Справа № 165/2240/16-ц Провадження № 22-ц/773/999/17 Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М.М.
Категорія: 48 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Грушицького А. І., Киці С. І.,

з участю:

секретаря Вергуна Т. С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки і піклування Нововолинської міської ради Волинської області, про встановлення місця проживання дитини та надання дозволу на виготовлення всіх пов'язаних із перетином державного кордону України документів для виїзду за кордон неповнолітньої дитини та на тимчасовий виїзд за кодон неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1, поданою її представником ОСОБА_2, на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 06 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 в листопаді 2016 року звернулася в суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки і піклування Нововолинської міської ради Волинської області, про встановлення місця проживання дитини та надання дозволу на виготовлення всіх пов'язаних із перетином державного кордону України документів для виїзду за кордон неповнолітньої дитини та на тимчасовий виїзд за кодон неповнолітньої дитини. Позов мотивовано тим, що позивач з відповідачем з 06 червня 1999 року по 19 листопада 2010 року перебували в шлюбі, який розірваний рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 19 листопада 2010 року, що набрало законної сили. Під час перебування в шлюбі народилось двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач вказує, що для того щоб заробляти кошти та мати можливість утримувати двох дітей змушена була виїхати за кордон, діти проживали з її матір'ю ОСОБА_6 Однак, коли матір позивача почала нездужати і не змогла більше доглядати за дітьми, то з недавнього часу діти проживали зі своїм батьком, відповідачем по справі ОСОБА_3 Позивач зазначає, що з 14 листопада 2015 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 та проживає в Республіці Польща. Вказує, що донька, ОСОБА_4 приїжджала до неї в Польщу і пробувала там навчатись, але їй не сподобалось і вона повернулась в Україну. Син ОСОБА_5 бажає проживати з матір'ю та має можливість навчатись в Республіці Польщі і бути поряд з нею. Проте неповнолітньому ОСОБА_5 необхідно для перетину кордону отримати дозвіл біологічного батька - відповідача ОСОБА_3 на тимчасовий виїзд за кордон, однак останній необгрунтовано та безпідставно категорично відмовляється надати дозвіл на виїзд їхнього сина до Республіки Польща. Позивач, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд встановити місце проживання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з нею, надати дозвіл на оформлення всіх пов'язаних із перетинанням державного кордону України документів для виїзду за кордон неповнолітнього сина ОСОБА_5, без згоди його батька ОСОБА_3 та дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України сина ОСОБА_5, без згоди та супроводу його батька ОСОБА_3 до Республіки Польща строком на один рік у супроводі матері - позивача ОСОБА_1 з 01 липня 2017 року до 01 липня 2018 року, та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 06 червня 2017 року позов задоволено частково. Встановлено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю ОСОБА_1. Надано ОСОБА_1 дозвіл на оформлення всіх пов'язаних із перетинанням державного кордону України документів для виїзду за кордон неповнолітнього громадянина України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди його батька ОСОБА_3 на період літніх канікул строком з дня набрання цим рішення законної сили до 31 серпня 2017 року включно. Надано дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Республіки Польща громадянину України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3 на період літніх канікул строком з дня набрання цим рішення законної сили до 31 серпня 2017 року включно, з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання в Україні по закінченню визначеного строку. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. понесених судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції в частині надання дозволу на виготовлення всіх пов'язаних із перетином державного кордону України документів для виїзду за кордон неповнолітнього ОСОБА_5, без згоди його батька ОСОБА_3 та надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України та ухвалити в цій частині нове рішення, яким надати дозвіл на оформлення всіх пов'язаних із перетином державного кордону України документів для виїзду за кордон неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, без згоди його батька ОСОБА_3 та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України ОСОБА_5, без згоди та супроводу його батька ОСОБА_3 до Республіки Польща строком на один рік у супроводі матері - позивача ОСОБА_1 з 01 липня 2017 року до 01 липня 2018 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу з підстав, що в ній наведені.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням у відпустці його представника, проте будь-якихї підтверджуючих документів щодо поважності причини неявки до суду його або його представника не надав.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду лише в частині надання дозволу на виготовлення всіх пов'язаних із перетином державного кордону України документів та надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не робить висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, пояснення позивача її представника, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції в частині надання дозволу на виготовлення всіх пов'язаних із перетином державного кордону України документів для виїзду за кордон неповнолітньої дитини та на тимчасовий виїзд за кодон неповнолітньої дитини скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення з таких підстав.

Задовольняючи позов в оскаржуваній частині частково, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи бажання дитини, є доцільним саме в інтересах дитини надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Республіки Польща на період літніх канікул, з можливістю повернення його в Україну та продовження ним навчання у школі з 1 вересня 2017 року і що даного періоду буде достатньо для усвідомлення того чого саме хоче та прагне неповнолітній син сторін по справі. Під час літніх канікул дитина зможе пізнати світ, відпочити та оздоровитись.

Однак, повністю з такими висновками не погоджується суд апеляційної інстанції.

Так, з наявних у матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, судом першої інстанції встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 червня 1999 року. Під час перебування у шлюбі у них народилось двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13, 14, 15).

