Провадження №22-ц/784/1570/17
Справа номер 483/2000/16-ц
Провадження номер 22-ц/784/1570/17 Суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 59 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участі:

позивача ОСОБА_3,

позивача ОСОБА_4,

представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

відповідача ОСОБА_6, яка є також представником відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області

від 24 травня 2017 року

за позовом

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування витрат з утримання житлового будинку та витрат на вивезення та утилізацію твердих побутових відходів,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовували наступним.

Позивачі вказували, що 11 червня 2014 року ОСОБА_3 подарував ОСОБА_4 належний йому житловий будинок по вул.П.Холодного, 44 в м.Очаків Миколаївської області.

У зазначеному будинку з 2006 року по 13 липня 2016 року були зареєстровані ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а з 2009 року по теперішній час ОСОБА_8, яка у 2014 році народила дочку ОСОБА_9, яка також є зареєстрованою за даною адресою.

Позивачі зазначали, що будучи власниками вищезазначеного будинку, вони здійснювали витрати на його утримання, а також оплату комунальних послуг відповідно до кількості осіб, які зареєстровані за вказаною адресою.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачі просили стягнути на користь ОСОБА_7 витрати, повязані з вивезенням та утилізацією твердих побутових відходів з листопада 2013 року по 11 червня 2014 року у сумі по 59,76 грн. з кожного з відповідачів; на користь ОСОБА_4 витрати повязані, з вивезенням та утилізацією твердих побутових відходів з 11 червня 2014 року по серпень 2016 року з ОСОБА_6 в сумі 184,68 грн., з ОСОБА_10 в сумі 184,68 грн., з ОСОБА_8 по 31 грудня 2016 року в сумі 526,66 грн. Крім того, ОСОБА_4 просила стягнути на її користь витрати на утримання будинку та присадибної ділянки за липень 2016 року з ОСОБА_11 в сумі 60,80 грн., з ОСОБА_10 в сумі 60,80 грн., з ОСОБА_8 з липня по 08 жовтня 2016 року в сумі 5163 грн.

Заперечуючи проти задоволення позову, ОСОБА_6 вказувала, що належними доказами не доведено здійснення ремонту будинку та сплату витрат на вивезення та утилізацію твердих побутових відходів за кількістю зареєстрованих осіб.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 квітня 2017 року провадження у даній цивільній справі в частині позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування витрат з відповідачів на вивезення та утилізацію твердих побутових відходів за період з листопада 2013 року по серпень 2015 року та витрат з утримання житлового будинку за період з вересня 2015 року по червень 2016 року закрито.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 травня 2017 року позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено частково. З відповідачів на користь ОСОБА_3 стягнуто в рахунок відшкодування витрат на вивезення та утилізацію твердих побутових відходів за червень 2014 р. по 7 грн.47 коп. з кожного. З ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 стягнуто в рахунок відшкодування витрат на вивезення та утилізацію твердих побутових відходів за період з лютого по липень 2016 року в сумі 94 грн.38 коп. з кожного. З ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 стягнуто в рахунок відшкодування витрати на вивезення та утилізацію твердих побутових відходів за період з лютого по грудень 2016 року в сумі 219 грн.22 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З відповідачів на користь ОСОБА_7 стягнуто судовий збір в сумі 0,60 грн. з кожного. З ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 стягнуто судовий збір в сумі 9,60 грн. з кожного. З ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 стягнуто судовий збір в сумі 22,19 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачами товарні чеки не можуть бути належним доказом витрат позивачів на утримання будинку, оскільки відсутні відомості щодо використання придбаних матеріалів саме для вищезазначеного будинку. Стягуючи з відповідачів витрати на вивезення та утилізацію твердих побутових відходів, суд першої інстанції вважав, що на користь позивачів підлягають стягненню витрати, які були понесені ними, виходячи з довідки комунального підприємства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 11 червня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір дарування житлового будинку №44 з відповідними прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами по вул.Антоненка (зараз ОСОБА_12) в м.Очаків Миколаївської області, а також земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,06 га за цією ж адресою (а.с.13-14).

Згідно з будинковою книгою у даному будинку з 18 квітня 1975 року зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_13; з 15 листопада 2006 року по 13 липня 2016 року була зареєстрована їх дочка ОСОБА_6; з 18 грудня 2006 року по 13 липня 2016 року онук ОСОБА_7; з 25 лютого 2009 року по даний час зареєстрована онука ОСОБА_8 та з 03 червня 2014 року дочка онуки ОСОБА_14 (а.с.15-19).

Відповідно до довідки комунального підприємства Очаківської міської ради «Очаківський комбінат комунальних підприємств» від 16.02.2017 р. з листопада 2013 р. по травень 2014 р. витрати на вивезення та утилізацію твердих побутових відходів за вказаною адресою нараховувались з кількості 2 зареєстрованих осіб, у червні 2014 р. 1 особи, з липня по грудень 2014 р. 6 осіб, з січня по серпень 2015 р. 3 осіб, з вересня 2015 р. по січень 2016 р. 2 осіб, з лютого по липень 2016 р. 6 осіб, з серпня 2016 р. по січень 2017 р. 4 осіб (а.с.111-113).

Зазначена довідка, довідка від 05.12.2016 р. та квитанції доводять, що вказані витрати сплачувалися несвоєчасно, заборгованість становила до 6 місяців, тому за вказаною адресою рахувався борг (а.с.20-39).

Стаття 322 ЦК України передбачає, що власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Члени сімї власника будинку (квартири) зобовязані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сімї власника зобовязані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сімї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст.162 ЖК України).

З аналізу наведених норм закону можна зробити висновок, що право на відшкодування витрат з утримання житлового будинку та його ремонту має його власник, який фактично такі витрати здійснює.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог щодо відшкодування витрат на вивезення та утилізацію твердих побутових відходів, суд першої інстанції виходив з сум фактично понесених власниками будинку, виходячи з довідки комунального підприємства, яке нараховувало ці витрати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком і вважає його законним та обґрунтованим.

Посилання позивачів на те, що квитанції про сплату цих витрат свідчать про те, що вони платили за більшу кількість зареєстрованих в будинку осіб, ніж зазначено у довідці комунального підприємства, спростовуються цією довідкою. Незалежно від суми оплати комунальне підприємство здійснювало нарахування та прийняття платежів відповідно до кількості осіб, які рахувалися зареєстрованими у даному будинку, виходячи з даних, які надавалися підприємству.

Твердження позивачів про те, що їм нараховувався борг у звязку з наявністю 6 осіб зареєстрованих у будинку, також спростовується довідкою комунального підприємства, а також квитанціями. Борг був нарахований не через інформацію про більшу кількість зареєстрованих у будинку, а у звязку з тривалою несплатою позивачами комунальної послуги.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів витрат на ремонт будинку, то висновок суду щодо недоведеності таких позовних вимог також є правильним.

Згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_4 належними та допустимими доказами цих позовних вимог не довела.

Надані нею на підтвердження витрат на ремонт житлового будинку товарні чеки (а.с.51, 53, 57-59) не можуть бути доказами таких витрат, оскільки матеріали справи не містять доказів необхідності проведення ремонтних робіт з використанням придбаних матеріалів та обладнання і факту їх проведення в належному їй будинку з використанням цих матеріалів та обладнання. Відповідачі ж заперечують проведення таких робіт.

Тому твердження в апеляційній скарзі про неповне дослідження судом обставин справи та необґрунтованість відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на ремонт будинку не заслуговують на увагу, оскільки позивач не надала суду переконливих доказів на підтвердження вказаних позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий: Судді: