Справа №521/9181/14-ц
Провадження №2/521/2843/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 липня 2017 року

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого судді Гуревського В.К.

за секретаря Ардаковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення солідарно з відповідачів суми боргу за кредитним договором, відсотків за користування коштами, пені, посилаючись на такі обставини.

08 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (потім ПАТ «УкрСиббанк», згодом правонаступник Публічне акціонерне товариство «ДельтаБанк») та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кредит у розмірі 47245,0 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 238587,25 гривень, строком до 08 листопада 2017 року зі сплатою 13,90 % річних за користування кредитними коштами, а відповідач зобов'язався сплачувати мінімальні платежі, встановлені договором та додатковою угодою №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 08 листопада 2007 року. В забезпечення виконання зобовязань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, повязаних із порушенням умов кредитного договору, згідно п. 2 кредитного договору, банк уклав в день укладення цього договору з ОСОБА_3 договір поруки № 155860. Відповідно до договору поруки поручитель поручилась за виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань у повному обсязі, відповідно п. п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по кредитному договору поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за невиконання умов договору. У звязку з тим, що позичальник належним чином свої обовязки не виконує, станом на 21.03.2014 року виникла прострочена заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 08 листопада 2007 року на загальну суму 372955,10 грн., на підставі цього позивач вимагає стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором і судові витрати пропорційно з відповідачів.

30 жовтня 2014 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії КК №706290, виданий Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 16 жовтня 2001 року, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 59; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, паспорт громадянина України серії КМ №716641 виданий Суворовським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 20 травня 2011 року, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 39, , МФО 380236, п/р 373980009 в АТ «Дельта Банк», заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 08 листопада 2007 року на загальну суму 372955,10 гривень (триста сімдесят дві тисячі девятсот пятдесят пять грн. 10 коп.), яка складається з: - заборгованість за кредитом 339782,29 гривень (триста тридцять девять тисяч сімсот вісімдесят дві грн. 29 коп.); - заборгованість по відсотками за користування кредитом 33172,81 гривень (тридцять три тисячі сто сімдесят дві грн. 81 коп.). Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 39, , МФО 380236, п/р 373980009 в АТ «Дельта Банк», судовий збір в розмірі 3654,0 грн. (три тисячі шістсот пятдесят чотири грн. 00 коп.).

10 лютого 2016 року Малиновським районним суло м. Одеси заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2016 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

09 лютого 2017 року Апеляційним судом Одеської області ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2016 року скасовано та направлено справу до того ж суду для продовження розгляду по суті заявлених позовних вимог.

Представник позивача надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Представник відповідачів надав до суду заперечення на позовну заяву та просив у позові ПАТ «Дельта Банк» відмовити, посилаючись на таке.

В позовних вимогах ПАТ «Дельта Банк» посилається на порушення договору споживчого кредиту №0 від 08 листопада 2007 року, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 47245,00 доларів США, що згідно курсу НБУ складало 238587,25 грн. зі сплатою 13,90% річних за користування кредитними коштами. Та просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 390436,07 грн. В судовому засіданні представником банку ПАТ «Дельта Банк» було надано до суду копію Додаткової угоди № 3 від 14 листопада 2012 року до договору №0 від 14 листопада 2012 року, що підписана нібито ОСОБА_2 та підтверджує суму заборгованості за кредитним договором. Позивачем не доведено факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів на виконання умов кредитного договору №№0, а тому твердження, що позивач виконав умови договору є хибними та непідтвердженими. За клопотанням Відповідача, суд витребував з Банку оригінали кредитної справи, однак представником банка надано лише копії кредитного договору. Таким чином банк нехтує вимогами доказування, що може свідчити про відсутність в банку оригіналу вказаної Додаткової угоди. Недоведеним є сам факт наявності простроченого боргу за кредитними зобов'язаннями станом на 31 жовтня 2014 року, що стало підставою для пред'явлення вимог про дострокове повернення кредиту. Так, наданий позивачем розрахунок виконаний у вигляді інформаційної довідки, з якої не можливо прослідкувати рух коштів відповідно до погодженого сторонами графіку, наявність заборгованості і, відповідно, обґрунтованість проведених банком нарахувань.

Крім того, наданий розрахунок заборгованості, не може підтверджувати існування заборгованості оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Розрахунком заборгованості не можна довести виконання умов договору кредиту, у зв'язку з тим, що єдиним доказом внесення готівкової валюти на рахунок банку є відповідна заява на переказ готівки (правова позиція Верховного Суду України у справі №6-20цс12). Також, наданий розрахунок підписаний особою, повноваження якої не встановлені, та не відомо чи наділення вона відповідними правами та обов'язками на підписання відповідного документу. Крім того, подані представником ПАТ «Дельта Банк» документи не завірені належним чином, що ставить під сумнів їх достовірність. На сьогоднішній час ПАТ «Дельта банк» знаходиться в процедурі ліквідації, згідно постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року № 664, та назначено уповноважену особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк».

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», саме уповноважена особа фонду гарантування вкладів може вчиняти будь які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку, подавати позовні заяви, документи та інші. Тому, саме уповноважена особа фонду гарантування вкладів повинна завіряти документи від імені банку. В матеріалах справи немає доказів того, що позичальник був належним чином повідомлений про прострочення зобов'язання та у зв'язку з цим зміну умов договору щодо дострокового повернення кредиту. Відповідно до розділу 8 Кредитного договору №0 від 08 листопада 2007 року вимога про дострокове повернення кредитних коштів направляється у письмовому вигляді на адресу Позичальника та підлягає виконанню протягом 60 календарних днів з моменту вручення повідомлення позичальнику. В матеріалах справи міститься досудова вимога, що нібито направлялась на адресу ОСОБА_2 як поручителю, а не як позичальнику, тому достроковий термін повернення кредиту не настав.

Адреса на досудовій вимозі вказана не вірна. ПАТ «Дельта Банк» не надав докази до суду, що досудова вимога про дострокове повернення кредиту надсилалась на адресу ОСОБА_2, так як згідно умов кредитного договору - вимога надсилається листом з повідомленням про вручення, яке в матеріалах справи відсутнє. Тобто, позивач не надав належних і допустимих доказів щодо своїх вимог.

У наступне судове представник відповідачів надав додаткові пояснення до заперечень на позовну заяву, зазначивши, що умови кредитного договору №0 від 08 листопада 2007 року, не містять вартість кредиту в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору надання коштів повинно здійснюватися в доларах США, позичальник має право отримати кредитні кошти у вигляді одного траншу або декількох траншів, для чого надає до Банку відповідну заяву, в якій зазначає бажану суму траншу. В п. 2.1 додаткового договору №3 від 14 листопада 2012 року до Договору від 08 листопада 2007 року, Кредитор повинен безкоштовно відкрити банківський рахунок Позичальнику, на якому обліковується заборгованість Позичальника. Надання кредиту проводиться шляхом перерахування кредитних коштів з Позичкового рахунку №22-2, відкритого у кредитора на рахунок позичальника відкритий у Кредитора. Поточний рахунок Позичальнику банком не відкривався, та в позовних

вимогах не зазначено, як саме відбувалось видача кредитних коштів та підтвердження їх видачі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні рішення у справі необхідно відмовити. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених представником позивача письмових доказів.

Судом встановлено, що 08 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (потім ПАТ «УкрСиббанк» зараз Публічне акціонерне товариство «ДельтаБанк») та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кредит у розмірі 47245,0 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 238587,25 гривень, строком до 08 листопада 2017 року зі сплатою 13,90 % річних за користування кредитними коштами, а відповідач зобов'язався сплачувати мінімальні платежі, встановлені договором та додатковою угодою №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 08 листопада 2007 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, ПАТ «Дельта Банку» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №0 від 08 листопада 2007 року.

Згідно із п. 1.4 зазначеного договору, кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме: споживчі цілі.

В забезпечення виконання зобовязань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, повязаних із порушенням умов кредитного договору, згідно п. 2 кредитного договору, банк уклав в день укладення цього договору з ОСОБА_3 договір поруки № 155860.

Відповідно до договору поруки поручитель поручилась за виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань у повному обсязі, відповідно п. п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по кредитному договору поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за невиконання умов договору.

У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 21.03.2014 року виникла прострочена заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 08 листопада 2007 року на загальну суму 372955,10 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом 339782,29 грн.; - заборгованість по відсотками за користування кредитом 33172,81 грн.

Згідно п. 6 зазначеного договору, банк має право достроково повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку встановленому розділом 6 цього договору.

