АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3950/17 Справа № 2-5976/11 Головуючий у 1 й інстанції - Черновський Г.В. Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Пищиди М.М.

суддів: Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.,

за участі секретаря: Григор»євої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2014 року за заявою публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про часткове скасувння заходів забезпечення позову по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до товариства з обмеженою відпвідальністю "Українське фінансове агенство "Верус", ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпопетровська від 08 серпня 2014 року про забезпечення позову по справі за позовом публічного акціоерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до товариства з обмеженою відпвідальністю "Українське фінансове агенство "Верус", ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості -задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ставить питання про скасування зазначеної вище ухвали, як такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 2-5976/11 за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2010 року по зазначеній цивільній справі були вжиті заходи забезпечення позову, а саме: в межах заявлених позовних вимог у розмірі 434 862,23 грн. накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно зі здійсненням його опису та грошові кошти на всіх рахунках, що належать: ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2011 року були задоволені позовні вимоги позивача по даній цивільній справі та дане судове рішення вступило в законну силу.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Згідно ч. 5 ст. 154 ЦПК України питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, оскільки з даною заявою до суду звернулась особа, за заявою якої і були вжиті заходи забезпечення позову по даній цивільній справі, а також те, що перебування вказаного вище майна, належного відповідачу, перешкоджає виконанню судового рішення, суд вважає за можливе дану заяву задовольнити та скасувати арешт, накладений ухвалою суду від 03 листопада 2010 року на належне відповідачу майно.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 312, 314 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Судді: