РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2017 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Тітовій І.В., за участю позивача та представника

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Укрветсанзавод» про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що на підставі наказу державного підприємства «Укрветсанзавод» №225-К/16 від 28 жовтня 2016 року його незаконно звільнено з посади директора філіалу Хмельницької філії ДП «Укрветсанзавод» вважає звільнення незаконним та просить поновити на роботі, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу.

У судове засідання позивач та представник з'явився, підтримав уточнення до позовних вимог, надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився проте, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заперечив проти позовних вимог.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно наказу державного підприємства «Укрветсанзавод» №225-К/16 від 28 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади директора філіалу Хмельницької філії ДП «Укрветсанзавод» за одноразове грубе порушення трудових обов'язків згідно п.1 ст.41 КЗпП України про що зроблено запис у трудовій книжці .

Підставою для звільнення стала нестача муки в кількості 23,305 тонн яка виявлена 14 вересня 2016 року в результаті інвентаризації готової продукції.

Крім цього, в супереч вимог ч.2 ст.47 КЗпП розпорядження, не видавалося порушнику трудової дисципліни та не відбиралось пояснення в позивача в силу вимог ст.149 КЗпП України яка визначає, що стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку та до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Суд вважає, що важливим елементом застосування п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України є звільнення керівника за порушення, яке має ознаку одноразовості. Так, і рішення компетентного органу, власника підприємства, і наказ про звільнення мають містити чітко сформульоване одноразове порушення, яке стало підставою звільнення керівника. За своїм змістом наказ про звільнення не повинен містити цілу систему порушень, за які був звільнений позивач, а лише одноразове грубе порушення, бажано, конкретних трудових обов'язків.

Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїх рішеннях звертають увагу, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України підставою для звільнення є вчинення особою разового грубого порушення трудових обов'язків, а не триваюче порушення, зокрема, неналежне виконання своїх обов'язків тощо.

Згідно з позицією Верховного суду України, яка була викладена в Ухвалі від 21 липня 2010 р., характер проступку та обставини, за яких його вчинено, не свідчать про те, що таке порушення трудових обов'язків є грубим. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Враховуються характер дій або бездіяльності працівника, вчинення порушення умисно або з необережності та суттєвість наслідків порушення: негативні наслідки, які настали, або такі, що ймовірно могли настати із завданням роботодавцю значної матеріальної або моральної шкоди, зокрема невиконання вимог податкового, трудового, господарського законодавства.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992, № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Даними постанови Хмельницького районного відділення поліції Хмельницького відділу поліції у Хмельницькій області від 20 січня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000886 підтверджується відсутність в діях ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.

Крім цього, даними листа непрацездатності серії АДЗ №153448 від 17 листопада 2016 року підтверджується, що на момент звільнення позивач перебував на амбулаторному лікуванні.

Відповідно до ст. 9 Конвенції МОП N 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, яка ратифікована Верховною Радою 04.02.94 р. тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в ст. 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцю.

Відповідача в силу вимог ст.60 ЦПК України не доведено та не представлено доказів, які вказують в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення позивача (грубе порушення), чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 1,2 ст. 41 КЗпП, не доведено причинно-наслідкового зв'язку між вчиненим одноразовим порушенням трудових обов'язків і шкідливими наслідками, які спричинило або могло спричинити це порушення.

Крім цього, відповідно до п.2 ст.41 КЗпП трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Виходячи з вище наведеного, враховуючи положення Статуту підприємства, відсутність договору про повну матеріальну відповідальність ОСОБА_1 суд приходить до висновку, що відповідачем не представлено доказів, що посада директора філіалу Хмельницької філії ДП «Укрветсанзавод» пов'язана з безпосереднім обслуговуванням грошових, товарних або культурних цінностей, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що відсутня підстава для звільнення позивача на підставі п.1 ст.41 КЗпП України тому достатньо підстав для визнаннянезаконним та скасування наказу державного підприємства «Укрветсанзавод» №225-К/16 від 28 жовтня 2016 року про його звільнення.

Відповідно до положень ч.2 ст. 235 КЗпП України - при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Відповідно до п. 8 р. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки про індивідуальні відомості про застраховану особу управління ПФУ підтверджується розмір, виплаченої заробітної плати позивачу у серпні 2016 року - 6741,43 грн., вересні 2016 року - 4875 грн.Отже, середньоденна заробітна плата складає: 11616 грн. 43 коп. / 44 робочих дні = 264 грн.

Кількість робочих днів вимушеного прогулу з 29 жовтня 2016 року по 12 липня 2017 року складає 183 робочих дні. Отже, заробіток за час вимушеного прогулу за зазначений період складає 48312 грн. (183 роб.дні х 264 грн.).

Враховуючи вище викладене, беручи до уваги, що дійсно мало місце незаконне звільнення позивача тому позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню, з Хмельницької філії ДП «Укрветсанзавод» підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 48312 грн. з нарахуванням і утриманням з суми середнього заробітку податку на доходи фізичних осіб та інших обов'язкових плати при виплаті цих коштів.

Суд вважає, що позовні вимоги знайшли підтвердження у судовому засіданні тому наказ державного підприємства «Укрветсанзавод» №225-К/16 від 28 жовтня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора філіалу Хмельницької філії ДП «Укрветсанзавод» є незаконним та підлягає скасуванню, позивач підлягає поновленню на роботі на посаді директора з стягненням на його користь оплати за вимушений прогул з 29 жовтня2016 року по 12 липня 2017 року у розмірі 48312 грн.

Судові витрати, згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави, відповідно до пропорційного задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ державного підприємства «Укрветсанзавод» №225-К/16 від 28 жовтня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора філіалу Хмельницької філії ДП «Укрветсанзавод» та поновити останнього на зазначеній посаді.

Стягнути з державного підприємства «Укрветсанзавод» на користь ОСОБА_1 оплату за вимушений прогул з 29 жовтня 2016 року по 12 липня 2017 року у розмірі 48312 грн.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора філіалу Хмельницької філії ДП «Укрветсанзавод», підлягає до негайного виконання.

Стягнути з державного підприємства «Укрветсанзавод» на користь держави судовий збір у розмірі 1280 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитися з повним рішенням суду 14 липня 2017 року.

Суддя С.Л. Стефанишин