В судовому засіданні представником банку ПАТ «Дельта Банк» було надано до суду копію Додаткової угоди № 3 від 14 листопада 2012 року до договору №0 від 14 листопада 2012 року, що підписана нібито ОСОБА_2 та підтверджує суму заборгованості за кредитним договором.

Банком не доведено факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів на виконання умов кредитного договору №№0, а тому твердження Банку не знайшло свого підтвердження.

Недоведеним є сам факт наявності простроченого боргу за кредитними зобов'язаннями станом на 31 жовтня 2014 року, що стало підставою для пред'явлення вимог про дострокове повернення кредиту.

Так, наданий Банком розрахунок виконаний у вигляді інформаційної довідки, з якої не можливо прослідкувати рух коштів відповідно до погодженого сторонами графіку, наявність заборгованості і, відповідно, обґрунтованість проведених банком нарахувань.

Крім того, наданий розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування заборгованості оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Розрахунком заборгованості не можна довести виконання умов договору кредиту, у зв'язку з тим, що єдиним доказом внесення готівкової валюти на рахунок банку є відповідна заява на переказ готівки (правова позиція Верховного Суду України у справі №6-20цс12).

Також, наданий розрахунок підписаний особою, повноваження якої не встановлені, та не відомо чи наділення вона відповідними правами та обов'язками на підписання відповідного документу.

На сьогоднішній час ПАТ «Дельта банк» перебуває в процедурі ліквідації згідно постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року № 664, та назначено уповноважену особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк».

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», саме уповноважена особа фонду гарантування вкладів може вчиняти будь які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку, подавати позовні заяви, документи та інші.

Тому, саме уповноважена особа фонду гарантування вкладів повинна завіряти документи від імені банку.

В матеріалах справи немає доказів того, що позичальник був належним чином повідомлений про прострочення зобов'язання та у зв'язку з цим зміну умов договору щодо дострокового повернення кредиту.

Відповідно до розділу 8 Кредитного договору №0 від 08 листопада 2007 року вимога про дострокове повернення кредитних коштів направляється у письмовому вигляді на адресу Позичальника та підлягає виконанню протягом 60 календарних днів з моменту вручення повідомлення позичальнику.

В матеріалах справи міститься досудова вимога, що нібито направлялась на адресу ОСОБА_2, як поручителю, а не як позичальнику, тому достроковий термін повернення кредиту не настав.

Крім того, адреса на досудовій вимозі вказана не вірна.

ПАТ «Дельта Банк» не надав докази до суду, що досудова вимога про дострокове повернення кредиту надсилалась на адресу ОСОБА_2, так як згідно умов кредитного договору - вимога надсилається листом з повідомленням про вручення, яке в матеріалах справи відсутнє.

Тобто, ПАТ «Дельта Банк» не надав належних і допустимих доказів щодо своїх вимог.

Також, умови кредитного договору №0 від 08 листопада 2007 року, не містять вартість кредиту в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору надання коштів повинно здійснюватися в доларах США, позичальник має право отримати кредитні кошти у вигляді одного траншу або декількох траншів, для чого надає до Банку відповідну заяву, в якій зазначає бажану суму траншу.

В п. 2.1 додаткового договору №3 від 14 листопада 2012 року до Договору від 08 листопада 2007 року, Кредитор повинен безкоштовно відкрити банківський рахунок Позичальнику, на якому обліковується заборгованість Позичальника.

Надання кредиту проводиться шляхом перерахування кредитних коштів з Позичкового рахунку №22-2, відкритого у кредитора на рахунок позичальника відкритий у Кредитора.

Поточний рахунок Позичальнику банком не відкривався, та в позовних вимогах не зазначено як саме відбувалось видача кредитних коштів та підтвердження їх видачі.

Отже, сторони договору встановили порядок, за умовами дотримання якого у позичальника виникає обов'язок дострокового повернення боргу. Можливість врегулювання на власний розсуд своїх відносин в цій частині відповідає положенням ст. 6 ЦК України.

Матеріали справи не містять докази виконання Банком вимог додаткової угоди, що в свою чергу свідчить про те, що встановлена договором умова дострокового повернення кредиту не настала, тобто у позичальника не виникло зобов'язання дострокового виконання кредитного договору.

Таким чином, Банк передчасно звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором кредиту № 0 від 08 листопада 2007 року.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі.

Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне у задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Керуючись ст. ст. 16, 525, 526, 553, 554, 610, 611, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 88, 212, 214-215, 217 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.К.Гуревський