Справа № 487/455/17
Провадження № 2-р/487/9/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2017 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді Біцюк А. В., за участю секретаря Попович В. Б., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про роз'яснення рішення суду, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.03.2017 року ухвалено: визнати незаконним та скасувати наказ т.в.о. начальника Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України (Адміністрації Миколаївського морського порту) №483/0 від 29 грудня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника служби управління персоналом та організації бізнес процесів за п.1 ст. 40 КЗпП у звязку із скороченням штату.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника служби управління персоналом та організації бізнес процесів Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» (Адміністрації Миколаївського морського порту).

Стягнути з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 81924 (вісімдесят одну тисячу дев'ятсот двадцять чотири) гривні 75 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнути з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000,00 гривень.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 Сергійвичу - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі - на посаді начальника служби управління персоналом та організації бізнес - процесів, та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один календарний місяць - січень 2017 року, в сумі 30915,00 гривень.

Стягнути з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 20,00 грн.

Стягнути з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь держави судові витрати в сумі 1459,25 грн.

27 червня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м.Миколаєва з заявою про розяснення вказаного рішення суду, а саме просив зазначити чи підлягає роботодавцем утримання сум податку з доходів фізичних осіб, єдиний соціальний внесок та військовий збір при виплаті йому стягнутого середнього заробітку за вказаним рішенням суду та моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги, що заявлені в заяві про розяснення рішення суду повністю, просив заяву задовольнити. Вказав, що на його думку він повинен отримати середній заробіток та моральну шкоду без вирахування з цієї суми обовязкових платежів та податків.

В судовому засіданні представник відповідача просив у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на те, що стягнутий за рішенням суду середній заробіток підлягає оподаткуванню.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.03.2017 року ухвалено: визнати незаконним та скасувати наказ т.в.о. начальника Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України (Адміністрації Миколаївського морського порту) №483/0 від 29 грудня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника служби управління персоналом та організації бізнес процесів за п.1 ст. 40 КЗпП у звязку із скороченням штату.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника служби управління персоналом та організації бізнес процесів Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» (Адміністрації Миколаївського морського порту).

Стягнути з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 81924 (вісімдесят одну тисячу дев'ятсот двадцять чотири) гривні 75 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнути з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000,00 гривень.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 Сергійвичу - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі - на посаді начальника служби управління персоналом та організації бізнес - процесів, та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один календарний місяць - січень 2017 року, в сумі 30915,00 гривень.

Стягнути з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 20,00 грн.

Стягнути з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь держави судові витрати в сумі 1459,25 грн.

Відповідно ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

За змістом положення статті 221 ЦПК України роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Виходячи з положень цієї процесуальної норми, така заява подається у випадку, коли рішення є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зрозумілість рішення полягає у тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

У пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі № 14 від 18.12.2009 року зазначено, що розяснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в розясненні рішення.

У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про оплату праці № 13 від 24.12.1999 року зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника, суд зазначає суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Як вбачається з рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.03.2017 року з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 стягнуто 81924 (вісімдесят одну тисячу дев'ятсот двадцять чотири) гривні 75 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Отже, податок на інші обовязкові платежі підлягають утриманню та сплаті (перерахуванню) роботодавцем Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» з доходів у вигляді заробітної плати платника податку на загальних підставах.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку роз'яснити рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.03.2017 року по справі №487/455/17 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди наступним чином: сума стягнутого середнього заробітку включає усі обов'язкові податки та збори, які підлягають утриманню Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» при її виплаті

Що стосується заявлених вимог позивача ОСОБА_1 щодо розяснення рішення в частині стягнення на його користь моральної шкоди у сумі 2000 грн., то суду дійшов висновку, що рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.03.2017 року в частині стягнення з державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000,00 гривеньмістить чіткі формулювання і є зрозумілим, а за такого відсутні правові підстави для розяснення рішення суду в частині стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 221 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Роз'яснити рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.03.2017 року по справі №487/455/17 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди наступним чином: сума стягнутого середнього заробітку включає усі обов'язкові податки та збори, які підлягають утриманню Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» при її виплаті.

В задоволенні заяви про роз'яснення рішення в іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя А. В. Біцюк