Справа № 729/476/14 Провадження № 22-ц/795/11/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Кузюра В. О. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника позивача ОСОБА_5М

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання права власності на спадкове майно, припинення права спільної власності та компенсацію вартості частки у спільному майні,

в с т а н о в и в:

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_7, ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про визнання права власності на спадкове майно, припинення права спільної власності та компенсацію вартості частки у спільному майні.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_7 звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення яким задовольнити його позов у повному обсязі.

07.07.2016 року позивач ОСОБА_7 помер

Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Чернігівської області від 28 липня 2016 року зупинено провадження по даній справі до залучення до участі у справі правонаступників померлого ОСОБА_7

Ухвалою від 24 травня 2017 року відновлено провадження у справі, залучено до участі у справі правонаступника ОСОБА_7 ОСОБА_6

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції виніс рішення без повного зясування обставин справи.

Апелянт вказує, що підставою для відмови в задоволенні його позову послужила незаконна ухвала Бобровицького районного суду Чернігівської області у вказаній справі, якою було закрито провадження в частині вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на 2/3 частини автомобіля ВАЗ 21112 2007 року випуску, який перейшов їм у спадщину після померлого 11 червня 2009 року сина ОСОБА_9

Зазначає, що на даний час ухвала оскаржується, адже зрозуміло, що не можна вирішувати позов про стягнення компенсації у частці майна, якщо суд безпідставно закрив провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання права власності на майно, яке підлягало поділу.

Також апелянт звертає увагу, що зазначена ухвала про закриття провадження була винесена після судових дебатів одночасно з оскаржуваним рішенням, що, на його думку, процесуальним законодавством не передбачено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вбачається, що позивачі звернулися до суду з позовом в якому просили визнати за ними право власності по 1/3 частині за кожним на автомобіль ВАЗ 21112, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, вартістю 62000 грн., морозильної вітрини вартістю 6000 грн., морозильної камери вартістю 2000 грн., газового конвектора заводський №010072 вартістю 1200 грн. та газового конвектора заводський №0101390 вартістю 1200 грн. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, який помер 14 червня 2009 року. Просили стягнути з ОСОБА_10 на їх користь компенсацію вартості за належні їм по 1/3 частці автомобіля, морозильної вітрини, морозильної камери, двох газових конвекторів на загальну суму по 24132 грн. 67 коп. кожному. Право спільної часткової власності сторін на автомобіль, морозильну вітрину, морозильну камеру, двох газових конвекторів просили припинити та визнати за ОСОБА_10 право власності на зазначене майно.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив з того, що визнання права власності, стягнення компенсації та припинення права власності на морозильну вітрину, морозильну камеру та газові конвектори, неможливо, оскільки позивачами не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що вказане майно перебувало у власності спадкодавця, а на даний час перебуває у відповідача.

Щодо позову в частині визнання права власності на автомобіль суд зазначив, що ухвалою суду перед ухваленням рішення провадження в цій частині закрите, так як в цій частині вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оформлення спадкових прав є виключною компетенцією нотаріальних контор при відсутності спору щодо спадкування. Стосовно припинення права власності позивачів на частини автомобіля та сплати компенсації вартості, то дана вимога також не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, проте момент виникнення права власності на автомобіль повязаний з його державною реєстрацією в сервісних центрах МВС, отже, до оформлення в нотаріальній конторі свідоцтва про права на спадщину, реєстрації в сервісному центрі та отримання технічного паспорта, дана вимога є передчасною. У задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на частини морозильної вітрини, морозильної камери та газових конвекторів, то суд відмовив у звязку з недоведеністю наявності такого майна.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується.

Судом встановлено, що позивачі є батьками ОСОБА_9, який помер 11 червня 2009 року (а.с.6,7 т.1).

Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина, яка складається з земельних ділянок, нежитлових будівель, майнових паїв, грошових вкладів та спадкоємцям сторонам у справі нотаріусом видані свідоцтва про право на спадщину (а.с.8, 9, 10 т.1).

