Справа № 152/1021/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 липня 2017 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання права на завершення приватизації і одержання свідоцтв про право власності на земельні ділянки,

встановив:

27.06.2017 року ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, звернувся до Шаргородського районного суду з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації і одержання свідоцтв про право власності на нерухоме майно, яким є 1/2 частина земельних ділянок за №178, загальною площею 2,1307 га, в тому числі 0,9945 га ріллі та 1,1362 га багаторічних насаджень, розташованих за межами населеного пункту на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в процесі роздержавлення та приватизації земель Сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства ім. 9-ої Кримської кавалерійської дивізії с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області після смерті 05.05.2014 року ОСОБА_3, який прийняв, але не оформив спадщину після смерті 22.04.2007 року ОСОБА_4

Мотивуючи позовні вимоги ОСОБА_2 зазначив, що 05.05.2014 року помер дядько позивача ОСОБА_3, який по день смерті проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається, зокрема, із 1/2 частини грошового внеску з нарахованими відсотками і компенсаціями, 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться по провулку Робочий, 10, в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області та права на незавершену приватизацію його спадкодавцем ОСОБА_4 земельної ділянки (частки, паю) за №178 площею 2,1307 га, в тому числі 0,9945 га ріллі та 1,1362 га багаторічних насаджень, що знаходиться за межами населеного пункту на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району і виділені спадкодавцю ОСОБА_4 відповідно до розпоряджень Шаргородської районної державної адміністрації від 30 серпня 2006 року за №388 та від 08.10.2008 року за №413.

Позивач є спадкоємцем спадкового майна за заповітом від 21.11.2013 року. Інших спадкоємців немає.

Спадщину позивач прийняв та вже частково оформив.

При оформленні спадщини на земельні частки (паї) встановлено, що спадкодавець дядька позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 був працівником та акціонером СВАТ ім. 9-ої Кримської кавалерійської дивізії і включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) в ході роздержавлення та приватизації земель СВАТ.

Зазначене підтверджується наявністю прізвища ОСОБА_4 за порядковим номером 178 в додатках №1 та №2 до розпорядження Шаргородської РДА від 08.10.2008 року №413 «Про затвердження протоколу розподілу земельних ділянок, проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) громадянам, які мають право на земельну частку (пай) на території Рахнівсько-Лісової сільської ради та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки».

При житті ОСОБА_4 розпочав приватизацію земельних ділянок в процесі роздержавлення та приватизації земель СВАТ ім. 9-ої Кримської кавалерійської дивізії на території Рахнівсько-Лісової сільської ради, але не встиг завершити, так як помер. Не встиг оформити свої спадкові права і ОСОБА_3, оскільки також помер.

При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вказані земельні ділянки через відсутність державних актів чи інших правовстановлюючих документів про право власності батьків на ці земельні ділянки.

Про те, що означені земельні ділянки не є самовільно зайнятими свідчить наявність розпоряджень Шаргородської районної державної адміністрації від 30.08.2006 року №388 «Про затвердження проекту роздержавлення та приватизації земель сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства ім. 9-ої Кримської кавалерійської дивізії на території Рахнівсько-Лісової сільської ради», від 08.10.2008 року №413 «Про затвердження протоколу розподілу земельних ділянок, проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) громадянам, які мають право на земельну частку (пай) на території Рахнівсько-Лісової сільської ради та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки», тобто рішень про передачу у власність земельних ділянок.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності на оформлення спадкових прав від 15.06.2017 року (а.с.26), не зявилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутності його та позивача через неможливість прибути в судове засідання, позовні вимоги підтримує у повному обсязі з тих підстав, що зазначені в позові. Просить позов задовольнити (а.с.81).

Представник відповідача Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області в судове засідання не зявився. Рахнівсько-Лісовий сільський голова ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Рахнівсько-Лісової сільської ради, у якій також зазначив про те, що відповідач позов ОСОБА_1 визнає та не заперечує щодо його задоволення (а.с.64).

В судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому представники позивача та відповідача заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності та у відсутності позивача, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України.

Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 22.04.2007 року в с. Рахни-Лісові помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №078326 (а.с.12), який по день смерті проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно із записом в погосподарській книзі на погосподарському номері на день смерті спадкодавця проживали та були зареєстровані: син ОСОБА_3, дочка ОСОБА_6, онук ОСОБА_7 (а.с.15).

05.05.2014 року помер дядько позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ №296925 (а.с.9).

ОСОБА_4 при житті зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він матиме право, заповів в рівних частках ОСОБА_7 та ОСОБА_3, що підтверджується заповітом від 16.04.2007 року, посвідченим секретарем виконкому Рахнівсько-Лісової сільської ради та зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за №440, який на день смерті заповідача не змінено і не відмінено (а.с.13), а також довідкою, виданою виконкомом Рахнівсько-Лісової сільської ради 23.10.2007 року №3675 (а.с.14).

Спадкоємець ОСОБА_4 за заповітом ОСОБА_3 спадщину після смерті останнього прийняв, що підтверджується матеріалами спадкової справи №421/08 (а.с.35-53) та частково оформив свої спадкові права, зокрема на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться по провулку Робочий, 10 в с. Рахни-Лісові, який належав померлому ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області 14.09.1987 року (а.с.39), та 1/2 грошового внеску з нарахованими відсотками і компенсаціями, що зберігається в Рахнівсько-Лісовій філії Шаргородського відділення Ощадбанку №2914/030 на особовому рахунку №4708 (а.с.49, 51). Проте повністю оформити спадщину після смерті ОСОБА_4 не встиг, оскільки помер 05.05.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №296925 (а.с.9) та довідкою виданою виконкомом Рахнівсько-Лісової сільської ради від 15.06.2017 року №60 (а.с.10).

Спадкоємцем за заповітом від 21.11.2013 року, що посвідчений секретарем виконавчого комітету Рахнівсько-Лісової сільської ради та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №154 після смерті ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1 (11).

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 належить, в тому числі, право на завершення приватизації на земельну ділянку за №178, загальною площею 2,1307 га, в тому числі 0,9945 га ріллі та 1,1362 га багаторічних насаджень, що знаходиться за межами населеного пункту на території Рахнівсько-Лісової сільської ради, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в процесі роздержавлення та приватизації земель Сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства ім. 9-ої Кримської кавалерійської дивізії с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області ОСОБА_4, спадщину на 1/2 частину якої прийняв, але не оформив ОСОБА_3

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв позивач ОСОБА_1

Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи №529/14 до майна померлого 05.05.2014 року ОСОБА_3 (а.с.57-63).

З оглянутої у судовому засіданні технічної документації щодо роздержавлення земель Сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства ім. 9-ої Кримської кавалерійської дивізії на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області вбачається, що розпорядженням голови Шаргородської РДА від 12.05.2008 року №190 «Про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) громадянам (бувшим працівникам СВАТ ім. 9-ої Кримської Кавалерійської дивізії) на території Рахнівсько-Лісової сільської ради» надано дозвіл на проведення землевпорядних робіт, на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) громадянам (бувшим працівникам СВАТ ім. 9-ої Кримської Кавалерійської дивізії), які мають право на земельну частку (пай) на території Рахнівсько-Лісової сільської ради, з них: працівникам СВАТ (згідно додатку №1), пенсіонерам СВАТ (згідно з додатком №2) (а.с.65-71).

З додатку №2 до розпорядження голови РДА від 12.05.2008 року №190 «Список пенсіонерів СВАТ ім. 9-ої Кримської Кавалерійської дивізії, які мають право на земельну частку (пай) на території Рахнівсько-Лісової сільської ради», що міститься у вказаній Технічній документації, під №59 значиться ОСОБА_4 (а.с.68-69).

