Номер провадження 2/754/3512/17
Справа №754/3040/17
РІШЕННЯ

Іменем України

10 липня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Журавської О .В.

з участю секретаря - Касян А.Р.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання права власності та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, суд -

Встановив:

До суду звернулась позивач з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 1972 р. по 26.07.1990 р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 У вказаний період вони придбали АДРЕСА_1, право власності на яку було зареєстровано за чоловіком. ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер. Відповідачі після смерті батька отримали свідоцтва про право власності на спадщину за законом, до складу якої ввійшла спірна квартира. Вважає, що оскільки спірна квартира придбана за час перебування з ОСОБА_4 в шлюбі, то вона має право власності на ? частину квартири, а свідоцтва про право на спадщину є частково недійсними.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги визнали в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність та недоведеність.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 26.07.1990 р. між позивачем та ОСОБА_4 було розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

У відповідності до Свідоцтва про право власності від 25.10.2007 р. АДРЕСА_1 на праві власності належала ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

У відповідності до Свідоцтв про право на спадщину за законом від 29.01.2008 р. спадкоємцями частки майна померлого ОСОБА_4 є його син та дочка, відповідачі по справі, а саме: по ? частині АДРЕСА_1.

Як на підставу своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що сума пайового внеску за спірну квартиру виплачено в період перебування її та ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбу, а саме до 1990 року, у зв'язку з чим вона є спільною власністю подружжя.

Згідно зі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, що був чинним на час придбання квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Розмір часток кожного з подружжя у праві власності на спільне майно, відповідно до ст. 28 цього ж кодексу, є рівними.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4, позивач своєю заявою від 11.10.2007 р. підтвердила, що на видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя не претендує, так як вищезазначене майно було особистою власністю померлого, до суду з питань виділу права власності на успадковану АДРЕСА_1 звертатися не буде.

Зокрема, у відповідності до довідки ОСББ «Маяк-6» від червня 2007 р. №54, яка наявна в спадковій справі, сума пайового внеску за АДРЕСА_1 сплачена 19.06.1993 р., тобто в період після розірвання шлюбу між позивачем та ОСОБА_4

Як на доказ своїх позовних вимог, позивач посилається на довідку ОСББ «Маяк-6» від 27.01.2017 р. №14, у відповідності до якої АДРЕСА_1 вартістю 141 40 руб. виплачена до липня 1990 р. в період перебування ОСОБА_1 в шлюбі з ОСОБА_4

Судом вказана довідка не приймається як належний та допустимий доказ придбання спірної квартири в період перебування позивача та ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі, оскільки вона суперечить наявній в матеріалах справи довідці того ж ОСББ «Маяк-6», в якій чітко вказана вся інформація з приводу технічних характеристик спірної квартири, суми поєнакопичення, членства ОСОБА_4 в ЖБК «Маяк-6» та інше.

Крім вказаного, суду є незрозумілою форма довідки від 27.01.2017 р. та формулювання вказане в ній. Зокрема, є незрозумілим на підставі чого та яких документів ОСББ «Маяк-6» встановило в своїй довідці факт виплати паєнакопичення за спірну квартиру саме в період перебування позивача та ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі та причини зазначення вказаного в довідці.

Крім вказаного, факт того, що спірна квартира є особистою власністю померлого ОСОБА_4 підтверджений заявою самої позивачки, поданій до державного нотаріуса.

Інших доказів, які б свідчили, що спірна квартира є спільною власностю позивача та ОСОБА_4 суду не надано, в процесі судового розгляду не здобуто.

Крім вказаного, ч. 1, 2 ст. 71 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

Згідно зі ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Позивачем не надано суду доказів, що оспорювані свідоцтва видані відповідачам з порушенням норм діючого законодавства.

Зокрема, вбачається, що нотаріусом були здійснені всі необхідні дії щодо отримання інформації щодо спадкового майна, отримано від позивача заяву, в якій остання зазначала, що майно є особистою власністю померлого, досліджено довідку про час виплати коштів за спірну квартиру, а також обставини щодо розірвання шлюбу між позивачем та ОСОБА_4

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 57,60,208-215 ЦПК України, ст.60,63,65 70 СК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м.Києві про визнання права власності та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя :