Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Ізмаїльської міської ради Одеської області, Ізмаїльського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа ОСОБА_7, про визнання права спадкування майнових прав забудовника, внесення змін та виключення забудовника-землекористувача із договору забудови та рішення Ізмаїльської міської ради про відвід земельної ділянки під будівництво житлового будинку, усунення спадкоємця від спадкування, оспорювання батьківства померлого спадкодавця, визнання факту належності документів, та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання факту родинних відносин та спадкування прав забудовника за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 06 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що що ОСОБА_8 перебував у шлюбі з ОСОБА_6 до 22 жовтня 1980 року. 11 червня 1980 року ОСОБА_8 та ОСОБА_6 рішенням Ізмаїльської міської ради №338/6 надана земельна ділянка по АДРЕСА_1 під будівництво житлового будинку. За 4 місяця перебування у шлюбі вони разом нічого не побудували на зазначеній земельній ділянці. Отже будь-яких прав на житловий будинок ОСОБА_6 не має та на нього не претендує.

10 січня 2007 року між позивачем та ОСОБА_8 було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік помер. Після смерті її чоловіка ОСОБА_8 відкрилася спадщини на майнові права забудовника щодо незакінченого будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1.

Після смерті чоловіка вона є спадкоємницею першої черги. Відповідач ОСОБА_5 теж звернулася до нотаріуса, як дочка померлого ОСОБА_8 з приводу оформлення спадщини, проте, померлий ОСОБА_8 не є її батьком, а являється їй рідним дядьком. Померлий тяжко хворів та саме позивач здійснювала його догляд. Відповідач жодним чином не допомагала померлому. Також позивач зазначила, що документи на забудову вказаного будинку помилково були надані ОСОБА_8, в той час як її чоловік мав прізвище ОСОБА_8, та саме йому було виділено землю під забудову за вказаною адресою.

Посилаючись на зазначене, позивач просила суд визнати за нею право спадкування майнових прав померлого її чоловіка ОСОБА_8 на незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1; виключити відповідача ОСОБА_6 із рішення Ізмаїльської міської ради №338/6 від 11 червня 1980 року про відвід земельної ділянки під будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 із забудовників та землекористувачів; відсторонити відповідача ОСОБА_5 від спадкування після померлого ОСОБА_8; виключити запис про батьківство померлого спадкодавця ОСОБА_8 відносно ОСОБА_5 Представник позивача надав доповнення позовних вимог, згідно яких просив суд замість прізвища «ОСОБА_7» у рішенні Ізмаїльської міської ради Одеської області про відвід земельної ділянки №338/6 від 11 червня 1980 року внести прізвище «ОСОБА_7», змінити прізвище у договорі забудови, визнати належність договору забудови та рішення виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області №338/6 від 11 червня 1980 року ОСОБА_8

У червня 2016 року відповідач ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, в якій, з урахуванням уточнень, просила визнати за нею права забудовника на 1/2 частин будівлі, що розташована по АДРЕСА_1 Одеської області, які належали ОСОБА_8 та ОСОБА_7 А також у поданих уточненнях просила суд визнати факт родинних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06 лютого 2017 року, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Ізмаїльської міської ради Одеської області, Ізмаїльського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа ОСОБА_7, про визнання права спадкування майнових прав забудовника, внесення змін та виключення забудовника-землекористувача із договору забудови та рішення Ізмаїльської міської ради про відвід земельної ділянки під будівництво житлового будинку, усунення спадкоємця від спадкування, оспорювання батьківства померлого спадкодавця, визнання факту належності документів задоволений частково.

Визнано факт того, що особа ОСОБА_8, зазначена у договорі від 1980 року (червень) про надання на праві безстрокового користування земельної ділянки по АДРЕСА_1 для зведення житлового будинку та рішенні виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів від 11 червня 1980 року за №338/6 про відвід земельної ділянки під будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_8.

Визнано ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом правонаступником прав та обов'язків забудовника ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання факту родинних відносин та спадкування прав забудовника задоволений.

Встановлений факт родинного зв'язку між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а саме встановлений факт того, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є батьком ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 10 вересня 2015 року.

Визнано ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом правонаступником прав та обов'язків забудовника ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1274 ЦК України визначено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Судами встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_8 фактично прийняла ОСОБА_4, оскільки на час відкриття спадщини проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою.

До приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області звернулися: 09 грудня 2015 року ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8; 02 березня 2016 року ОСОБА_7 із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті сина на користь ОСОБА_5; 11 березня 2016 року ОСОБА_4 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_8

Також установлено, що спірним майном є незакінчений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4 та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_5, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі повного та всебічного дослідження обставин справи та перевірки наданих сторонами доказів (ст. 212 ЦПК України) обґрунтовано виходив з того, що згідно відповідного рішення органу місцевого самоврядування забудовником спірного майна - незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 був ОСОБА_8 Спадкоємцями після смерті останнього були ОСОБА_4, яка фактично прийняла спадщину, а також ОСОБА_7 (батько померлого), який відмовився від своєї частини спадщини на користь ОСОБА_5

З урахуванням зазначеного, суди дійшли вірного висновку про те, що спірне спадкове майно має бути розподілене між двома спадкоємцями порівну та визнав ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в порядку спадкування правонаступниками ОСОБА_8 по 1/2 частині спадкового майна кожну.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 06 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта