Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Протасова О. М. ,

при секретарі Хрішкова Н. В.,

розглянувши у відкритому силовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Узин-Агроінвест" про стягнення боргу за договорами оренди землі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та зазначив, що він є власником земельної ділянки площею 4,1301 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах Узинської міської ради, що посвідчено Державним актом про право власності на землю. Зазначив також, що 19.09.2006 року він передав ТОВ «Узин» в оренду цю земельну ділянку строком на 5 років. Відповідно до договору оренди, оренди плата становила 915 грн., нормативно-грошова оцінка землі зазначена не була. Позивачу також не було надано копії даного договору, і лише в серпні 2013 року відповідач ТОВ "Узин Агроінвест" надіслав йому копію цього договору оренди з виправленнями дати його укладення. Вказав, що в 2006 році він отримував орендну плату не в готівковій формі, а продукцією, проте актів про якість продукції позивачу надано не було. 01.04.2013 року з відповідачем ТОВ "Узин-Агроінвест" ним було укладено договір оренди тієї ж земельної ділянки строком на 3 роки, однак відповідач у порушення положень Указу Президента України від 19.08.2008 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» не вніс зміни в договір оренди землі щодо визначення орендної плати на рівні не менше трьох відсотків від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, а також, у порушення Постанови КМ України від 31.10.2011 року за № 1185 при розрахунку орендної плати не врахував, що нормативно-грошова оцінка землі з 01.01.2012 року мас бути збільшена на коефіцієнт 1,756, що потягло недоплату належних йому коштів. Тому, уточнивши позов та навівши свій розрахунок, просив стягнути з відповідача - ТОВ "Узин-Агроінвест" недоплачені йому кошти в загальній сумі 75905,40 грн., у тому числі, за договорами оренди та інфляційні витрати.

В судовому засіданні позивач підтримав позов, посилаючись на наведені у ньому обставини.

Представник Т0В «Узин-Агроінвест" згідно довіреності - ОСОБА_2 позов не визнав, посилаючись на те, що орендна плата виплачувалась позивачу з урахуванням збільшення нормативно-грошової оцінки землі, доказів того, що розрахунок з ним проводився неякісною продукцією, суду не надав. Окрім того, подав заву про застосування строків позовної давності.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з урахуванням такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 4.1301 га, яка розташована на території УЗИНСЬКОЇ МІСЬКОЇ ради Білоцерківського району з цільовим призначенням земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Його право власності на вказану земельну ділянку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 797949, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 22.06.2006 року.

З матеріалів справи вбачається, що 19.09.2006 року (дата містить виправлення з 2006 року на 2008 рік) між Товариством з обмеженою відповідальністю «Узин» та позивачем було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 5 років.

Відповідно до п. 7 даного Договору, який даних щодо нормативно грошової оцінки земельної ділянки не містить, орендна плата вноситься готівкою у розмірі 915 грн. , у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів розмір орендної плати переглядається.

З пояснень позивача вбачається, що, починаючи з 2006 року, в рахунок орендної плати він отримував як продукцію, так і готівкові кошти. В 2014 році позивач виявив обман при укладенні договору від 19.09.2008 р., так як отримана ним продукція в рахунок орендної плати була неякісна, а вартість продукції для орендної плати була визначена як за якісне зерно, отже, ТОВ "Узин" постійно недоплачувало йому кошти.

Однак доказів неякісності продукції чи отримання її в меншому розмірі позивач суду не надав.

Окрім того, ТОВ "Узин" не є стороною по справі, а даних про правонаступництво відповідача ТОВ "Узин-Агроінвест" щодо ТОВ "Узин" судом не встановлено.

Згідно з матеріалами справи, договір оренди зазначеної вище земельної ділянки площею 4,1301 гектарів був укладений між позивачем та відповідачем ТОВ «Узин-Агроінвест» 01.04.2013 року.

Вказаний договір був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.05.2013 року.

Відповідно до п.п.5,8,9, 10 договору від 01.04.2013 року, нормативно-грошова оцінка землі визначена в розмірі 76960 грн.; орендна плата визначена в розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки; обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється без урахування індексів інфляції тільки при умові, що розрахунок проводиться до завершення календарного року, крім випадків, коли право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців; орендна плата відшкодовується орендарем щорічно до 31 грудня поточного календарного року.

Згідно з довідкою №1 від 01.02.2016 року, наданою відповідачем ТОВ "Узин-Агроінвест", грошова оцінка земельного паю позивача станом на 01.01.2013 та на 01.01.2014 року складала 76960 грн., а на 01.01.2015 року 148966,76 грн. Три відсотки оплати за земельний пай за 2013 та 2014 року становить 2308,80 грн., за 2015 рік 4469 грн. Між тим господарством нараховано позивачу за 2013 рік 4905,88 грн., або 6,37 %; за 2014 рік 5779,41 грн., або 7,5 %; за 2015 рік 10778,44 грн., або 7,23%.

Зазначене підтверджується видатковими касовими ордерами та відомостями розрахунків з власниками земельних паїв ТОВ «Узин-Агроінвест».

Позивач не заперечував, що отримував орендну плату за вказані в довідці роки, але вважав, що плата була занижена, не були враховані норми Указу Президента України від 19.08.2008 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» та Постанови КМ України від 31.10.2011 року за № 1185 .

Згідно ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються відповідним законом.

Таким спеціальним законом є Закон України «Про оренду землі», відповідно до статті 1 якого в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 зазначеного Закону, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець за плату передає орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 14, ч.1 ст.20, ч.1 ст.210 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально; типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Виходячи зі змісту статей 210, 640 ЦК України та ст.18 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Згідно зі ст. 21 зазначеного Закону, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

За змістом ст.22 3акону України «Про оренду землі», орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній (за добровільним рішенням власника земельної частки /паю/ ) та інших формах, які сторони передбачають в договорі оренди, або може поєднувати різні форми орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі.

Відповідно до ст.23 зазначеного Закону, орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку внесення і перегляду, а також відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди.

Відповідно до Указу Президента від 19.09.2008 року за № 725/2008 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», плата за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) встановлюється у розмірі не менше З відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря.

Статтею 30 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення такої згоди спір вирішується в судовому порядку.

Як вбачається зі статуту ТОВ «Узин-Агрінвест», він хоча і був зареєстрований в 2008 році, однак даних про наявність будь-яких відносин зазначеного товариства з ТОВ "Узин" він не містить.

Представник відповідача виплату ТОВ "Узин-Агроінвест" ОСОБА_1 орендної плати у 2008 році пояснити не зміг, однак сам по собі факт такої виплати про правонаступництво не свідчить.

Окрім того, представник відповідача в судовому засіданні просив застосувати строк позовної давності щодо вимог позивача.

Відповідно до ст.257, ч.3 ст.267, ч.4 ст.267 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Тому вимоги позивача за період до 2008 року залишає без задоволення з цих підстав.

Стосовно договору оренди землі від 01.04.2013 року, укладеного між позивачем та відповідачем по справі ТОВ "Узин-Агроінвест", судом встановлено, що орендна плата була встановлена в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка була визначена в 76960 грн. з урахуванням положень Постанови КМУ України від 31.10.2011 року № 1185.

Доказів того, що розрахунок орендної плати був проведений відповідачем неправильно, позивач суду не надав, як не надав і доказів того, що ТОВ "Узин-Агроінвест" розраховувалось з ним неякісною продукцією.

В обгрунтування даної частини позовних вимог позивач послався на положення Закону України "Про захист прав споживачів», однак суд вважає такий довід помилковим, оскільки зазначений Закон відносини між орендодавцем та орендарем не регулює.

Не бере суд до уваги і доводи позивача про те, що договір оренди від 01.04.2013 року не пронумерований і не прошнурований, аркуші не завірені підписами учасників договорів, оскільки питання про визнання недійсним цього договору не є предметом даного судового розгляду.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Законодавцем покладено обов'язок на позивача як сторону судового процесу довести ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Оскільки позивач не довів своїх вимог, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

На підставі наведених норм та ст.ст. 3,10,11,59,60,88,212-215, 218, 294-296 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ "Узин-Агроінвест" про стягнення недоплати за договорами оренди земельної ділянки відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_3