УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, про встановлення факту розірвання шлюбу фіктивним за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 24 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про встановлення факту розірвання шлюбу між відповідачем та ОСОБА_6, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 18 лютого 2014 року, фіктивним.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з 1958 року по серпень 2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали однією сім'єю. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер у віці 80 років. Однак, за декілька місяців до своєї смерті ОСОБА_6 розірвав шлюб з відповідачем, а саме - 18 лютого 2014 року. Факт розірвання шлюбу між подружжям ОСОБА_6 позивач вважає фіктивним, оскільки до самої смерті ОСОБА_6 подружжя проживало в одній квартирі за адресою реєстрації відповідача, подружжя було пов'язане спільним побутом, вело спільне господарство. Крім того, під час хвороби ОСОБА_6, який протягом останніх місяців свого життя був у безпорадному стані, відповідач доглядала за ним, купувала та давала ліки. Указує, що причиною розірвання шлюбу між подружжям ОСОБА_6 стало ухилення від виконання зобов'язань перед нею, що виникло на підставі розписок, згідно з якими відповідач позичила в неї грошові кошти для оплати пайових внесків за квартиру в будинку кооперативу «Прогрес» по АДРЕСА_1

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано фіктивним розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 18 лютого 2014 року, в Книзі реєстрації розірвань шлюбів актовий запис № 22 від 18 лютого 2014 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 24 січня 2017 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 108 СК України за заявою заінтересованої особи розірвання шлюбу, здійснене відповідно до положень ст. 106 цього Кодексу, може бути визнане судом фіктивним, якщо буде встановлено, що жінка та чоловік продовжували проживати однією сім'єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини.

У статтях 10, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ст. ст. 212, 214 ЦПК України повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі та зібрані докази, вірно застосував положення чинного сімейного законодавства й дійшов по суті правильного висновку щодо недоведеності позовних вимог, оскільки ОСОБА_4 не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того факту, що ОСОБА_5 та її померлий чоловік не мали наміру припиняти шлюбні стосунки та що після розлучення вони продовжували жити однією сім'єю.

Зазначені висновки судів відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного рішення апеляційного суду, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:М.Є. Червинська
І.М. Завгородня
О.В. Попович