Відповідно до розпоряджень голови Шаргородської РДА від 30.08.2006 року за №388 «Про затвердження проекту роздержавлення та приватизації земель сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства ім. 9-ої Кримської кавалерійської дивізії на території Рахнівсько-Лісової сільської ради» та від 08.10.2008 року №413 «Про затвердження протоколу розподілу земельних ділянок, проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) громадянам, які мають право на земельну частку (пай) на території Рахнівсько-Лісової сільської ради та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки», затверджено проект роздержавлення та приватизації земель СВАТ, визначено землі, що підлягають поділу та передачі працівникам та пенсіонерам СВАТ для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, затверджено протокол розподілу земельних часток (паїв) між громадянами, які мають право на земельну частку (пай), затверджено проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), передано у власність земельні ділянки у розмірі частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно із списками (додатки 1, 2), прийнято рішення про видачу державних актів на право власності на земельні ділянки спадкоємцям померлих громадян, що мали право на земельну частку (пай) згідно з додатками 3, 4 (а.с.20-25, 76-80).

З додатків за №1 та №2 до розпорядження голови РДА від 08.10.2008 року №413 «Список громадян, яким видаються державні акти на право власності на землю на території Рахнівсько-Лісової сільської ради», вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4 включений до Списку за №№158, 162; зазначено номер земельної частки (паю) 178, площа ріллі в гектарах 0,9945, площа багаторічних насаджень в гектарах 1,1362 (а.с.23, 25).

Спадкодавець ОСОБА_4 включений до протоколу розподілу земельних ділянок, земельних часток (паїв) на території Рахнівсько-Лісової сільської ради за №331 (а.с.75).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 розпочав процедуру приватизації земельних ділянок відповідно до норм чинного на той час земельного законодавства України, проте документів про право власності на земельну ділянки не отримав, так як помер.

Враховуючи що спадкодавець ОСОБА_8 при житті не завершив процедуру приватизації земельної ділянки, виділеної ОСОБА_4, спадкоємцем якого він є за заповітом і спадщину після смерті якого прийняв, то право на завершення приватизації і отримання правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, не може оформити спадщину на означену земельну ділянку через відсутність документів про право власності, у звязку із чим 21.06.2017 року державним нотаріусом Шаргородської ДНК ОСОБА_9 відмовлено позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом (а.с.7-8).

Рахнівсько-Лісовою сільською радою не продовжено позивачу процедуру приватизації означених земельних ділянок, що входять до складу спадщини після смерті ОСОБА_3., оскільки, відповідно до норм діючого на сьогодні цивільного та земельного законодавства, це не входить до компетенції органу місцевого самоврядування.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗК України, ЦПК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України.

Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття, в тому числі внаслідок спадкування, та припинення права власності.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України).

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч.1 ст.1233 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

В силу ст.116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку, в силу вимог ст.126 ЗК України, оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тобто свідоцтвом про право власності.

Статті 81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку правовстановлюючого документа на земельну ділянку; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування.

За приписами ст.ст.1217, 1218 ЦК України та ст.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94, право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Із досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що спадкодавці ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у визначений законом спосіб не набули права власності на земельну ділянку №178, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,9945 га ріллі та 1,1362 га багаторічних насаджень, оскільки не завершили процедуру їх приватизації та не отримали правовстановлюючих документів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно із ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Визнання за позивачем права на завершення приватизації земельних ділянок не порушує права та інтереси інших осіб.

Оскільки право ОСОБА_1 на оформлення його спадкових прав на спадщину померлого ОСОБА_3 порушено, то воно підлягає судовому захисту.

Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до абз.6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини 4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Враховуючи, що відповідачем Рахнівсько-Лісовою сільською радою визнано позовні вимоги ОСОБА_1, то суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.3, 6, 10, 11, 60, 212-215, 218, 223 ЦПК України, на підставі ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1225, 1258, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст.81, 116, 125, 126 ЗК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання права на завершення приватизації і одержання свідоцтв про право власності на земельні ділянки задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, жителем ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом від 21.11.2013 року після смерті 05.05.2014 року ОСОБА_3 право на завершення приватизації та одержання свідоцтв про право власності на 1/2 частину земельної ділянки №178, загальною площею 2,1307 га, що складається із земельних ділянок 0,9945 га ріллі та 1,1362 га багаторічних насаджень, розташованих за межами населеного пункту на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області, наданих спадкодавцю ОСОБА_4 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в процесі роздержавлення та приватизації земель Сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства ім. 9-ої Кримської кавалерійської дивізії с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, спадщину після смерті якого, що сталася 22.04.2007 року, прийняв, але не оформив ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: