У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільного сумісного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2010 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 серпня 2016 року, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року в частині задоволення позову ОСОБА_6 про виділ в натурі та визнання за ним права власності на автомобіль скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року повернуто заявнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 порушує питання про скасування зазначеної ухвали суду апеляційної інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повертаючи ОСОБА_8 апеляційну скаргу, апеляційний суд виходив із того, що заявник не брав участі у справі, ухваленим рішенням суд першої інстанції не вирішував питання про його права та обов'язки, а тому права на апеляційне оскарження рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року відповідно до вимог ч. 1 ст. 292 ЦПК Українине має.

Проте повністю з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Основним Законом України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України). Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень в контексті положень ч. 1, 2 ст. 55, п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Відповідно до положень ст. ст. 4, 10, 60 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що 05 листопада 2013 року Малиновським районним судом м. Одеси у справі № 1519/7583/2011 було ухвалено рішення про поділ спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Не погоджуючись з указаним рішенням суду, ОСОБА_8, вважаючи, що зазначене рішення порушує його права та інтереси, подав апеляційну скаргу.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з відповідною апеляційною скаргою, ОСОБА_8 посилався на те, що 24 січня 2008 року між ним та ОСОБА_7 укладений договір позики грошових коштів у розмірі 250 000 доларів США на реконструкцію жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1, а також на добудову будинку, розташованого у АДРЕСА_2; 21 листопада 2007 року між ним та ОСОБА_7 укладений договір позики грошових коштів у розмірі 55 000 доларів США на реконструкцію квартир № № 13, 17 по АДРЕСА_3. Вказував, що умовами зазначених договорів передбачено, що у випадку неповернення грошових коштів у встановлений строк ОСОБА_7 зобов'язується переоформити право власності на зазначене нерухоме майно на ОСОБА_8, включаючи земельні ділянки, на яких вони розташовані, шляхом укладення відповідних договорів дарування.

Також зазначав, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року у справі № 1519/7583/2011 було проведено поділ спільного сумісного майна подружжя, включаючи нерухоме майно, яким було забезпечено виконання боргових зобов'язань ОСОБА_7 за договорами позики, що унеможливлює виконання ОСОБА_7 зобов'язань за договором позики перед ним в частині переоформлення на нього майна, що безпосередньо вплинуло на його законні права та інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-885цс15, яка розглянута ним у порядку глави 3 розділу V ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання про повернення апеляційної скарги, з підстав, зазначених в оскаржуваній ухвалі, належної оцінки доводам апеляційної скарги ОСОБА_8 щодо законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК України) не надав.

Таким чином, для правильного вирішення даної справи з урахуванням зазначених обставин слід дати належну оцінку доводам апеляційної скарги ОСОБА_8 щодо законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

Крім того, слід зазначити, що у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз'яснено, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та ч. 3 ст. 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції на порушення ст. 292 ЦПК України не звернув уваги на те, що наслідком подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, - є відмова у прийнятті апеляційної скарги, а не повернення скарги заявнику.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

З урахуванням того, що при поверненні ОСОБА_8 апеляційної скарги у даній справі апеляційним судом було порушено порядок, встановлений для вирішення вказаного питання, то оскаржувана ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 вересня 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Є.П. Євграфова Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко Г.І. Мостова