АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Слюсар Т.А., Музичко С.Г.

при секретарі П'ятничук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 2 серпня 2016 року у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна лізингова компанія «Ленд-Ліз» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Фінанс», ОСОБА_3, ОСОБА_1, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_4 про визнання права власності на рухоме майно, визнання недійсним правочину про відчуження рухомого майна та витребування рухомого майна з незаконного володіння,

встановила:

у січні 2016р. позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на транспортний засіб марки «FORD», модель «KUGA TREND», тип: Легковий Універсал-В, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2, колір сірий, визнання недійсним правочину, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа Фінанс» та ОСОБА_3, щодо відчуження вищевказаного транспортного засобу та витребування його у ОСОБА_1 з передачею товариству, як власнику.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 10 червня 2015р. уклав з ТОВ «Альфа Фінанс» договір про відступлення права вимоги №6888, у тому числі за договором фінансового лізингу №100055-3 від 15 червня 2011р., укладеного між ТОВ «Альфа Фінанс» та ОСОБА_4, предметом якого є вищезазначений транспортний засіб, вартістю 298 011грн. 76коп., та придбав право власності на нього.

Позивач стверджував, що до дати укладення договору цесії вказаний транспортний засіб було придбано ТОВ «Альфа Фінанс» для передачі його у лізинг за кошти, надані ПАТ «Альфа-Банк», та було передано у якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, на підставі договору застави рухомого майна № 559/11 від 27 липня 2011р. в заставу ПАТ «Альфа-Банк», що зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Справа № 761/1554/16-ц
Апеляційне провадження: №22-ц/796/6101/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
15 червня 2011 року між відповідачами ТОВ «Альфа Фінанс» та ОСОБА_4 був укладений договір фінансового лізингу №100055-3, за яким ОСОБА_4 зобов'язалась прийняти предмет лізингу та оплатити лізингові платежі в строки та в розмірі, що передбачені договором лізингу. Однак, ОСОБА_4 свої зобов'язання за договором належним чином не виконувала та допустила прострочення з оплати лізингових платежів більше, ніж на 30

- 2 -

календарних днів, у зв'язку із чим рішенням постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 8 травня 2013 року розірвано договір лізингу та вилучено з володіння та користування ОСОБА_4 спірний транспортний засіб та стягнуто заборгованість за договором лізингу.

На підставі вказаного рішення третейського суду Новозаводським районним судом міста Чернігова видано виконавчі листи, які було пред'явлено для виконання до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, яким 7 листопада 2013р. було відкрито виконавче провадження №40599869. Постановою від 7 листопада 2013р. було накладено арешт та оголошено заборону на відчуження транспортного засобу, а постановою від 22 січня 2014р. транспортний засіб було оголошено у розшук. Однак, виконавче провадження №40599869 було закрито постановою від 3 лютого 2015р., оскільки розшук майна боржника, оголошений постановою державного виконавця та доручений працівникам органів внутрішніх справ, протягом року виявився безрезультатним.

Позивач стверджував, що придбавши у власність транспортний засіб, звернувся до УДАІ ГУМВС в м. Києві для здійснення реєстрації права власності, однак у реєстрації права власності було відмовлено, а 6 липня 2015р. листом №10/14175 УДАІ ГУМВС в м. Києві повідомило, що згідно даних автоматизованої інформаційно-пошукової системи УДАІ м. Києва та НАІС ДДАІ МВС України станом на 6 липня 2015 року вказаний транспортний засіб за ТОВ «Альфа Фінанс» не зареєстрований і на підставі довідки-рахунок ВІА №400439 від 22 квітня 2014р., виданої TOB «АВТО-ПАУЕР», був перереєстрований на нового власника ОСОБА_3, а в подальшому був відчужений ОСОБА_1

Позивач вважав, що його право власності на транспортний засіб порушено, транспортний засіб вибув із володіння ТОВ «Альфа Фінанс» поза його волею, транспортний засіб був набутий у власність відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в період обтяження, що в силу вимог ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» виключає добросовісність набуття у власність транспортного засобу, тому договір придбання транспортного засобу є недійсним.

Також позивач, посилаючись на ст. 387 ЦК України, просив витребувати транспортний засіб у ОСОБА_1, як особи, яка незаконно заволоділа цим майном.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 2 серпня 2016 року позов задоволено. Визнано за ТОВ «Універсальна лізингова компанія «Ленд-ліз» право власності на транспортний засіб марки «FORD», модель «KUGA TREND», тип легковий Універсал-В, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2, колір сірий. Визнано недійсним правочин, укладений між ТОВ «Альфа Фінанс» та ОСОБА_3, щодо відчуження 24 квітня 2014 року вищевказаного транспортного засобу на підставі довідки - рахунок ВІА№400439 від 22 квітня 2014р., витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 у власність ТОВ «Універсальна лізингова компанія «Ленд-ліз» зазначений транспортний засіб та стягнуто з ОСОБА_3 і ОСОБА_1 на користь ТОВ «Універсальна лізингова компанія «Ленд-Ліз» судові витрати по 4 302грн. 09коп. з кожної.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 5 квітня 2017 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 2 серпня 2016 року залишено без задоволення.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити та покласти на позивача судові витрати.

Представник відповідача посилається на неповне з'ясування судом всіх фактичних обставин справи, так як матеріали справи не містять жодних письмових доказів, у том числі довідки - рахунку або іншого документу, відчуження транспортного засобу на користь ОСОБА_3, тому рішення суду в частині визнання недійсним договору ґрунтується на

- 3 -

припущеннях.

Крім того, ОСОБА_1 не була стороною правочину, про визнання недійсним якого позивач звертався з позовом до суду, тому вимога про витребування транспортного засобу у неї була помилково задоволена судом першої інстанції та підлягає скасуванню.

Також представник відповідача вважає, що судом першої інстанції не було враховано, що зобов'язання ОСОБА_4 щодо повернення транспортного засобу на момент звернення позивача до суду виникло не з договору лізингу, який було розірвано рішення суду у 2013 році, а безпосередньо з рішення третейського суду від 8 травня 2013 року, тому позивач не має жодного відношення до спірного транспортного засобу, не є його власником і на момент звернення до суду жодні права або законні інтереси позивача порушені не були, оскільки він не є стороною зобов'язання та взагалі не має відношення до спірних правовідносин.

Представник відповідача посилається на те, що на момент відчуження спірного транспортного засобу (зняття його з обліку та реєстрації за новим власником) жодних даних про наявність заборон відчуження, арештів тощо у працівників ДАІ (сервісного центру МВС) не було, при цьому судом не було встановлено, що набувач ОСОБА_1 знала чи могла знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, оскільки відсутні свідчення про недобросовісність набувача, а відтак не має підстав для задоволення позову про витребування у нього майна.

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Альфа Фінанс» 21 липня 2016р. припинило свою діяльність.

Відповідач ОСОБА_3 про день та час розгляду апеляційної скарги повідомлялася за адресою, зазначеною у позовній заяві та апеляційній скарзі, однак, судові повідомлення поверталися без вручення з відміткою, що ОСОБА_3 за вказаною адресою не проживає. Згідно повідомлення відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Вінницькій області ОСОБА_3 15 жовтня 2014р. знята з реєстрації у м. Гайсин, у м. Києві не зареєстрована, тому відповідно до положень ст. 77 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про день та час розгляду справи.

ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 належним чином повідомлені про день та час розгляду апеляційної скарги, остання у порядку, передбаченому ст. 76 ЦПК України, через житлово-експлуатаційну організацію, тому відповідно до положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність вказаних учасників.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення представника позивача, який просив залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 15 червня 2011р. між ТОВ «Альфа Фінанс» та ОСОБА_4 був укладений договір фінансового лізингу № 100055-3, на підставі якого 22 червня 2011р. ОСОБА_4 був переданий автомобіль «FORD KUGA», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, вартістю 273 800грн.

Рішенням постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 8 травня 2013р. за позовом ТОВ «Альфа Фінанс» розірвано договір фінансового лізингу № 100055-3 від 15 червня 2011р., укладений між ТОВ «Альфа Фінанс» та ОСОБА_4, вилучено з володіння та користування ОСОБА_4 транспортний засіб - автомобіль «FORD KUGA», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, з передачею його ТОВ «Альфа Фінанс», та стягнуто з ОСОБА_4 на користь товариства заборгованість за договором лізингу у сумі 461 599,30грн.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 серпня 2013р. видано ТОВ «Альфа Фінанс» виконавчий лист на підставі вищезазначеного рішення третейського суду.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби

- 4 -

Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 7 листопада 2013р. накладено арешт на автомобіль «FORD KUGA», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, а постановою від 22 січня 2014р. оголошено розшук автомобіля.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 3 лютого 2015р. виконавчий документ повернуто стягувачу у зв'язку з не розшуком майна.

10 червня 2015р. між ТОВ «Альфа Фінанс» та ТОВ «Універсальна лізингова компанія «Ленд-Ліз» укладено договір відступлення прав вимоги (цесії) з переходом права власності на транспортні засоби, що є предметом договорів фінансового лізингу, за яким позивач набув право вимоги за договорами фінансового лізингу, і тому числі і за тим, що був укладений з ОСОБА_4, та право власності на транспортний засіб автомобіль «FORD KUGA», державний реєстраційний номер НОМЕР_3. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А.

Листом від 6 липня 2015р. позивача повідомлено, що згідно даних автоматизованої інформаційно-пошукової системи УДАІ м. Києва спірний автомобіль за ТОВ «Альфа Фінанс» не зареєстрований.

На підставі довідки-рахунку від 29 травня 2014р. спірний транспортний засіб зареєстровано за ОСОБА_1

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 січня 2016р. замінена сторона виконавчого провадження за заявою ТОВ «Альфа Фінанс» про видачу виконавчого листа на підставі рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 8 травня 2013р. на правонаступника - ТОВ «Універсальна лізингова компанія «Ленд-Ліз».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що транспортний засіб із володіння ТОВ «Альфа Фінанс» вибув неправомірно, тому договір, укладений з ОСОБА_3 є недійсним, ОСОБА_1 є недобросовісним набувачем, позивач набув право власності на спірний транспортний засіб, тому має підстави для його витребування у ОСОБА_1

Перевіряючи законність рішення суду, колегія суддів виходить з наступного.

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).

За положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли в зв'язку з вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним.

При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

- 5 -

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей 1, 2-4,

14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов'язковий елемент конкретного суб'єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб'єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Тобто вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

З наданих суду документів встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 21 червня 2011р. автомобіль марки «FORD», модель «KUGA TREND», реєстраційний номер НОМЕР_3, належав ТОВ «Альфа Фінанс» (с.с.41 т.1).

На підставі заяви ОСОБА_3 про перереєстрацію ТЗ на нового власника за довідкою-рахунком від 23 квітня 2014р., зазначений автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі довідки-рахунку, виданої ТОВ «Авто-Пауер» 22 квітня 2014р. (с.с.120 зворот та 121 т.2).

Відповідно до пункту 27 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998р., з подальшими зміна, редакція якого діяла на момент укладення спірного договору купівлі-продажу автомобіля (далі Порядок), транспортні засоби, що придбаваються юридичною особою - лізингодавцем з метою подальшої передачі їх лізингоодержувачу на підставі договору фінансового лізингу, реєструються за лізингодавцем.

Після виконання договору фінансового лізингу транспортні засоби знімаються з обліку відповідно до вимог пункту 42 цього Порядку і реєструються за лізингоодержувачем на підставі зазначеного договору та акта приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 2.

Пунктом 42 Порядку визначено, що транспортний засіб після виконання договору фінансового лізингу знімається з обліку лізингодавцем, при цьому у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: "Транспортний засіб знято з обліку за договором фінансового лізингу".

Матеріалами справи підтверджено, що спірний транспортний засіб, як предмет лізингу, був переданий у користування ОСОБА_4 на підставі договору фінансового лізингу, укладеного з ТОВ «Альфа Фінанс» 15 червня 2011р., та акту приймання-передачі предмета лізингу від 22 червня 2011р. (с.с.27 т.1).

ОСОБА_3 не була лізингоодержувачем, а документи, надані апеляційному суду Регіональним сервісним центром в м. Києві, на підставі яких спірних автомобіль був перереєстрований за ОСОБА_3, не містять інформації про виконання договору фінансового лізингу, та пронаявність акту приймання-передачі транспортного засобу, як визначено у пункті 42 Порядку (с.с.116-122 т.2).

Відповідно до п. 33 Порядку перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі

отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників - юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні

- 6 -

номери.

При перереєстрації транспортних засобів у разі зміни їх власників зняття з обліку таких транспортних засобів не проводиться.

Для проведення перереєстрації транспортних засобів, зазначених в абзаці другому цього пункту, до підрозділів Державтоінспекції подаються засвідчені підписами сторін, що скріплені печатками, акти приймання-передачі транспортних засобів із зазначенням їх кольору, марки, моделі, року випуску, ідентифікаційних номерів складових частин, а для проведення перереєстрації транспортних засобів у разі їх відчуження - документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби, разом із зазначеними актами.

Проте, з матеріалів, наданих апеляційному суду Регіональним сервісним центром в м. Києві, на підставі яких спірних автомобіль був перереєстрований за ОСОБА_3, вбачається, що ТОВ «Альфа Фінанс» не зверталося із заявою про перереєстрацію транспортного засобу, не було надано ОСОБА_3 до ВРЕР-6 УДАІ у м. Києві і акту приймання-передачі транспортного засобу, засвідченого підписом уповноваженої ТОВ «Альфа Фінанс» особи на здійснення вказаної дії.

Згідно заяви ліквідатора ТОВ «Альфа Фінанс», направленої на адресу суду першої інстанції, ТОВ «Альфа Фінанс» не укладало з ОСОБА_3 договору щодо відчуження автомобіля марки «FORD», модель «KUGA TREND», реєстраційний номер НОМЕР_3, і грошові кошти від ОСОБА_3 на рахунок ТОВ «Альфа Фінанс» не надходили (с.с.179 т.1).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку щодо наявності підстав для визнання недійсним договору відчуження спірного транспортного засобу, укладеного між ТОВ «Альфа Фінанс» та ОСОБА_3, у зв'язку із тим, що ТОВ «Альфа Фінанс», як продавець, такого договору не укладало.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення.

Договір про відступлення прав вимоги (цесії) з переходом права власності на транспортні засоби, що є предметом договорів фінансового лізингу, укладений між ТОВ «Альфа Фінанс» та ТОВ «Універсальна лізингова компанія «Ленд-Ліз», був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 10 червня 2015р., а тому позивач набув право власності на спірний автомобіль з вказаної дати і має законні підстави заявляти вимоги про його витребування у ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги про те, що зобов'язання ОСОБА_4 повернути автомобіль виникли не з договору фінансового лізингу, а на підставі рішення третейського суду, тому позивач не має відношення до спірного транспортного засобу, не є його власником, та не є стороною у зобов'язанні, тому його права не були порушені, колегія суддів вважає безпідставними.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права

- 7 -

первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суду не було надано доказів виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язання за договором фінансового лізингу або про виконання рішення суду, тому суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про визнання договору купівлі-продажу недійсним, а також про витребування майна, яке вибуло з володіння власника поза його волею.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції з'ясовані обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права, порушення судом норм процесуального права були усунені апеляційним судом і не вплинули на правильність вирішення даного спору, тому підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-35, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити, заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 2 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом

двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: