовлено:12.07.2017 року.

Суддя