Справа № 581/497/17
Провадження № 2-н/581/1/17
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 липня 2017 року суддя Липоводолинського районного суду Сумської області Сізов Д.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей, боржник - ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

19 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою.

Вказує, що рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 03 березня 2017 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її користь на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

У звязку зі змінами у законодавстві фактично просить збільшити розмір стягуваних аліментів до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину - по 888 грн. 50 коп., а всього 1777 грн.

Дослідивши матеріали поданої заяви, вважаю необхідним відмовити у її прийнятті з наступних підстав.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

У пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23 грудня 2011 року №14 розяснено, що наявність спору про право (пункт 2 частини 3 статті 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру і обгрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до неї.

Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Оскільки ОСОБА_1 фактично заявила вимогу про збільшення розміру стягуваних аліментів, вказані правовідносини мають регулюватися положеннями ст. 192 СК України, які передбачають їх вирішення в межах позовного провадження із доведенням зазначених у вказаній нормі підстав можливого збільшення розміру аліментів. Оскільки заявником не надано документів, які підтверджують виникнення у неї права вимоги на збільшення розміру аліментів, вбачається спір про право.

Керуючись п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в :

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей.

Розяснити заявнику право звернутися до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Д. В. Сізов