АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/7679/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Головачова Я.В.

суддів: Білич І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі Горбачовій І.В.

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою публічного акціонерного товариства "Родовід Банк", заінтересована особа: ОСОБА_1, на дії заступника начальника підрозділу Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Тертичної Віти Володимирівни, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 17 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року публічне акціонерне товариство "Родовід Банк" (далі - ПАТ "Родовід Банк") звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця при винесенні у виконавчому провадженні № 35974868 постанов від 15 грудня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження та повернення виконавчого листа стягувачеві. В обґрунтування своїх вимог, скаржник посилався на те, що постанова про повернення виконавчого листа стягувачеві є незаконною, оскільки державний виконавець не здійснив всіх необхідних дій щодо належного виконання рішення суду щодо стягнення коштів; не провів належної перевірки майнового становища боржника.

Посилаючись на викладене, ПАТ "Родовід Банк" просило визнати незаконними дії заступника начальника підрозділу Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві (далі - ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві) Тертичної В.В. при винесенні постанови від 15 грудня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження та скасувати постанову заступника начальника підрозділу ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Тертичної В.В. від 15 грудня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 березня 2017 року у задоволенні скарги ПАТ "Родовід Банк" відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ "Родовід Банк", посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нову ухвалу про задоволення скарги на дії державного виконавця. Скаржник зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про вжиття державним виконавцем всіх заходів, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", необхідних для виконання рішення суду.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважала, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у справі, в суд апеляційної інстанції не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 січня 2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ "Родовід Банк" суму заборгованості за договором кредиту в розмірі 303 242 грн. 57 коп., судовий збір у розмірі 1 700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. 57 коп. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2012 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 січня 2012 року скасовано в частині стягнення суми заборгованості та постановлено в цій частині нове рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ "Родовід Банк" суму заборгованості за договором кредиту в розмірі 197 658 грн. 82 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На виконання вказаних рішень Голосіївським районним судом міста Києва 2 листопада 2012 року видано стягувачеві виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Родовід Банк" суми заборгованості.

На підставі зазначеного виконавчого листа постановою головного державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Проц В.С. від 16 січня 2013 року відкрито виконавче провадження № 35974868.

У виконавчому провадженні № 35974868 державним виконавцем проведені виконавчі дії, а саме: 16 січня 2013 року були направлені запити про надання інформації про наявність майна та поточних рахунків, що зареєстровані за боржником, до Державної інспекції сільського господарства України, Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Головного управління земельних ресурсів, Інспекції державного технічного нагляду, Державного реєстратора Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, Київського бюро технічної інвентаризації, Відділу реєстраційно-екзаментаційної роботи ДАІ міста Києва (ВРЕР №7); 23 травня 2014 року здійснено запити до Центру № 8 Державної інспекції сільського господарства України та Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку; 23 травня 2014 року накладено арешт на все майно боржника; 23 лютого 2015 року отримана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру обтяжень рухомого майна; 23 листопада 2015 року зроблені запити до Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України про наявність у боржника доходів.

Постановою заступника начальника підрозділу ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Тертичною В.В. від 15 грудня 2015 року виконавчий лист у виконавчому провадженні № 35974868 повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги ПАТ "Родовід Банк", суд першої інстанції виходив з того, що постанова заступника начальника підрозділу ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Тертичної В.В. від 15 грудня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження суб'єктом оскарження не постановлювалась; постанова про повернення виконавчого листа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" постановлена з дотриманням вимог закону, оскільки державним виконавцем вчинено обсяг дій, передбачених законом, для розшуку майна боржника та належних йому грошових коштів.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна.

Згідно з ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов'язковими до виконання. Обов'язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства (ст. 129 Конституції України).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (тут і далі у редакції, чинній станом на дату вчинення виконавчий дій) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як убачається з матеріалів виконавчого провадження № 35974868, державним виконавцем 16 січня 2013 року були направлені запити до Державної інспекції сільського господарства України, Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Головного управління земельних ресурсів, Інспекції державного технічного нагляду, Державного реєстратора Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, Київського бюро технічної інвентаризації, Відділу реєстраційно-екзаментаційної роботи ДАІ міста Києва (ВРЕР №7) щодо надання інформації про наявність майна та поточних рахунків, що зареєстровані за боржником.

Однак, матеріали вказаного виконавчого провадження містять лише відповідь Відділу реєстраційно-екзаментаційної роботи ДАІ міста Києва про відсутність зареєстрованих за боржником транспортних засобів станом на 9 липня 2014 року та 16 жовтня 2014 року (а.с. 61, 65).

Відомості від інших органів, до яких направлялись запити державного виконавця, про відсутність майна та поточних рахунків, що зареєстровані за боржником, матеріали виконавчого провадження не містять.

Матеріали виконавчого провадження також не містять акту державного виконавця про відсутність майна, на яке може бути звернуто стягнення, складення якого є обов'язковим при наявності обставин зазначених в п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (ч. 2 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження").

Отже, відмовляючи у задоволенні скарги ПАТ "Родовід Банк", суд першої інстанції не врахував, що у державного виконавця не було достатніх відомостей, які свідчили б про відсутність у боржника будь-якого майна.

Крім того, ч. 8 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що перевірка майнового стану боржника проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

При цьому матеріали вказаного виконавчого провадження не містять інформації про вчинення державним виконавцем у період з 6 червня 2015 року (дата набрання чинності змін до ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження") по 15 грудня 2015 року будь-яких виконавчих дій спрямованих на перевірку майнового стану боржника, окрім запитів до Пенсійного фонду України та Державної податкової служби України, датованих 23 листопада 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції не звернув увагу, що державним виконавцем не здійснено вихід за місцем проживанням боржника, не були направлені запити до органів нотаріату та органів статистики, направлення яких є обов'язковим при організації розшуку майна боржника.

Наведене свідчить про те, що державним виконавцем не вжито передбачених законом заходів, спрямованих на розшук майна боржника, виконавчі дії державним виконавцем у повному обсязі не вчинені, а, отже, підстави для повернення виконавчого листа стягувачеві відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" у державного виконавця були відсутні.

Ураховуючи викладене, погодитися з постановленою ухвалою в частині відмови у задоволенні скарги ПАТ "Родовід Банк" на дії заступника начальника підрозділу Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Тертичної В.В. щодо повернення виконавчого документа стягувачеві неможливо, вона підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нової ухвали про задоволення скарги ПАТ "Родовід Банк".

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні скарги ПАТ "Родовід Банк" в частині визнання незаконними дії заступника начальника підрозділу ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Тертичної В.В. при винесенні постанови від 15 грудня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки суб'єктом оскарження така постанова не виносилась.

Доводи апеляційної скарги висновків суду в цій частині не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 17 березня 2017 року в частині відмови у задоволенні скарги публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" на дії заступника начальника підрозділу Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Тертичної Віти Володимирівни щодо повернення виконавчого документа стягувачеві скасувати і постановити в цій частині нову ухвалу наступного змісту.

Скаргу публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" на дії заступника начальника підрозділу Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Тертичної ВітиВолодимирівни щодо повернення виконавчого документа стягувачеві задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову заступника начальника підрозділу Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Тертичної Віти Володимирівни від 15 грудня 2015 року по виконавчому провадженню № 35974868 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

В іншій частині ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 17 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: