Дата документу 06.07.2017
Справа № 320/3419/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«06» липня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі: головуючого - судді Редько О.В., при секретарі Мазуріній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 10,9399 га., кадастровий номер :08:004:0011, з цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

Позовна заява обґрунтована тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 31.12.2001 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки. У цей же день сторонами було виконано усі істотні умови договору, ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 грошові кошти, а останній передав ОСОБА_1 державний акт на право власності на земельну ділянку. З метою належного оформлення своїх прав позивач у 2017 році звернувся до нотаріуса. 19.04.2017 отримав відмову у здійсненні реєстрації, оскільки ним не було надано оригіналу Державного акту про право приватної власності на землю у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, на позові наполягає.

Відповідач в судове засідання не зявилась, до суду надала заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив земельну ділянку площею 10,94 га, розташовану на території Промінівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується договором купівлі-продажу від 31.12.2001, реєстр. №8401/а.с.8/.

Державний акт про право власності на земельну ділянку площею 10,94 га, розташовану на території Промінівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва видано на імя ОСОБА_3А./а.с.9/

Згідно витягу №НВ-017 від 22.03.2017 земельна ділянка з кадастровим номером :08:004:0011, з цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» належить ОСОБА_3А./а.с.10-12/

Позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення права власності на земельну ділянку, однак йому відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 19.04.2017 року №34844791 було відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку /а.с.13/.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі своїх осіб.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких.

Отже, право власності на нерухоме майно до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набувається в порядку, який існував на час виникнення права, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12).

Відповідно до частини 2 статті 182 ЦК України, державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Надана копія договору купівлі-продажу від 31.12.2001 №8401, з відміткою Промінівської сільської ради свідчить про те, що вказаний договір був зареєстрований у встановленому законодавством на час його укладання порядку.

Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку, що позивач у встановленому законодавством порядку набув права власності на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 10,9399 га., кадастровий номер :08:004:0011, з цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», зареєстрував своє право власності у відповідності до чинних норм законодавства на момент набуття ним права власності, однак на теперішній час його право власності не визнається, у зв'язку з зміною вимог законодавства щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, тому відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, суд вважає необхідним задовольнити його вимоги задля захисту його права власності.

Керуючись Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 220, 316, 319, 392 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 169, 209, 212 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку, площею 10,9399 га., кадастровий номер :08:004:0011, з цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В. Редько