АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7065/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року колегія суддів cудової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Музичко С.Г.,

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Гоін В.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДК БУДКОМСЕРВІС» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДК БУДКОМСЕРВІС» про захист прав споживачів повернуто позивачу.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зазначає, що на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, була направлена заява, в якій вказано, що між сторонами існують правовідносини щодо порушення прав споживача, а тому відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору. Також посилається на те, що позовна заява відповідала вимогам законодавства, оскільки в ній чітко визначено предмет, підстави позову та спосіб захисту порушених прав.

В судове засідання сторони не з'явились, про дату та місце розгляду справи повідомлених належним чином, про причини неявки суд не повідомили, тому в силу ст. 305 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за їх відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не виконана ухвала про залишення позовної заяви без руху.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2016 року позивачу надавався строк для усунення недоліків, оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 і 120 ЦПК України. Зокрема, позивачем не окреслений предмет позову, не викладені обставини, якими позивачі обґрунтовують своє право такої вимоги до відповідача.

29 червня 2017 року представником позивача було направлено заяву щодо усунення недоліків позовної заяви, згідно якої позивачем були обґрунтовані підстави для звільнення його від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Встановлено, що предметом спору, за вирішенням якого позивач звернувся до суду, є захист прав споживачів, порушення права позивача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, яку реалізує відповідач та її виробника.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право нанеобхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).

Згідно зі п.5 ч. 1 ст. 21 даного закону, крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

В ч.3 ст. 22 вказаного закону передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Також у п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» передбачено, що оскільки стаття 5 Закону № 3674-VI не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, статтею 14 Закону України від 01 грудня 1994 року № 226/94-ВР "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду", статтею 22 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", статтею 22 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів".

Отже, ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи, що при постановлені ухвали про повернення заяви заявнику, судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, судова колегія скасовує ухвалу суду з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2016 року скасувати з передачею питання на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, оскаржено в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді