НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14 липня 2017 рокуСправа № 322/588/17

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: ОСОБА_2

про: визнання права власності на майно в порядку спадкування.

25 травня 2017 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:

- визнати за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район, смт. Новомиколаївка, вул. Запорізька, 2, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 02 серпня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

02 серпня 2016 року померла ОСОБА_3. До складу спадкового майна ввійшла 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташовані в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області по вул. Запорізькій, 2.

Позивач є спадкоємцем майна померлої за заповітом. Відповідач є спадкоємцем за законом після смерті дружини.

З метою оформлення спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_4 із заявою про видачу свідоцтва про право па спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку.

В ході вивчення правовстановлюючих документів на спадкове майно, нотаріус повідомив, що позивач не зможе оформити спадщину на житловий будинок, так як ОСОБА_3 не являється титульним власником житлового будинку, не мала на нього правовстановлюючих документів.

18 травня 2017 року нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою Запорізька область, Новомиколаївський район, смт. Новомиколаївка, вул. Запорізька, 2, про що ним видано Постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивач зазначає, що субєктами права спільної сумісної власності, за Цивільним кодексом УРСР, вважалися члени колгоспного двору. Колгоспний двір визначався як сімейно-трудове обєднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Виходячи з наведеного та посилаючись на норми ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст.ст. 386, 392, 1226, 1268, 1278 ЦК України, позивач просив задовольнити його вимоги.

У судове засідання 14.07.2017 сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не прибули, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому, відповідач також заявив про визнання ним позову в повному обсязі.

З огляду на неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

В судовому засіданні 14.07.2017 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини цивільної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

встановив:

ОСОБА_3 померла 02 серпня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.08.2016 серії І-ЖС № 358527.

ОСОБА_3 з 08.04.1968 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторне) від 09.08.2016 серії І-ЖС № 174315.

ОСОБА_2, як голова колгоспного двору, став власником будинку № 2 по вул. Запорізькій в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на будівлі № 30 від 06.09.1984.

Згідно з домовою книгою будинку № 2 по вул. Запорізькій в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області інших членів даного колгоспного двору, крім ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не було.

23.12.2003 ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_5.

Зміна прізвища позивача з «Савченко» на «Шушляпіна» у звязку з реєстрацією шлюбу, підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ЖС № 124447 від 06.08.2005.

28.11.2016 ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 54/2016.

18.05.2017 приватним нотаріусом Новомиколаївського районного нотаріального округу ОСОБА_4 видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з ненаданням документів, що підтверджують право спадкодавця на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: вул. Запорізька, 2, смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

За правилами частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За визначенням статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності (ст. 112 цього Кодексу).

Згідно зі ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, враховуючи визнання відповідачем позову, ОСОБА_3 за життя, як член колгоспного двору, набула право на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: вул. Запорізька, 2, смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області.

З огляду на викладене, суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

До позовної заяви додано квитанцію від 25.05.2017, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 666,50 грн., отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 212 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 02 серпня 2016 року, на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: вул. Запорізька, 2, смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 666,50 грн. (шістсот шістдесят шість гривень 50 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Суддя С.С. Гасанбеков