Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоХопти С.Ф.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Закропивного О.В., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, ОСОБА_7, третя особа - управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області, про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 21 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду із указаним позовом, в якому просила: визнати незаконним наказ Головногоуправління Держземагенства у Житомирській області від 16 жовтня 2013 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення та надання у власність для садівництва ОСОБА_7земельної ділянки НОМЕР_1 площею 0,07 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована на території Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області, та скасувати його;визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_7, виданедержавним реєстратором Реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції Житомирської області, скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 на земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,07 га, кадастровий номер НОМЕР_3, за цільовим призначенням для індивідуального садівництва, яка знаходиться на території Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області;визнати дії Головногоуправління Держгеокадастру у Житомирській області щодо розгляду її звернень про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки та передачі її у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 ЗК україни, неправомірними, зобов'язати відповідача розглянути її звернення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність відповідно до відповідно до закону.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що у 1989 році згідно рішення правління колгоспу села Глибочиця Житомирського району Житомирської області із земель Глибочицької сільської ради їй було виділено земельну ділянку площею 0,08 га для ведення садівництва та городництва, що розташована на перехресті вулиць Корольова та Баранова у м. Житомирі. Разом з тим, 16 жовтня 2013 року вказану земельну ділянку надано у власність ОСОБА_7, чим було порушено її право на користування спірною земельною ділянкою.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 17 серпня 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держземагенства у Житомирській області від 16 жовтня 2013 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення та надання у власність для садівництва ОСОБА_7 земельної ділянки НОМЕР_1 площею 0,07 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована на території Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Визнано незаконним свідоцтво про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 на ім'я ОСОБА_7, видане державним реєстратором Реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції Житомирської області.

Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_7 на земельну ділянку НОМЕР_1 для садівництва площею 0,07 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована на території Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 21 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано у частині задоволення позову, у цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування рішення про державну реєстрацію права власності. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що розпорядженням голови Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області № 809 від 20 вересня 2012 року надано дозвіл 6-м громадянам, у тому числі ОСОБА_7, на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з метою передачі їх у власність для ведення садівництва на території Глибочицької сільської ради.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Земельна Агенція» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність із земель сільськогосподарського призначення (землі запасу) Глибочицької сільської ради для ведення садівництва площею 0, 4200 га громадянам згідно Додатку № 1 (у тому числі ОСОБА_7) на території Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Наказом Головного управління Держземагенства у Житомирській області від 16 жовтня 2013 року затверджено проект землеустрою щодо відведення та надання у власність для садівництва ОСОБА_7 земельної ділянки НОМЕР_1 площею 0,07 га, кадастровий номер НОМЕР_5, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована на території Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області

22листопада 2013 року ОСОБА_7 видано свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_6 не набула права на спірну земельну ділянку, тому її права, за захистом яких вона звернулася до суду,не порушені.

Колегія суддів погоджується із такими висновками.

На підставі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

На підставі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про обґрунтованість позовних вимог.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду із заявленим позовом, ОСОБА_6 посилалася на те, що спірна земельна ділянка, яку надано у власність ОСОБА_7, перебуває у її користуванні із 1989 року.

Відповідно до положень ст. 16 ЗК Української РСР 1970 року, надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних депутатів в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Згідно ст. 20 ЗК Української РСР 1970 року, відповідно до Основ земельного законодавства Союзу РСР і союзних республік право землекористування колгоспів, радгоспів та інших землекористувачів засвідчується державними актами на право користування землею. Форми актів встановлюються Радою Міністрів СРСР.

За змістом ст. 56 ЗК Української РСР 1970 року землі, надані колгоспові за державним актом на право користування землею, складаються із земель громадського користування і присадибних земель.

Присадибні землі використовуються для надання присадибних

земельних ділянок колгоспним дворам, а також сім'ям робітників і службовців та інших громадян, які проживають на території колгоспу (ч. 1 ст. 58 ЗК Української РСР 1970 року).

На підставі ч. 3 ст. 77 ЗК Української РСР 1970 року робітникам, службовцям, пенсіонерам та інвалідам, які проживають у сільській місцевості, при наявності вільних присадибних земель у колгоспах, радгоспах, інших державних сільськогосподарських підприємствах, організаціях і установах, присадибні ділянки могли надаватися відповідно за рішенням загальних зборів членів колгоспу (зборів уповноважених) або адміністрації радгоспу, підприємства, організації чи установи, затверджуваним виконавчим комітетом сільської Ради народних депутатів.

За змістом ст. 79 ЗК Української РСР 1970 року, постійним робітникам і службовцям, а також учителям, лікарям та іншим спеціалістам, які працюють і проживають у сільській місцевості і не мають присадибних ділянок, за рішенням загальних зборів членів колгоспу (зборів уповноважених) або адміністрації радгоспу, підприємства, організації та установи можуть надаватися земельні ділянки під городи в розмірі до 0,15 гектара, а на поливних землях - не більше 0,08 гектара на сім'ю.

Згідно довідок, наданих Глибочицькою сільською радою та Житомирською райдержадміністрацією, відомості про надання ОСОБА_6 у користування земельної ділянки площею 0,08 га для ведення садівництва та городництва на території Глибочицької сільської ради за межами населеного пункту відсутні.

Відповідного рішення загальних зборів членів колгоспу, затвердженого виконавчим комітетом сільської Ради народних депутатів, про надання їй земельної ділянки площею 0,08 га для ведення садівництва та городництва ОСОБА_6 не надала.

Встановивши із доказів у справі, які оцінено за правилами ст. 212 ЦПК України, обставини про те, що позивач ОСОБА_6 не набула права користування на спірну земельну ділянку у встановленому законом порядку, апеляційний суд дійшов правильного висновку про безпідставність позову та неможливість захисту прав ОСОБА_6 у порядку ст. 152 ЗК України.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 21 вересня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хопта

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик