Справа № 304/747/17
Провадження № 2/304/288/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2017 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Чепурнова В. О.,

при секретарі - Гавій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Перечинської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перечинська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

позивач звернулася до суду з позовом до Перечинської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Перечинська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19 березня 2007 року помер її батько, що стверджується свідоцтвом про смерть, серії 1 ФМ № 041575, видане 19 березня 2007 року. Батько, ОСОБА_2 залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 2695 від 11 жовтня 2006року. Спадкове майно, яке батько заповів їй складається із частини житлового будинку з надвірними будовами, а також земельної ділянки, що знаходяться в с. Сімер, вул. Карпатська, 154. У встановлений законом шести місячний строк вона до нотаріуса не звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак фактично її прийняла, оскільки є зареєстрованою у спадковому будинку, за адресою: с. Сімер, вул. Карпатська, 154 Перечинського району Закарпатської області, а також разом із своїм батьком спадкодавцем проживала за вказаною адресою до дня його смерті, і проживає там по теперішній час, що підтверджується відповідними довідками, виданими Сімерською сільською радою Перечинського району Закарпатської області за № 253 від 07 квітня 2017 року, за № 252 від 07 квітня 2017 року та за № 251 від 07 квітня 2017 року. Спадкове майно, а саме його 3/4 частини, належали її батькові на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 серпня 2002 року. З метою оформлення спадщини за заповітом, після смерть свого батька, вона звернулась до Перечинської державної нотаріальної контори, однак листом від 05 травня 2017 року за № 59/01-16 їй відмовлено, у звязку із відсутністю документів, що посвідчують право власності на житловий будинок № 154 по вул. Карпатській в с. Сімер Перечинського району, та, для вирішення питання щодо спадкування будинку запропоновано звернутись до суду. Тому просить задовольнити позов та визнати за нею право власності на 3/4 частини житлового будинку з надвірними будовами та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Сімер, вул. Карпатська, 154 Перечинського району Закарпатської області в порядку спадкування за заповітом за спадкодавцем ОСОБА_2, який помер 19 березня 2007 року. На підставі вищенаведеного просить суд позов задовольнити.

У судове засідання позивач не зявилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів, які наведені в позовній заяві, та просила суд позов задовольнити.

У судове засідання представник відповідача не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав в повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Перечинська державна нотаріальна контора у судове засідання не зявився, будучи повідомленим про час, дату і місце розгляду справи належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка, ОСОБА_1, є донькою ОСОБА_2, та її дошлюбне прізвище «Антонюк», що стверджується свідоцтвом про народження, серії 1 ФМ № 184103, видане 20 липня 2004 року (а. с. 7) та свідоцтвом про шлюб, серії 1 ФМ № 066235, видане повторно 06 травня 2010 року (а. с. 8).

Судом встановлено, що 19 березня 2007 року ОСОБА_2 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть, серії 1 ФМ № 041575, видане 19 березня 2007 року. (а. с. 6).

Також встановлено, що ОСОБА_2 залишив заповіт, яким належну йому частину житлового будинку з надвірними будовами, а також земельну ділянку, що знаходяться в с. Сімер, вул. Карпатська, 154, Перечинського району Закарпатської області заповів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованим в реєстрі за № 2695 від 11 жовтня 2006 року (а. с. 9).

Крім цього встановлено, що частина будинку № 154 по вул. Карпатській в с. Сімер Перечинського району Закарпатської області, а саме його 3/4 частини, належали ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 серпня 2002 року (а. с. 10).

Також в судовому засіданні встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії ВР 417155, виданого Перечинським РВ ГУМВС України в Закарпатській області, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 4).

Згідно довідок виданих Сімерською сільською радою за №253 від 07 квітня 2017 року, за № 252 від 07 квітня 2017 року та за № 251 від 07 квітня 2017 року ОСОБА_1 є зареєстрованою у спадковому будинку, за адресою: с. Сімер, вул. Карпатська, 154 Перечинського району, а також разом із своїм батьком спадкодавцем проживала за вказаною адресою до дня його смерті і проживає там по теперішній час (а. с. 11,12).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 цього Кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Разом з цим, як вбачається з листа Перечинської державної нотаріальної контори за №59/01-16 від 05 травня 2017 року позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із відсутністю документів, що посвідчують право власності на житловий будинок № 154 по вул. Карпатській в с. Сімер Перечинського району, та для вирішення питання щодо спадкування будинку, запропоновано звернутись до суду (а. с. 5).

Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом постійно проживала з покійним батьками у спадковому будинку на час відкриття спадщини та продовжує там жити і після його смерті, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від спадкового майна, а тому вважається такою, що прийняла спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже, враховуючи те, що позивачка протягом встановленого законом строку прийняла спадщину, однак у неї існують перешкоди в оформленні права на спадщину у нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, ст. ст. 328, 331, 377, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 174 ч. 4, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до Перечинської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перечинська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності в порядку спадкування за заповітом за спадкодавцем ОСОБА_2, який помер 19 березня 2007 року, на 3/4 частини житлового будинку № 154 по вул. Карпатській в с. Сімер Перечинського району Закарпатської області з надвірними будовами та спорудами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_6