АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3690/17 Справа № 173/279/17 Головуючий у 1 й інстанції - Петрюк Т. М. Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2017 року

по справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення повову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2017 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2017 року клопотання ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя задоволено частково.

В порядку забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1 відчужувати належні йому на праві власності автомобілі:

- автомобіль RENAULT TRAFIC 2004 року випуску, д.з.. НОМЕР_4 від 30.09.2015, номер кузова НОМЕР_2;

- автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 1989 року випуску д.з НОМЕР_5;

- автомобіль MERCEDES BENZ VITO, 1999 року випуску д.з. НОМЕР_6 від 01.10.2014 року, номер кузова НОМЕР_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2017 року і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що разом з позовом до суду першої інстанції надійшла заява про забезпечення позову, яка мотивована тим, що відповідач по справі в період розгляду цієї справи має реальну можливість реалізувати автомобілі, оскільки вони зареєстровані на його ім'я, що може зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.1, 2, 3, ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.2, 3 ст.152 ЦПК України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що зазначені в заяві підстави може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте в повному обсязі з такими висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції забезпечено позов шляхом заборони ОСОБА_5 відчужувати належні йому на праві власності автомобілі: автомобіль RENAULT TRAFIC 2004 року випуску, д.з. НОМЕР_4 від 30.09.2015, номер кузова НОМЕР_2; автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 1989 року випуску д.з НОМЕР_5; автомобіль MERCEDES BENZ VITO, 1999 року випуску д.з. НОМЕР_6 від 01.10.2014 року, номер кузова НОМЕР_3.

Однак як вбачається з реєстраційної картки (а.с. 43) автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 1989 року випуску д.з НОМЕР_5 відчужений у жовтні 2014 року і не належить відповідачу на праві власності.

Також з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 32) вбачається, що автомобіль RENAULT TRAFIC 2004 року випуску, д.з.. НОМЕР_4 від 30.09.2015, номер кузова НОМЕР_2 зарєестровано 30.09.2015 року, тобто після припинення спільного проживання.

Як роз'яснено п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», - за змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Як роз'яснено п.4 цієї Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з п. 7 цієї Постанови ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обгрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції не з'ясовані всі обставини справи та досліджено матеріали справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а ухвала Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2017 року скасуванню та направленю справу до суду першої інстанції передавши питання на новий розгляд.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2017 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції передавши питання на новий розгляд.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича