Справа № 588/230/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Ільченко В.М.

за участю секретаря Верби Н.О.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирці справу за позовом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, Тростянецький районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Сумській області про стягнення тимчасової державної допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

03.05.2017 дана справа прийнята до провадження. Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідно до виконавчого листа, виданого 05.04.1999 Ковпаківським районним судом м. Суми, та довідок ВДВС Тростянецького районного управління юстиції від 19.05.2009, 02.11.2009, 27.05.2010, 28.10.2010, 05.05.2011, 03.05.2012, 01.11.2012, 07.05.2013, 01.11.2013, 08.05.2014, 03.11.2014, 07.05.2015, 05.11.2015 рішення суду про стягнення аліментів зі ОСОБА_1 не виконувалося у зв'язку з ухиленням останнього від сплати аліментів. На підставі заяв ОСОБА_3 (колишньої дружини відповідача) та відповідних документів, поданих до управління, їй була призначена тимчасова державна допомога на доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісяця з 01.05.2009 по 31.12.2015. Протягом спірного періоду допомога виплачувалась у таких розмірах: з 01.05.2009 по 31.10.2009 - 1261,80 грн; з 01.11.2009 по 31.12.2009 - 465,60 грн; з 01.01.2010 по 31.03.2010 - 810,90 грн; з 01.04.2010 по 30.06.2010 - 825,30 грн; з 01.07.2010 по 30.09.2010 - 828,90 грн; з 01.10.2010 по 30.11.2010 - 564,60 грн; з 01.12.2010 по 31.12.2010 - 287,10 грн; з 01.01.2011 по 31.03.2011 - 879,30 грн; з 01.04.2011 по 30.09.2011 - 1794,60 грн; з 01.10.2011 по 30.11.2011 - 613,20 грн; з 01.12.2011 по 31.12.2011 - 312,60 грн; з 01.01.2012 по 31.03.2012 - 1000,80 грн; з 01.04.2012 по 30.06.2012 - 1020,60 грн; з 01.07.2012 по 30.09.2012 - 1029,60 грн; з 01.10.2012 по 30.11.2012 - 696,60 грн; з 01.12.2012 по 31.12.2012 - 359,10 грн; з 01.01.2013 по 30.11.2013 - 3993,00 грн; з 01.12.2013 по 31.12.2013 - 385,80 грн; з 01.01.2014 по 31.12.2014 - 4629,60 грн; з 01.01.2015 по 31.08.2015 - 3086,40 грн; з 01.09.2015 по 31.12.2015 - 1746,00 грн. 07.01.2016 дочці відповідача виповнилося 18 років. Тому, відповідно до п. 10 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 № 189 (далі - Порядок) сума наданої допомоги підлягає сплаті з 01.05.2009 по 31.12.2015 в розмірі 26591,40 грн, яку просить стягнути з відповідача.

В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві позивач просив розглянути справу без участі представника департаменту.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили в повному обсязі, зазначивши, що дійсно Ковпаківським районним судом м. Суми 05.04.1999 видано виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 23.03.1999 до досягнення дитиною повноліття. З січня 2016 року даний виконавчий лист перебував на виконанні у ВДВС Тростянецького РУЮ. Весь цей час відповідач не працював, але регулярно до повноліття дитини сплачував аліменти, перші чотири місяці по 150 грн, потім по 200 грн щомісячно. Аліменти сплачував через відділення поштового зв'язку, однак до січня 2015 року на пошті не було можливості зазначити призначення коштів. Оригінали квитанцій про сплату мати ОСОБА_1 передавала державному виконавцю Іващенко Н.В., а потім квитанції передавала державному виконавцю дружина відповідача. Всього на утримання дитини за цей період було сплачено 16660 грн. Цей факт визнано ОСОБА_3 в ході розгляду адміністративної справи, він же підтверджується змістом розписки, яка була складена ОСОБА_3 та приєднана до матеріалів виконавчого провадження при винесенні постанови про закриття виконавчого провадження в зв'язку з повним його виконанням. При цьому, в період з 2007 року по 2015 рік жодні виконавчі дії державним виконавцем не проводилися, надані квитанції про сплату аліментів у виконавчому провадженні загублені, відсутня постанова про закриття виконавчого провадження. Про те, що ОСОБА_3 отримує зазначену допомогу відповідачу не було відомо, в розшук його не оголошували. Тому немає вини ОСОБА_1 в тому, що ОСОБА_3, не повідомивши про те, що отримує аліменти, та скориставшись довідками, які були видані державним виконавцем всупереч наявним фактам і доказам сплати аліментів, незаконно отримувала тимчасову допомогу. Також зазначили, що відповідно до п. 12 Порядку, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги у разі, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено. Проте пред'явлення цього позову позивачем пов'язано з досягненням дитиною повноліття, хоча закон не передбачає виникнення такого права у позивача саме з цією подією. Крім того, зазначили, що донькою відповідача - ОСОБА_4 в рахунок погашення заборгованості за цими вимогами від ім'я відповідача було сплачено 200 грн, що також повинно бути враховано при вирішення справи по суті. Тому просили відмовити в задоволенні позову, а також заявили про застосування наслідків пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавала.

Від Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відділу на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що з 2004 року по 2016 рік перебувала у фактичних шлюбних відносинах зі ОСОБА_1 Мати останнього - ОСОБА_7 просила відвозити квитанції про сплату аліментів до державного виконавця Тростянецького ВДВС ОСОБА_4 Свідок особисто відвозила оригінали квитанції, а копії привозила ОСОБА_7 Інколи державний виконавець клала квитанції відразу в папку, інколи - на стіл, претензій не було. Коли останній раз привозила квитанції, інший державний виконавець повідомила, що ОСОБА_3 отримувала державну допомогу. Потім відповідач отримав повідомлення про необхідність сплатити виплачені ОСОБА_3 кошти. Зазначила, що ОСОБА_1 гроші на аліменти давав своєї матері, яка контролювала своєчасність сплати.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що в 1998 році ОСОБА_1 працював в колгоспі та з його заробітної плати утримували аліменти. В 2006 році звільнився, утворилася заборгованість, яка до 2007 року була погашена. Потім вона стала платити аліменти через поштарку, оригінали квитанцій відвозила в юстицію, де державний виконавець відмічала та квитанції клала в журнал. В 2011 році свідок зламала ногу, тому доручила відвозити квитанції ОСОБА_6 03.02.2016 зателефонувала ОСОБА_3 та попрохала переказати ОСОБА_1, щоб він приїхав в виконавчу службу. Син поїхав, а коли приїхав, привіз папір про те, що ОСОБА_3 претензій немає. Потім прийшов лист про сплату 26 тис. грн. ОСОБА_3 сказала, що не працювала і тому отримувала допомогу. У виконавчій службі при державному виконавцю та ОСОБА_3 дивилися квитанції.

Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення відповідача та його представника, покази свідків, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за

зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.04.1999 № АЕ-35/99 зі ОСОБА_1 стягнуті аліменти в ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до її повноліття, починаючи з 23.03.1999, які повинні сплачуватись матері ОСОБА_5 На виконання даного судового рішення був виданий виконавчий лист, який був пред'явлений для примусового виконання до Тростянецького ВДВС.

На підставі поданих документів, передбачених п. 6 Порядку, в тому числі заяви від 19.05.2009 ОСОБА_3 було призначено тимчасову допомогу на період з 01.05.2009 по 31.10.2009 на утримання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 210,30 грн в місяць, що підтверджується протоколом від 21.05.2009 № 1527.

Відповідно до абзацу 2 п. 7 Порядку тимчасова допомога призначається кожні шість місяців, починаючи з місяця, в якому подані необхідні документи. Для призначення допомоги на наступний шестимісячний строк одержувач подає лише заяву, в якій повідомляє про обставини, які можуть бути підставою для продовження виплати допомоги.

В послідуючому надання такої допомоги ОСОБА_3 було продовжено на підставі поданих нею заяв від 02.11.2009, 27.05.2010, 01.11.2010, 05.05.2011, 08.11.2011, 03.05.2012, 02.11.2012, 07.05.2013, 05.11.2013, 08.05.2014, 07.11.2014, 07.05.2015, 05.11.2015 та довідок відділу державної виконавчої служби Тростянецького районного управління юстиції Головного управління юстиції у Сумській області про неотримання аліментів № 4653-03-29 від 02.11.2009, № 3059-03-28 від 27.05.2010, № 6111-03-28 від 28.10.2010, № 2739-03-28 від 05.05.2011, № 5491-03-28 від 02.11.2011, № 1920/02-27 від 03.05.2012, № 4376-02-27 від 01.11.2012, № 02-42/1703 від 07.05.2013, № 02-42/4112 від 01.11.2013, № 02-42/2337 від 08.05.2014, № 02-42/5614 від 03.11.2014, № 02-42/1784 від 07.05.2015, № 4153/02-42 від 05.11.2015.

Рішенням про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 03.11.2009 було призначено допомогу на період з 01.11.2009 по 30.04.2010 в розмірі 210,30 грн на місяць, рішенням про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 28.05.2010 призначено допомогу з 01.05.2010 по 30.06.2010 - 275,10 грн, з 01.07.2010 по 30.09.2010 - 276,30 грн, з 01.10.2010 по 31.10.2010 - 282,30 грн, рішенням про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 03.11.2010 допомогу призначено з 01.11.2010 по 31.11.2010 - 282,30 грн, з 01.12.2010 по 30.04.2011 - 287,10 грн, рішенням про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 06.05.2011 призначено допомогу з 01.05.2011 по 30.09.2011 - 299,10 грн, з 01.10.2011 по 31.10.2011 - 306,60 грн, рішенням про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 09.11.2011 призначено допомогу з 01.11.2011 по 31.11.2011 - 306,60 грн, з 01.12.2011 по 30.04.2012 - 312,60 грн, рішенням про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 07.05.2012 - з 01.05.2012 по 30.06.2012 - 340,20 грн, з 01.07.2012 по 30.09.2012 - 343,20 грн, з 01.10.2012 по 31.10.2012 - 348,30 грн, рішенням про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 05.11.2012 призначено допомогу з 01.11.2012 по 30.11.2012 - 348,30 грн, з 01.12.2012 по 30.04.2013 - 359,10 грн, рішенням про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 08.05.2013 - з 01.05.2013 по 31.10.2013 - 363 грн, рішенням про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 06.11.2013 - з 01.11.2013 по 30.11.2013 - 363 грн, з 01.12.2013 по 30.04.2014 - 358,80 грн, рішенням про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 12.05.2014 - з 01.05.2014 по 31.10.2014 - 385,80 грн, рішенням про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 10.11.2014 - з 01.11.2014 по 30.04.2015 - 385,80 грн, рішенням про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 08.05.2015 - з 01.05.2015 по 31.10.2015 - 385,80 грн, рішенням про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 11.11.2015 - з 01.11.2015 по 31.01.2016 - 436,50 грн.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 8-10 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Згідно з п. 12 Порядку, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач посилався на те, що він добровільно сплачував аліменти на утримання дитини і перераховував їх поштою на ім'я ОСОБА_3, що підтверджується квитанціями, а тому не було підстав для призначення і виплати ОСОБА_3 тимчасової державної допомоги.

Проте, суд критично оцінює поштові квитанції про перерахування на ім'я ОСОБА_3 коштів як сплату аліментів, оскільки на них відсутня відмітка, призначення платежу, а саме що дані кошти перераховані в рахунок сплати аліментів та за який період.

Крім того, матеріали виконавчого провадження № 1147, оригінал якого оглянутий в судовому засіданні, містять повідомлення ОСОБА_3 від 05.02.2016, згідно якого остання, будучи попереджена про кримінальну відповідальність, повідомила, що не отримувала по виконавчому листу № АЕ-35 від 05.04.1999 аліменти на утримання ОСОБА_8 за період з 23.03.1999 по 31.12.2015. Також містить пояснення ОСОБА_1 від 05.02.2016, згідно яких останній не сплачував аліменти на протязі 2015 року в зв'язку з тим, що не працює та не має доходів.

З розрахунку заборгованості по аліментам по виконавчому листу АЕ-35 від 05.04.1999 вбачається, що станом на 01.01.2008 заборгованість складала 1924,51 грн, за період з січня 2008 по січень 2016 року аліменти ОСОБА_1 не сплачувались, внаслідок чого станом на 07.01.2016 заборгованість по аліментам склала 61881,40 грн. Суду не надано належних та допустимих доказів оскарження цього розрахунку у встановленому законом порядку. Також суду не надано доказів оскарження дій посадових осіб з приводу виконання чи неналежного виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Розписка ОСОБА_3 про те, що остання отримала аліменти від ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_8 в повному обсязі до повноліття дитини та претензій по сплаті боргу по аліментам не має, на яку посилається відповідач та яка також мається в матеріалах виконавчого провадження, складена ОСОБА_3 05.02.2016, тобто вже після припинення виплати їй тимчасової державної допомоги.

Таким чином, суду не надано належних та допустимих доказів щодо незаконності видачі відділом державної виконавчої служби Тростянецького районного управління юстиції Головного управління юстиції у Сумської області довідок про неотримання ОСОБА_3 від ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки за судовим рішенням, а також щодо незаконності дій стягувачки ОСОБА_3 щодо отримання нею тимчасової державної допомоги.

Отже, з огляду на викладене, у позивача виникло право на стягнення суми наданої дитині тимчасової державної допомоги з відповідача.

Разом з тим, відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності до зазначених правовідносин.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 260 ЦК України передбачається, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Особливістю вирішення спору про захист порушеного права за умови пропуску строку позовної давності є те, що сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові лише за умови обґрунтованості позову, тобто за умови наявності порушеного права.

За статтею 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що право позивача порушене, однак він звернувся до суду з даним позовом 13.02.2017, що підтверджується відбитком печатки відділення поштового зв'язку на конверті, а також те, що місце проживання відповідача не змінювалось, а тому позивач не був позбавлений можливості звернутись до суду за захистом свого порушеного права в межах строку позовної давності, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в межах трьох років до звернення до суду, тобто за період з лютого 2014 року по 31.12.2015, та стягнення 9076,20 грн виплаченої тимчасової державної допомоги. При цьому, суд не враховує 200 грн, сплачених згідно квитанції від 30.04.2016 № 8 в рахунок повернення тимчасової державної допомоги, оскільки в квитанції відсутня відмітка за який саме період відбулося повернення боргу.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно п. 19 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчі органи міських рад, на які покладено завдання щодо вирішення питань соціального захисту населення.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню 640 грн судового збору в прибуток держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181 СК України, ст.ст. 256-261, 267 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Вимоги Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради 9076,20 грн (дев'ять тисяч сімдесят шість грн 20 коп.) виплаченої тимчасової державної допомоги.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн в прибуток держави.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні рішення - в той же строк з часу отримання його копії.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області В.М. Ільченко