ОСОБА_9 був власником автомобіля ВАЗ 21112, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, який придбаний ним в кредит в АКБ «Укрсоцбанк» за договором №960/07-50 від 18 вересня 2007 року (а.с.12-14, 15 т.1).

Також встановлено, що ухвалою судді Бобровицького районного суду Чернігівської області від 06 травня 2014 року було відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо автомобіля, тобто про визнання права власності на нього, стягнення компенсації та припинення права власності, з мотивів, що оформлення спадкових прав є виключною компетенцією нотаріальних органів.

Вказана ухвала була оскаржена ОСОБА_7 в частині відмови у відкритті провадження (а.с.25-27 т.1).

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 04 липня 2014 року ухвалу Бобровицького районного суду від 06 травня 2014 року в частині відмови у відкритті провадження у справі по позовних вимогах про припинення права на частку у власності на автомобіль та компенсацію вартості цієї частки скасовано, а справу в цій частині направлено до суду І інстанції для вирішення у належний спосіб питання про відкриття провадження у справі по цих вимогах. В частині відмови у відкритті провадження по позовних вимогах про визнання права власності на спірний автомобіль ухвалу залишено без змін.

Таким чином, провадження у даній справі було відкрите за вимогами про визнання права власності на спадкове майно морозильну вітрину, морозильну камеру, два газових конвектори, припинення права на частку у спільній частковій власності, в т.ч. та компенсацію вартості частки у даному спільному майні.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової авто товарознавчої експертизи №3158/14-24 від 1 грудня 2014 року ринкова вартість автомобіля «ВАЗ 21112», станом цін на момент огляду складає 65292 грн. 64 коп. (а.с.93-95 т.1).

З копії довідки ПАТ «Укрсоцбанк» від 12 вересня 2012 року №10.1-12/96-12286 вбачається, що відповідачка ОСОБА_10, як поручитель по кредиту ОСОБА_9 згідно договору кредиту №960/07-50 від 18 вересня 2007 року у період з 11 червня 2009 року по 01 березня 2010 року щомісячно в рахунок погашення заборгованості перераховувала кошти (а.с.118 т.1)

З копії постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 05 травня 2014 року вбачається, що державний нотаріус ОСОБА_11, розглянувши заяву ОСОБА_6 про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину спадкового майна, а саме автомобіля ВАЗ 21112, номерний знак СВ №88933АН, морозильної вітрини, морозильної камери, газового конвектора (заводський номер 010072), газового конвектора (заводський номер 0101390) після смерті ОСОБА_9, відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки до заяви не було прикладено жодного документа, що підтверджує наявність вищезазначеного спадкового майна, не сплачено за нотаріальні дії, адже не було жодного платежу щодо оформлення вищезазначеного спадкового майна та крім того, існує претензія кредитора, адже на придбання автомобіля ВАЗ 21112, номерний знак СВ №8933АН, 2007 року виготовлення, було оформлено кредит (а.с.34 т.1).

Також судом першої інстанції встановлено, що відповідач не заперечує що всі три спадкоємці мають рівні права на автомобіль, документи, що підтверджують право власності на нього в оригіналі знаходяться у відповідача і вона надасть їх нотаріусу , перебування майна в заставі не є перешкодою. Отже спору не існує.

Відповідно до ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Статтею 57 ЦК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

На підтвердження наявності та належності спадкодавцю майна морозильної вітрини, морозильної камери та газових конвекторів сторони не надали доказів, не надано ОСОБА_6 таких доказів і в суді апеляційної інстанції. Гарантійні зобовязання ЕКО-06 №006109 та гарантійні зобовязання ЕКО-06 №006110 на конвектори не можуть бути належними та допустимими доказами, адже загалом не містять інформацію про власника (а.с.31, 32 т.1). Не підтверджено і факту перебування вказаного майна в користуванні відповідача.

З огляду на наведені правові норми та надані сторонами докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду по їх оцінці.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновки місцевого суду не спростовують, а тому з підстав, визначених ст.308 ЦПК України рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: