Справа № 265/4750/17
Провадження № 2/265/1352/17
У Х В А Л А

12 липня 2017 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння,

третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

11 липня 2017 року позивач через своїх представників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просить:

1. визнати за ним право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлої бабусі ОСОБА_7;

2. вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності громадянина ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2;

3. внести зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на ? частку квартири АДРЕСА_1;

4. витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 вказану квартиру.

Ознайомившись із даною заявою та доданими до неї документами, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається докуумент, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

У своїй постанові № 6-1121цс16 від 30 листопада 2016 року Верховний Суд України зазначив, що таким спеціальним законом є Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» (далі Закон № 3674-VІ).

Як було встановлено, у позовній заяві обєднано чотири вимоги: дві вимоги майнового характеру (про визнання права власності на ? частку квартири та про витребування вказаної квартири з чужого незаконного володіння) та дві вимоги немайнового характеру (про вилучення з державного реєстру прав на нерухоме майно запису про право власності відповідача на спірну квартиру; про внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності позивача на спірну квартиру). Кожна з цих вимог є обєктом справляння судового збору (п. 10, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»).

За положеннями п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За положеннями п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру розмір судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1600 гривень.

При цьому за п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених ч. 5 ст. 216, ст.. 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ст. 80, п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України такий обовязок покладається на позивача. Проте, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент предявлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (ч. 2 ст. 80 ЦПК України).

Отже враховуючи, що встановити точну ціну вартості спірної квартири на момент предявлення позову неможливо, суд вважає можливим встановити розмір судового збору за вимоги майнового характеру у мінімальному розмірі, що визначений п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI за, тобто по 640 гривень за кожну, отже 1280 гривень за дві (0,4 х 1600 х 2).

За дві вимоги немайнового характеру судовий збір також становить 1280 гривень (0,4 х 640 х 2).

Таким чином, позивач має сплатити судовий збір в сумі 2560 гривень (по 640 гривень за кожну вимогу).

Проте документу на підтвердження сплати вказаної суми судового збору матеріали позовної заяви не містять, так само як і посилань на наявність підстав для звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 в 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суддя-

У Х В А Л И Л А:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених в мотивувальній частині недоліків протягом пяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На ухвалу суду в частині визначення розміру судових витрат може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя