Номер провадження 2/229/1340/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2017 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.

при секретарі Польської Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дружківської міської ради про визнання права власності на будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

До Дружківського міського суду звернулась ОСОБА_1, з позовом про визнання права власності на будинок в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її батько ОСОБА_2 помер 22.07.1972 року, її матір ОСОБА_3 померла 17.05.1998 року. Батьку позивачці належав на праві власності житловий будинок за адресою: м. Дружківка, вул. Козака Дружка, б. 60. Після смерті батьків відкрилась спадщина, оскільки мати померла після батька, то позивачці не було відомо чи оформлювала мати спадщину після смерті батька чи ні. У травні 2017 року позивачка звернулась до Дружківської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини. Постановою нотаріуса у м. Дружківка від 12.05.2017 року № 417/02-31 позивачці було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, оскільки архівні дані після смерті ОСОБА_2 знаходяться у державному нотаріальному архіві Донецької області у м. Донецьк, доступу до яких тимчасово немає. Вважає, що фактично прийняла спадщину і просить визнати за нею право власності на житловий будинок та житлові прибудови, господарські споруди за адресою: м. Дружківка, вул. Козака Дружка, буд. 60 (колишня Урицького № 56) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, померлої 17 травня 1998 року.

В судове засідання позивач не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте, надала заяву слухати справу без її участі, на позові наполягала (а.с. 26)

В судове засідання представник відповідача не зявився, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Проте, надав заяву слухати справу без участі представника відповідача (а.с. 28).

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд дослідивши обставини справи, оцінивши докази за своїм переконанням, керуючись принципом верховенства права, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що позивачка по справі ОСОБА_1 мала дошлюбне прізвище «Переясловська», що підтверджується свідоцтвом про шлюб ІІІ-НО № 397012 від 14 березня 1981 року (а.с. 9).

Батьками позивачки були: батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про народження ІV-УР № 1924114 (а.с. 8)

22 липня 1972 року помер батько позивачки ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про смерть І-НО № 354803 від 25.07.1972 року (а.с. 10).

17 травня 1998 року померла мати позивачки ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про смерть І-НО № 269731 (а.с. 11).

Батьку позивачці ОСОБА_2 на праві власності належав будинок у м. Дружківка, вул. Урицького 56, що підтверджується договором купівлі-продажу від 12.05.1961 року.

Після смерті матері позивачка фактично прийняла будинок, проживаючи в ньому, і зареєстрованою за адресом будинку (а.с. 7).

12 травня 2017 року звернулась до Дружківської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини. Однак, отримала відповідь про відмову. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 417/02-31 від 12.05.2017 року при зверненні громадян до державної нотаріальної контори з питання видачі свідоцтва про право на спадщину в тих випадках, коли спадкову справу передано на зберігання до архіву, нотаріус витребуває з державного нотаріального архіву відповідну спадкову справу разом із відповідними документами обліково-довідкового характеру. Після смерті ОСОБА_4, було заведено спадкову справу № 93 та видано свідоцтво про право на спадщину від 28.03.1979 року, справу було передано до державного нотаріального архіву Донецької області у м. Донецьк. У звязку з неможливістю отримання спадкової справи у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено ( а.с. 13).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_3 померла 17 травня 1998 року, відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 1963 року.

Згідно з положеннями ст. ст. 548, 549, 554 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

В статті 553 ЦК УРСР зазначено, що спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Оскільки спадковим майном, є жилий будинок, то спадкоємець, який мав намір прийняти спадщину, повинен був вчинити передбачені ст. 549 ЦК УРСР дії саме щодо цього спадкового майна.

Встановлено, що із заявою про прийняття спадщини у передбачений ст. 549 ЦК УРСР строк позивачка до нотаріальної контор не зверталася.

Докази на підтвердження фактичного вступу в управління та володіння спадковим будинком - утримання його у належному технічному стані, здійснення платежів, повязаних з його утриманням, тощо, було надано. Так позивачка проживає і зареєстрована у будинку (а.с. 7), здійснює платежі щодо його утримання у належному стані та за користування послугами (а.с 14-17).

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Доказом цього може бути наявність у спадкоємця квитанцій про оплату комунальних та інших послуг, обов'язкового страхування майна та інших документів, виданих на ім'я померлого, на майно, користування, управління і розпорядження яким можливе тільки після оформлення прав на нього.

Висновком КП «Дружківське міське бюро технічної інвентаризації», щодо характеристики обєкта нерухомого майна, що розташований за адресою: м. Дружківка, вул. Козака Дружка, буд. 60 (колишня Урицького № 56), вказано, що за даною адресою знаходиться житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 33,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, які складаються з вбиральні «З», сараю «Б-1», гаражу «В-1», сараю «Д-1», сараю Л-1, огорожі № 1-3, водопроводу «Ж», вимощення «І». Замовником проведення інвентаризації була ОСОБА_5 (а.с. 20).

Будинок проінвентаризовано та на нього виготовлено технічний паспорт 07.06.2017р. на імя ОСОБА_1 (а.с. 17-20)

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Вирішуючи спір, суд з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України та, керуючись ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті матері ОСОБА_3.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 58 Конституції України, ст. 548, 549, 554 ЦК УРСР, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 10, 11, 60, 213-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дружківської міської ради задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок "А-1", житлову прибудову "А1-1", веранду "а", ганок "а1", та господарські споруди: вбиральню "З", сарай "Б-1", гараж "В-1", сарай "Д-1", сарай "Л-1", вимощення "І", водопровід "Ж", огорожу "1-3" за адресою: м. Дружківка Донецької області, вул. Козака Дружка № 60 (колишня Урицького № 56), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 17 травня 1998 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області.

Суддя: Є. В. Петров