Справа № 510/2218/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2017 року Ренійський районний суд Одеської області У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі суду у місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області, про визнання права власності , -

в с т а н о в и в:

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з'явися, направив до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні позову .

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2, серії НОМЕР_1 від 02.06.2005 р.; копія повторного свідоцтва про смерть ОСОБА_3, серії НОМЕР_2 від 08.04.2015 р.; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1, Серії НОМЕР_3 від 29.03.2006 р.; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 5 від 08.04.2015 р., згідно якого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати - ОСОБА_2; копія сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4, згідно якого ОСОБА_2 в ВАТ «Насінницький радгосп «Перемога» належить земельна частка (пай) у розмірі 3,43 умовних кадастрових гектарів; копія сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5, згідно якого ОСОБА_3 в ВАТ «Насінницький радгосп «Перемога» належить земельна частка (пай) у розмірі 3,43 умовних кадастрових гектарів; копія довідки нормативно грошової оцінки земельних ділянок площею 3,43 та 3,43 умовних кадастрових гектара, розташованих на території Котловинської сільської ради, складає - 134951, 48 грн.; копія довідки Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області від 24.10.2016 р. № 1866, згідно якої на момент смерті ОСОБА_3 з ним проживав та був прописаний ОСОБА_1; копія довідки Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області від 24.10.2016 р. № 1867, згідно якої на момент смерті ОСОБА_2 з нею проживав та був прописаний ОСОБА_3; звіт про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку по АДРЕСА_1, вартість складає - 19720 грн.; копія технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1, власник - ОСОБА_2., самочинних споруд немає; копія рішення Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області № 43 від 08.12.1993 р., про передання ОСОБА_2 безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 0,24 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарсько - побутових споруд, копія постанови про відмову щодо вчинення нотаріальних дій, підстава - відсутність оригіналу правовстановлюючого документу.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2, яка була бабусею позивача. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) «Світанок», розміром 3,43 умовних кадастрових гектарів на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4 та житловий будинок по АДРЕСА_1 Ренійського району Одеської області.

Під час життя ОСОБА_2 заповідального розпорядження не залишила, тому спадкоємство здійснюється за законом.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 був її син - ОСОБА_3, батько позивача.

У шестимісячний строк ОСОБА_3 не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак прийняв спадщину в порядку ст. 549 ЦК України (1963) р., шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном, оскільки після смерті ОСОБА_2 утримував документи на земельну частку (пай) у себе, та отримував по ним відповідну оплату, а також на момент смерті проживав із матір'ю ОСОБА_2, після її смерті фактично управляв та володів спадковим житловим будинком.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача - ОСОБА_3, заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємство здійснюється за законом.

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців не має.

Позивач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством 6-ти місячний строк не звертався, Однак, на момент смерті батька позивач мешкав разом із ним, оскільки він був одинокою людиною та потребував догляду, крім того, після його смерті продовжував користуватися житловим будинком та земельними ділянками, сертифікати про право на земельні частки пай також знаходились у його володінні. Пізніше, позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, однак йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок пояснюється тим, що спадковий житловий будинок не було зареєстровано у реєстрі, а оригінали сертифікатів на земельну частку (пай) були втрачені спадкодавцями.

Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлих батька та бабусі, і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Так як спадщина на майно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкрилась до 1 січня 2004 року, зазначені правовідносини мають регулюватись ЦК України (1963) р.

Відповідно до ст. 524 ЦК України (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Ст. 529 ЦК України (1963 р.) встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст. 548 ЦК України, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийняття спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

На підставі ст. 549 ЦК України (1963 р.) признається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (користування земельними ділянками та житловим будинком), а також проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців, які б мали обов'язкову частку у спадщині, немає.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ст. 549 ЦК України (1963 р.), оскільки він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та не заявив про відмову від неї, однак не може оформити її у зв'язку із обставинами, що не залежать від нього (відсутність оригіналів правовстановлюючих документів).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб'єктом набуття права власності на житловий будинок та земельні частки (пай) з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ст. 549 ЦК України (1963 р.)

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 524, 529, 548, 553 ЦК України (1963), -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 3,43 умовних кадастрових гектарів, яке належало померлій ОСОБА_3 на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 26.08.2015 р. № 1422.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 3,43 умовних кадастрових гектарів, яке належало померлій ОСОБА_2 на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 26.08.2015 р. № 1423.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.В. Сорокін