Як убачається із рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 19 листопада 2010 року, яке набрало законної сили 30 листопада 2010 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 15).

Судом встановлено, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 29 листопада 2010 року з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей (а.с. 16-17).

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєструвала шлюб 14 листопада 2015 року з громадянином Республіки Польща ОСОБА_7 (а.с. 28-30).

Позивач ОСОБА_1 має дозвіл на проживання в Республіці Польща, термін чинності 27 червня 2017 року за адресою: ОСОБА_9, воєводство АДРЕСА_1, та має доступ до ринку праці (а.с. 18-19). Чоловік позивача ОСОБА_7 зареєстрований на постійне проживання за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 20-21).

Із довідок про доходи вбачається, що ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_7 працевлаштовані в Республіці Польща та отримують заробітну плату після відрахування податку і страхових внесків у розмірі відповідно ОСОБА_1 - 4943,67 злотих та ОСОБА_7 - 7034,39 злотих (а.с. 22-23, 24-25).

Із листа директора НВК «Нововолинської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 1 - Колегіум» № 5 від 13.02.2015 року вбачається, що учень 4-Б класу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, протягом перших трьох років проживав у бабусі зі сторони мами, дитина була усім забезпечена, доглянута, підготовлена до школи, бабуся цікавилась навчанням та вихованням онука, приходила до школи. Оскільки бабуся за станом здоров'я не могла доглядати за дитиною, а батько дитини не надавав дозволу на вивіз дитини за кордон, то на час відсутності матері дитини, доглядати за сином погодився батько. З 1 вересня 2014 року та на даний час (тобто на день видачі даного листа) ОСОБА_5 проживав з батьком ОСОБА_3, який цікавиться навчанням та вихованням сина, часто приходить до школи або телефонує вчителю. Мама, ОСОБА_1, проживає і працює в Республіці Польща, так як утримує і матеріально забезпечує дітей та хвору матір. Коли періодично приїздить додому, син ОСОБА_5 проживає з нею. Мама приходить до школи, цікавиться успіхами та невдачами дитини, співпрацює з вчителями та батьківським комітетом класу (а.с. 31).

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_10 в судовому засіданні в суді першої інстанції не заперечила щодо задоволення позову. Вважає, за доцільне встановити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5 з матір'ю - позивачем ОСОБА_1, оскільки сам ОСОБА_5 бажає проживати з матір'ю. Крім того, вважає, що надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини не суперечить правам та інтересам дитини. Так як позивач у позові вказує конкретну країну, термін перебування та адресу проживання неповнолітнього в Республіці Польща, вважає, що права відповідача на спілкування з дитиною не будуть порушені, а надання такого дозволу судом на період літніх канікул буде здійснено виключно в інтересах дитини, яка у літній період зможе повноцінно відпочити та оздоровитись.

В судовому засіданні судом першої інстанції з'ясовано думку неповнолітнього ОСОБА_5, який зазначив, що йому 11 років, навчається у 6-Б класі в школі № 1, зараз проживає з мамою ОСОБА_1 Вказав на те, що хотів би проживати з мамою і хоче проживати в Польщі. Хотів би поїхати до Республіки Польща подивитись, хоче бути з мамою.

Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років).

За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно із п.п. 1, 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Пунктом 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Судом першої інстанції встановлено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю ОСОБА_1. Рішення в цій частині сторонами не оскаржується.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вступила в шлюб з громадянином Республіки Польща, має дозвіл на проживання в Республіці Польща, зареєстрована Республіці Польща за місцем реєстрації її чоловіка ОСОБА_7, працевлаштована в Республіці Польща.

Таким чином, встановлення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_5 з позивачем, яка проживає в Республіці Польща, і надання дозволу на оформлення документів для виїзду дитини за кордон і виїзд лише строком до 31 серпня 2017 року, на думку суду апеляційної інстанції, суперечитиме інтересам дитини. Визначення тривалішого тимчасового періоду суд апеляційної інстанції вважає належним балансом між бажанням матері безперешкодно переміщуватись з дитиною, не перебуваючи в залежності від поведінки батька, з одного боку, та забезпеченням права батька на контакт з дитиною, з іншого.

Суд вважає, що вирішенням спору в частині надання дозволу на оформлення документів для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон, жодним чином не будуть порушені чи обмежені права відповідача, оскільки такий дозвіл надається із визначенням країни та строку тимчасового перебування дитини за кордоном з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання в Україні по закінченню визначеного строку.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та постановлення нового рішення в частині надання дозволу на виготовлення всіх пов'язаних із перетином державного кордону України документів для виїзду за кордон неповнолітньої дитини та на тимчасовий виїзд за кодон неповнолітньої дитини.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 06 червня 2017 року в даній справі в частині надання дозволу на виготовлення всіх пов'язаних із перетином державного кордону України документів для виїзду за кордон неповнолітньої дитини та на тимчасовий виїзд за кодон неповнолітньої дитини скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на оформлення всіх пов'язаних із перетином державного кордону України документів для виїзду за кордон неповнолітнього громадянина України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди його батька ОСОБА_3.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Республіки Польща громадянину України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3 строком з дня набрання цим рішення законної сили до 01 липня 2018 року, з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання в Україні по закінченню визначеного строку.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді