21.07.2017 Справа № 337/2082/17
Провадження №2/3371089/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2017 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

в складі головуючого судді Бондаренко І.В.

з участю секретаря Куліш Л.Е.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення безпідставно отриманої у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року заробітної плати у сумі 37275,83 грн. та судових витрат, оскільки відповідач був відсторонений від роботи на час проходження військової служби за призивом під час мобілізації зі збереженням місця роботи та середньої заробітної плати, але 19.01.2017 року він був засуджений Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст.408 ч.1 КК України /дезертирство/, за вказаний період йому була нарахована заробітна плата, яка була ним безпідставно отримана.

Представник позивача у попереднє судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав.

Відповідач у попереднє судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, з позовом повністю згоден.

У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи у відповідності до ст.197 ЦПК України технічними засобами не фіксувався.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом №2/1-кп від 03.01.2013 року був прийнятий на роботу до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» на посаду водія тролейбусу.

З 08.08.2014 року на підставі повістки ЗА №904671 та Закону України «Про мобілізаційну підготовку» відповідач був призваний для проходження військової служби.

Наказом генерального директора «Запоріжелектротранс» №361-к/тр від 14.08.2014 року ОСОБА_1 був відсторонений від роботи для проходження військової служби, а наказом №86-к/тр від 15.02.2016 року йому було продовжено строк увільнення від роботи зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період проходження військової служби.

09.08.2014 року відповідач був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , з 20.08.2014 року зарахований до військової частини НОМЕР_2 .

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19.01.2017 року ОСОБА_1 , був засуджений за ст.408 ч.1 КК України /дезертирство/, вирок набрав законної сили, і вказаним вироком встановлено, що відповідач самовільно залишив військову частину з метою ухилитись від військової служби з 27.10.2014 року.

За період з 08.08.2014 року по 30.12.2016 року відповідачу була нарахована та виплачена заробітна плата у загальній сумі 89588,54 грн., з яких за період з 14.08.2014 року по 27.10.2014 року відповідач отримав заробітну плату обґрунтовано, за період за 2014-2015 року нарахована та виплачена відповідачу заробітна плата у сумі 52312,71 грн. була компенсована позивачу з бюджету.

За період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року відповідачу була нарахована та виплачена заробітна плата у сумі 37275,83 грн., яка за рахунок бюджету не компенсована.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги необхідно задовольнити з таких підстав.

У відповідності до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобів`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, якщо їх виплата проведена фізичною чи юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

В даному випадку встановлено, що виплата заробітної плати проведена позивачем відповідачу добровільно, проте має місце недобросовісність з боку набувача, оскільки ОСОБА_1 був засуджений за дезертирство, а заробітна плата нараховувалась та виплачувалась йому позивачем саме у зв`язку з проходженням ним військової служби під час мобілізації.

За таких обставин, та враховуючи те, що відповідач погодився із позовом, суд приходить до висновку про необхідність стягнення х відповідача безпідставно виплаченої йому заробітної плати в сумі 37275,83 грн. та у відповідності до ст.88 ЦПК України судових витрат на сплату судового збору в сумі 1600 грн..

Керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-218 ЦПК України, ст. 1212,1215 ЦК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 /і.н. НОМЕР_3 / на користь Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» /р/р НОМЕР_4 в АКБ «Індустріалбанк», МФО 313849, / безпідставно набуті кошти у сумі 37275,83 грн., судові витрати в сумі 1600 грн., а всього стягнути 38875,83 грн. /тридцять вісім тисяч вісімсот сімдесят п`ять грн.83 коп./.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня оголошення рішення через суд першої інстанції .

Суддя