Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Закропивного О.В., Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення вартості отриманого майна за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення вартості отриманого майна.

В обґрунтування позову зазначав, що ОСОБА_6 був власником приміщень АДРЕСА_1 Вказане нерухоме майно він набув у власність відповідно до ухвали господарського суду Львівської області від 25 жовтня 2006 року про затвердження мирової угоди, укладеної між ним та ОСОБА_6 в рахунок погашення боргу ОСОБА_6 перед ним. Згодом, рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 липня 2009 року за відповідачем ОСОБА_5 визнано право власності на належні йому нежитлові приміщення та витребувано у нього спірні приміщення на користь відповідача.

Посилаючись на те, що новий власник ОСОБА_5 не сплатила йому коштів відповідно до вартості отриманого у власність майна, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_5 зазначені кошти в сумі 449 905 грн.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2017 року, відмовлено у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення вартості отриманого майна.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що ухвалою господарського суду Львівської області від 25 жовтня 2006 року у справі №4/1940-17/296 за позовом приватного підприємця ОСОБА_4 до приватного підприємця ОСОБА_6 про стягнення заборгованості затверджено мирову угоду, відповідно до умов якої ОСОБА_6 в рахунок погашення боргу в сумі 430 тис. грн. передав ОСОБА_4 у власність приміщення АДРЕСА_2 вартістю 449 905 грн.

На підставі цієї ухвали суду за ОСОБА_4 16 травня 2008 року зареєстровано право власності на вказані вище приміщення.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 липня 2009 року в справі №2-259-09 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Стрийської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання права переважної купівлі частини приміщення, переведення прав і обов'язків покупця, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на майно, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 30 листопада 2009 року та ухвалою Верховного Суду України від 23 лютого 2010 року, позов задоволено.

Визнано з 24 липня 2003 року за ОСОБА_5 право переважної купівлі частини приміщення АДРЕСА_1 яке належало Стрийській міській раді Львівської області.

Переведено на ОСОБА_5 права і обов'язки покупця ОСОБА_6 за договором № 9 купівлі-продажду майна комунальної власності приміщень в АДРЕСА_3 від 13 липня 2006 року.

Витребувано від ОСОБА_4 з чужого незаконного володіння приміщення АДРЕСА_4

Визнано за ОСОБА_5 право власності на приміщення АДРЕСА_5

Крім того, відповідно до указаного рішення суду, кошти в сумі 449 905 грн, які ОСОБА_5 внесла 15 травня 2009 року на депозитний рахунок територіального управління державної судової адміністрації у Львівській області, підлягали виплаті ОСОБА_6, права та обов'язки якого, як покупця, було переведено за рішенням суду на ОСОБА_5

Відповідно до частини четвертої статті 362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

Відмовляючи у позові ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив з того, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 липня 2009 року було визнано переважне право купівлі спірного майна ОСОБА_5 перед ОСОБА_6, а не перед позивачем ОСОБА_4, який отримав спірне майно від ОСОБА_6 на підставі затвердженої у судовому порядку мирової угоди в рахунок погашення боргу. Оскільки відповідач у встановленому законом порядку сплатила вартість за отримане у власність майно ОСОБА_6, то відсутні правові підстави для повторного стягнення відповідного відшкодування вартості нерухомого майна з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

О.В.Закропивний

Д.Д. Луспеник