14 липня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді - Лакомської Ж.І
з участю секретаря Скочко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про вилучення майна,звернення стягнення на предмет застави, стягнення заборгованості, суд
Позивач ПАТ «Ідея Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_3 про вилучення майна,звернення стягнення на предмет застави, стягнення заборгованості.
У звязку із порушенням зобовязань забезпечених заставою, позивач надіслав відповідачу повідомлення про виникнення заборгованості, проте таке було залишене останнім без належного реагування. Оскільки зобовязання відповідачів перед банком не виконанні, заборгованість не погашена, позивач просив ухвалити рішення про:
-вилучення у ОСОБА_1 або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави (автомобіль HONDA CR-V, 2012 року випуску, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) VIN-SHSRE5850CU011118,SHSRE5850CU011118), та передачу цього автомобіля Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк»;
-стягнення солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 50 грн.;
-стягнення судових витрат.
Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 25 жовтня 2016 року відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави відмовлено за безпідставністю.

Вказане рішення оскаржено позивачем в апеляційному порядку, відповідно матеріали справи направлено до Апеляційного суду Львівської області.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2017 року, відповідно до ч. 7 ст. 297 ЦПК України, матеріали справи повернуті до Личаківського районного суду м. Львова для ухвалення додаткового рішення в частині вирішення позовних вимог про вилучення у ОСОБА_1 або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави (автомобіль HONDA CR-V, 2012 року випуску, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) VIN-SHSRE5850CU011118,SHSRE5850CU011118, та передачу цього автомобіля Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк»; стягнення солідарно із ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 50 грн., а також розподілу судових витрат.

В судове засідання учасники процесу не зявились, відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України їх присутність не є обовязковою.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 30.07.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_1було укладено кредитний договір №910.16889, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано позивачем кредитні кошти в сумі 242514,5 грн. з визначенням строку користування коштами у відповідності до графіку на купівлю автомобіля HONDA CR-V, 2012 року випуску (а.с.25-26).

За користування кредитом позичальник сплачує річну процентну ставку, яка визначається відповідно до умов кредитного договору, а станом на дату укладення кредитного договору становила 13,99 %.

Параграфом 4 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний отримати кредит і протягом дії договору сплачувати кредит та проценти у вигляді ануїтетних платежів щомісячно в терміни та у сумах, визначених у Графіку щомісячних платежів, що є додатком №1 до договору.

Згідно з Графіком щомісячних платежів, датою внесення позичальником чергового платежу визначено 01 число кожного місяця (а.с.21).

Відповідно до п.4 параграфу 6 кредитного договору, банк має право змінювати в односторонньому порядку свої Тарифи (окрім процентної ставки), повідомивши про це позичальника у спосіб, передбачений договором, вказавши дату, з якої починають діяти зміни/нові тарифи.

У відповідності до п.1 параграфу 8 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, зокрема, у разі прострочення оплати чергового ануїтетного платежу (його частини) більше ніж на 30 днів.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту Кредитного договору, його положеннями встановлено, що всі повідомлення за даним Договором (а відтак - і вимоги про дострокове повернення кредиту, повідомлення про розірвання Договору тощо, які передбачені п.1 параграфу 8) повинні бути складені у письмовій формі і такі здійснюються Банком шляхом направлення листів за адресою Позичальника, вказаною в Договорі, або на іншу адресу вказану Позичальником.

В той же час, позивачем не представлено суду доказів про надіслання позивачем вище згаданих вимог, повідомлень, претензій чи попереджень відповідачу (а тим більше - про їх вручення) з приводу неналежного виконання останнім умов Кредитного договору.

Параграфом 9 (п.п.1, 2, 3) кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником строків сплати щомісячних платежів, банк має право нарахувати та стягнути з позичальника витрати, пов'язані з супроводом і стягненням простроченої заборгованості за договором (в тому числі, але не обмежуючись, на листування, телефонні дзвінки, виїзди до позичальника, розшук позичальника, послуги сторонніх організацій, згідно з тарифами банку). В разі порушення позичальником термінів сплати щомісячних платежів від 1 до 60 днів, банк має право нарахувати та стягнути з позичальника штрафні санкції (пеню) в розмірі 0,15% від простроченої суми боргу за кожен день прострочки. В разі порушення позичальником термінів сплати щомісячних платежів більше ніж на 60 днів, Банк має право нарахувати та стягнути з позичальника штрафні санкції (пеню) в розмірі 0,65% від простроченої суми боргу за кожен день прострочки.

Виконання зобов'язань за кредитним договором було забезпечене заставою транспортного засобу, для купівлі якого надавався позичальнику кредит (параграф 3 кредитного договору), на підставі договору застави транспортного засобу, укладеного між сторонами 20.08.2012 року (а.с.23-24).

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 11.02.2015 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2було укладено договір поруки, згідно з яким, порукою ОСОБА_2 було забезпечено виконання позичальником ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором на суму 50 грн. (а.с.12).

Всю суму кредиту позичальник отримав 31.07.2012 року, що підтверджується виданими банком меморіальними ордерами (а.с.14),і до лютого 2014 року в повному обсязі виконував покладені на нього за кредитним договором зобов'язання, по сплаті тіла кредиту та процентів за користуванням ним, що підтверджується випискою з особового рахунку позичальника (а.с.29-32). Останній платіж на виконання умов кредитного договору був внесений позичальником 04.02.2014 року.

Згідно з постановою Правління Національного Банку України №466 від 06.08.2014 року «Про призупинення здійснення фінансових операцій», у зв'язку із запровадженням з 24.07.2014 року на території Донецької та Луганської областей надзвичайного режиму роботи банківської системи, було призупинено банками України здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою. Небанківськими установами та національним оператором поштового зв'язку, які є платіжними організаціями внутрішньодержавних/міжнародних платіжних систем та/або їх учасникам, було призупинено операції з приймання/виплати переказу коштів з/на території, які не контролюються українською владою.

Постановою Правління Національного Банку України №435 від 22.07.2014 року затверджено Інструкцію щодо організації роботи банківської системи в надзвичайному режимі.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 є жителем Луганської області, позивачем не представлено суду відомостей щодо режиму роботи відділень ПАТ «Ідея Банк» в м.Антрацит Луганської області (за місцем проживання позичальника) та щодо порядку здійснення розрахунків за кредитними зобов'язаннями позичальниками, які проживають на території цього населеного пункту.

Відтак суд прийшов до висновку про те,що у зв'язку з призупиненням банками України здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах Луганської та Донецької областей, які не контролювались у спірний період українською владою, відповідач ОСОБА_1 не міг виконати свій обов'язок перед позивачем по сплаті заборгованості за кредитним договором, а тому, згідно з нормами ст.ст.612 ч.4, 613 ч.1,2 ЦК України, він не вважається таким, що допустив порушення виконання зобов'язань за кредитним договором. Тому суд приходить до висновку про те,що позовні вимоги про вилучення у ОСОБА_1або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави (автомобіль HONDA CR-V, 2012 року випуску, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) VIN-SHSRE5850CU011118,SHSRE5850CU011118, та передачу цього автомобіля Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» є безпідставними, та в задоволенні таких суд відмовляє.

Щодо позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 50 грн., як зазначалось вище відповідач ОСОБА_1 є жителем ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачем не представлено суду відомостей щодо режиму роботи відділень ПАТ «Ідея Банк» в даному місті (за місцем проживання позичальника) та щодо порядку здійснення розрахунків за кредитними зобов'язаннями позичальниками, які проживають на території цього населеного пункту. У зв'язку з призупиненням банками України здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах Луганської та Донецької областей, які не контролювались у спірний період українською владою, відповідач ОСОБА_1 не міг виконати свій обов'язок перед позивачем по сплаті заборгованості. Крім того, слід звернути увагу на те,що Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, висновків про те, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», рішення від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони (рішення у справах «Домбо проти Нідерландів» від 27 жовтня 1993 року та «Aнкерл проти Швейцарії» від 23 жовтня 1996 року).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них. Рішення у справі «Руїс Матеос проти Іспанії».

Поручитель ОСОБА_2 до суду жодного разу не з»явилась, про обставини укладення договору поруки між нею та ПАТ «Ідея Банк» за кредитним договором від 30.07.2012 року не повідомила.

Крім того, ОСОБА_2 є поручителем інших боржників - Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" за кредитними договорами, з нею укладено такі договори поруки від 11 лютого 2015 року всього на 50 гривень, що є недобросовісним здійсненням своїх процесуальних прав позивачем спрямованих на зміну територіальної підсудності на підставі укладеного 11.02.2015 року договору поруки з відповідачем ОСОБА_2, а не формою захисту свого порушеного, невизнаного або оспореного права.

З огляду на зазначені обставини та принципи права на справедливий судовий розгляд, закріплений у ст.6 Європейської конвенції з прав людини, відсутні підстави для задоволення даного позову і в частині солідарного стягнення заборгованості з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, тому суд в задоволенні даної вимоги відмовляє.

Щодо розподілу судових витрат, які були зараховані на рахунок фонду Державного бюджету на відповідний рахунок, суд приходить до висновку про те, що оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, тому судові витрати сплачені позивачем відповідно до ст.88 ЦПК України розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 220 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Доповнити рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про вилучення майна,звернення стягнення на предмет застави, стягнення заборгованості, наступним змістом:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про вилучення у ОСОБА_1 або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави (автомобіль HONDA CR-V, 2012 року випуску, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) VIN-SHSRE5850CU011118,SHSRE5850CU011118 та передачу цього автомобіля Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк», стягнення солідарно із ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 50 грн. - відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: Лакомська Ж.І