АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3451/17 Справа № 208/236/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Пищиди М.М.

при секретарі Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу

за апеляційною скаргою керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах Кам»янської міської ради, Державної архітектуно будівельної інспекції України в особі Управління Державного архітектуно будівельного контролю Кам»янської міської ради

на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року про затвердження мирової угоди та закриття провадження по справі, -

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу (а.с.а.с.1-3,12).

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року затверджено мирову угоду, умовами якої визнано за ОСОБА_2 право власності на обєкт нерухомості цех по виробництву електродів з комплексом будівель загальною площею 3474,3 кв.м., який складається з наступного: А-1 Цех по виробництву електродів загальною площею 2593,3 кв.м.; В-2 Адміністративно-побутовий корпус загальною площею 186,6 кв.м.; Г-2 Котельна загальною площею 191 кв.м.; І-1 ділянка допоміжного виробництва загальною площею 503,4 кв.м.; № 1 ворота; № 2 ворота; № 3 ворота; № 4 хвіртка; № 5 огорожа; № 6 огорожа; № 7 трансформаторна підстанція, та знаходиться за адресою Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вулиця Садова, 87 б, з подальшою реєстрацією у відповідних органах держаної реєстрації.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - закрито (а.с.43-44).

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.46-54).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія судів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 31 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до ч. 5 ст. 175 ЦПК України закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року N 2, якщо сторони виявили намір укласти мирову угоду, то при необхідності їм може бути надана можливість оформити умови мирової угоди, для чого суд оголошує перерву в судовому засіданні. У разі якщо умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб (не сторін), суд визнає мирову угоду та закриває провадження у справі.

Постановляючи ухвалу про затвердження мирової угоди, суд першої інстанції виходив із того, що вона відповідає чинному законодавству, не порушує права сторін, її умови відповідають дійсній волі сторін, укладена з метою врегулювання спору, ґрунтується на взаємних поступках та стосується лише прав та обовязків сторін та предмету спору.

Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів не погоджується.

Так, статтями 331, 376 ЦК України передбачено, що право на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 № 6, при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України № 3038-VI дозвільний документ (статті 35 - 37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі.

Під проектом слід розуміти залежно від категорії об'єкта будівництва відповідний склад документації, визначеної статтями 1, 7 та 8 Закону України № 687-XIV, отриманої відповідно до статей 29, 31 Закону № 3038-VI, а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до статей 27, 30 зазначеного Закону.

Відповідно до п. 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого Постановою Кабінетів Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, прийняття в експлуатацію обєктів, що належить до І-ІІІ категорії складності, та обєктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації.

Тобто, право власності на збудоване нерухоме майно може бути визнане виключно за особою, яка здійснила його згідно відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належного затвердженого проекту.

Затверджуючи мирову угоду та визнаючи право власності на нерухоме майно, суд на вищезазначене уваги не звернув, не врахував, що спірне майно збудовано самочинно, не прийнято до експлуатації, що також виключає можливість визнання права власності на спірне нерухоме майно за позивачем.

Крім того, в ході розгляду справи суд першої інстанції не залучив до участі у справі Камянську міську раду, Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Камянської міської ради та не зясував обставини їх участі в будівництві спірного обєкту нерухомості.

За таких обставин, суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до п.4 ст. 311 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 311 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: