АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1521/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Васильківська Т. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівЮвшина В. І., Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_7 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мачуха - ОСОБА_8, якій згідно свідоцтва, про право на спадщину від 26 квітня 1996 року на праві власності належав житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1. 20 вересня 1999 року ОСОБА_8 зробила заповіт, яким все своє майно заповіла своїй дочці - ОСОБА_9.

На день смерті ОСОБА_8 разом з нею у вищевказаному будинку постійно проживала та була зареєстрована її дочка - ОСОБА_9. Крім неї, в цьому будинку, без реєстрації в ньому, однією сім'єю проживала позивачка, як член їх сім'ї, починаючи з квітня 2010 року по 15 листопада 2015 року. Враховуючи, що на день смерті ОСОБА_8 з нею постійно проживала її дочка - ОСОБА_9, яка є спадкоємицею першої черги, то у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері. До того ж, ОСОБА_9 28 лютого 2014 року звернулась до Смілянської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері - ОСОБА_8, а тому нотаріусом даної нотаріальної контори цього ж дня була відкрита спадкова справа № 105/2014. Однак, ОСОБА_9 не звернулась до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами, а тому у неї був відсутній документ, яким би підтверджувалось її право власності на нього.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_9 і позивачка здійснила її поховання.

Після її смерті відкрилась спадщина на майно у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

Заповіт ОСОБА_9 не зробила, а тому наступає спадщина за законом.

Спадкоємців, ні першої, ні другої, ні третьої черги, які б мали право на спадкування за законом та претендували б на спадщину, яка відкрилась після її смерті немає.

ОСОБА_7 вказує, що вона як особа, що проживала з нею однією сім'єю не менш як п?ять років до часу відкриття спадщини (з квітня 2010 року і по день її смерті), відповідно до ст. 1264 ЦК України, відноситься до спадкоємців четвертої черги. Про це свідчать акт від 25.04.2016 року та довідка КК №22 м. Сміла Черкаської області №112984 від 12 травня 2016 року.

Вказує, що вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_9 посилаючись на те, що 26 квітня 2016 року вона звернулась до нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і цього ж дня була відкрита спадкова справа №241 /2016.

Однак, того ж дня їй було повідомлено, що з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 звернулася і її онука - ОСОБА_6, яка відноситься до спадкоємців за зако¬ном п'ятої черги.

Оскільки, ОСОБА_7 не була зареєстрована по місцю проживання зі спадкодавцем - ОСОБА_9, а про¬живала з нею однією сім'єю не менш як п'ять років до дня її смерті без реєстрації у будин¬ку АДРЕСА_1, та враховуючи, що є інші спадкоємці, які претендують на успадкування майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_9, що породжує між ними спір про право на це майно, вона змушена була звертатися до суду.

Просила встановити факт, що вона, ОСОБА_7 проживала однією сім'єю зі спадкодавцем - ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме з квітня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 травня 2017 року позов задоволено. Ухвалено встановити факт, що ОСОБА_7 проживала однією сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме з квітня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати.

Заслухавши осіб, які з»явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення із наступних підстав.

Відповідно до роз»яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставини, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 8).

За життя ОСОБА_8 після смерті свого чоловіка ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, успадкувала будинок АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину (а.с. 6).

За життя ОСОБА_8 заповіла все своє майно своїй дочці - ОСОБА_9, склавши заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В. 20 вересня 1999 року та зареєстрований в реєстрі за № 2727 (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_8 до Смілянської державної нотаріальної контори звернулася із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_9 на підставі якої була заведена спадкова справа за № 105/2014 (а.с. 44).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 померла, про що 12 листопада 2015 року складено відповідний актовий запис за № 758 (а.с. 10).

Заповіт на випадок своєї смерті ОСОБА_9 не склала.

ОСОБА_7 є падчеркою ОСОБА_8 та зведеною сестрою ОСОБА_9

Після смерті ОСОБА_9 із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися ОСОБА_7 та ОСОБА_6, що підтверджується їхніми заявами та листом завідувача Смілянської державної нотаріальної контори, у результаті чого була заведена спадкова справа за № 241/2016 (а.с. 44,47,51).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_9 23 серпня 2969 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_14, після чого прізвище змінила на «ОСОБА_9» (а.с. 78).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, у ОСОБА_14 та ОСОБА_9 народився син ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_16 (а.с.79).

Згідно витягу з Державного реєстру актів Цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу ОСОБА_9 після реєстрації шлюбу 06 листопада 1973 року, за актовим записом № 608 змінила прізвище на «ОСОБА_9» (а.с.80)

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу ОСОБА_9 після реєстрації шлюбу 06 травня 1983 року за актовим записом змінила прізвище на «ОСОБА_9» (а.с.81).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_6 є дочкою ОСОБА_16 та ОСОБА_18 (а.с.82).

Тобто, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 (по батькові) є онукою ОСОБА_9.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які прожили зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Крім того, згідно зі ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім'єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв'язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

25 квітня 2016 року комісією в складі членів квартального комітету № 22 м. Сміла ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 було складено акт про те, що ОСОБА_7 починаючи з квітня 2010 року проживала без реєстрації однією сім'єю із ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_9, ОСОБА_7 здійснювала обряд поховання (а.с.11).

Квартальним комітетом №22, ОСОБА_7 12 травня 2016 року було видано довідку про те, що згідно акту від 25 квітня 2016 року ОСОБА_7 проживала без реєстрації однією сім'єю починаючи з квітня 2010 року із ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_9, ОСОБА_7 здійснювала обряд поховання (а.с.13).

Крім того, Рішенням КСУ у справі N 1-8/99 за конституційними поданнями Служби безпеки України та ін. про офіційне тлумачення терміна "член сім'ї", визначено, що до кола членів сім'ї належать дружина (чоловік), їх діти і батьки, проте членами сім'ї можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання і ведення з спільного господарства, тобто не лише близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно взяв до уваги покази свідків ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_21, ОСОБА_24 та ОСОБА_25, оскільки вони чітко вказують на події, що мали місце у 2010- 2015 роках, є логічними, послідовними, та відповідні свідки жодним чином не заінтересовані у результаті розгляду даної справи по суті.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги покази свідків, допитаних за клопотанням сторони відповідача, оскільки переважна їх більшість є родичами та близькими знайомими відповідачки. Крім того, всі вони не спростовують факту проживання ОСОБА_7 за відповідною адресою у відповідний період часу.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки висновків суду першої інстанції не спростовують, та не містять правових підстав, передбачених ст.309 ЦПК України, для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :