Ухвала

іменем україни

10 липня 2017 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ ЄвграфоваЄ.П.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживача шляхом визнання договору недійсним та стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 02 червня 2016 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» (далі - ТОВ «Лізингова компанія «Еталон») було укладено договір фінансового лізингу № 004451, відповідно до умов якого ОСОБА_2 з метою придбання у користування за плату автомобіль марки Mazda 3, 1.6 МТ Drive, сплатив на користь відповідача платіж у розмірі 36 800 грн.

Зазначав, що договір укладений з порушенням його прав як споживача, передбачених ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», містить несправедливі умови, нотаріально не посвідчений.

Посилаючись на недотримання при укладенні оспорюваного договору вимог ст. ст. 799, 220, 215, 203 ЦК України, просив визнати договір фінансового лізингу від 02 червня 2016 року № 004451 недійсним та стягнути сплачені кошти у розмірі 36 800 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2017 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним договір фінансового лізингу від 02 червня 2016 року № 004451, який укладено між ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» та ОСОБА_2

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_2кошти у розмірі 36 800 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», а також вимоги ст. 799 ЦК України щодо нотаріальної форми правочину під час укладання договору не були дотримані, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про визнання недійсним договору фінансового лізингу відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України із стягненням на користь позивача сплачених ним коштів на виконання умов договору, врахувавши при цьому правову позицію Верховного Суду України № 6-2766цс15.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували правові норми та ухвалили правильні судові рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Доводи скарги такі висновки не спростовують і зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживача шляхом визнання договору недійсним та стягнення коштів відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Є.П.Євграфова