Справа № 350/121/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1085/2017
Головуючий у 1 інстанції Калиній Г. В.
Суддя-доповідач Бойчук
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Ясеновенко Л.В., Проскурніцького П.І.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Рожнятівського районного суду від 23 травня 2017 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рожнятівського районного суду від 23 травня 2017 року відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за його безпідставністю.

Апелянт не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач порушив умови договору та належним чином не виконав свої зобовязання перед банком, оскільки позивач не надав доказів того, що кошти, які 02 вересня 2013 року банком направлені ТОВ «Глобалмані», не були списані з рахунку відповідача.

Однак, 17.10.2012 року між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 уклали договір банківського рахунку.

Як вбачається з виписки від 02.09.2013 року банком було здійснено відправлення коштів на рахунок отримувача ТОВ «Глобалмані» у розмірі 8040 грн, але сама сума з рахунку відповідача списана не була, що підтверджується випискою банку в той час як залишок на рахунку відповідача відсутній, оскільки кошти було отримано відповідачем в межах гарантованої суми відшкодування за вкладами Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, що також підтверджується випискою банку станом на 22.01.2016 року.

Банк в порядку ч.1 ст. 35 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» звернувся до клієнта з відповідною вимогою про повернення помилково сплачених грошових коштів. Клієнт отримав дану вимогу, що підтверджується копією повідомлення про вручення. Проте, як вбачається з виписки банку кошти повернуті не були.

Апелянт вважає, що висновок суду, зроблений без урахування положень ЦК України та фактичних обставин справи, а тому є передчасним.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта та ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір банківського рахунку № 004-08501-171012, відповідно до якого банк відкрив відповідачу поточний рахунок у гривнях № 1973, випустив та надав платіжну картку, здійснював банківське обслуговування згідно вимог закону та умов договору. Також банк здійснював нарахування відсотків на залишок коштів на рахунку на умовах, викладених у тарифному пакеті «Поточний рахунок стандарт», що підтверджується копією цього договору (а. с. 5) та копією тарифів на розрахунково-касове обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки Тарифний пакет «Поточний рахунок Стандарт» (а. с. 6).

Зі змісту позовних вимог вбачається, що 02 вересня 2013 року банком було здійснено відправлення коштів на рахунок отримувача ТОВ «Глобалмані» у розмірі 8040 гривень, але сума списана з рахунку відповідача не була, у зв'язку з чим з поточного рахунку відповідача помилково не списані належні банку кошти.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 15, 20 ЦК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (правовий висновок Верховного Суду України від 03.09.2014 № 6-84цс14).

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи та інші докази в їх сукупності, дійшов до правильного висновку, що відповідач не порушив будь-яким чином умови договору чи не виконав своїх зобов'язань перед банком. Позивачем не надано доказів того, що кошти, які 02 вересня 2013 року банком направлені ТОВ «Глобалмані», не були списані з рахунку відповідача.

Станом на 29 вересня 2013 року залишок коштів на рахунку відповідача становив 8241,54 грн, що стверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 (а. с. 11-14), а тому банк мав можливість списати з його рахунку кошти за підсумком розрахункового місяця.

Відповідно до ухвали від 18 лютого 2017 року (а. с. 108), судом першої інстанції у позивача витребовувалися Умови, на яких між ОСОБА_1 та банком був укладений договір банківського рахунку від 17 жовтня 2012 року, а також виписки про рух коштів на його поточному рахунку за розрахунковий банківський день 2 вересня 2013 року та за весь розрахунковий місяць вересень 2013 року. Однак, позивачем суду не надані такі дані, тому суд був позбавлений можливості встановити факт несписання спірної суми коштів з рахунку відповідача, що є суттю позовних вимог.

Відповідно до норм цивільно-процесуального закону, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В суді першої та апеляційної інстанцій відповідач заперечував факт оплати банком його зобовязань за рахунок власних коштів та не списання їх з його рахунку, мотивуючи тим, що на його рахунку були наявні кошти для проведення такої банківської операції.

Позивачем зі свого боку не надано доказів відсутності коштів на рахунку відповідача для проведення зазначеної банківської операції чи інших доказів проведення оплати за зобовязаннями відповідача і не списання з його рахунку сплаченої суми.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції правильно встановив дійсні обставини справи і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. З такими доводами погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Рожнятівського районного суду від 23 травня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_2

ОСОБА_3