Справа № 712/3749/17
Провадження № 2/712/1297/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

при секретарі Таран А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, посилаючись на те, що 15.03.1997 року між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2, було укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Комінтернівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, про що видане свідоцтво серії І-СР № 001553 та зроблено актовий запис за № 1.

В шлюбі у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час є повнолітнім і навчається на першому курсі денної форми навчання в Хмельницькій державній прикордонній академії України.

Зі своїх доходів позивачка самостійно не може повністю забезпечити повноцінне навчання сина та його утримання, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги сину не надає.

Відповідач, наскільки їй відомо, працює офіційно, отримує заробітну плату, а тому має можливість надавати повнолітньому сину матеріальну допомогу.

Просить суд стягнути з відповідача на її користь адліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача щомісячно на період навчання сина, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила суд його задовольнити, та пояснила, що син позивача дійсно навчаєтьсяв Хмельницькій державній прикордонній академії України, нещодавно одружився, винаймає житло. Дитина потребує допомоги, оскільки самостійно позивачка не може утримувати сина. На прохання надавати таку допомогу відповідач відмовляється.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала, та просила суд в позові відмовити, посилаючись на те, що дитина не перебуває на утриманні позивачки, не проживає з позивачкою за однією адресою, а тому в позивача немає підстав для звернення до суду. Окрім того, відповідач є інвалідом 2 групи, має низку захворювань, також має на утриманні хворого батька ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому не може надавати допомогу на утримання дитини. Додала, що дитина є повнолітньою, тому сама в змозі себе утримати.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності з ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, укладеним на основі повно і всебічно зясованих обставин. Суд оцінює незалежність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

В судовому засіданні встановлено, що 15.03.1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Олексійоваичем був укладений шлюб, який зареєстрваоний виконкомом Комінтернівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, актовий запис № 1.

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

На даний час ОСОБА_3 є повнолітнім і навчається на другому курсі денної форми навчання в Хмельницькій державній прикордонній академії України, що підтверджено довідкою від 10.10.2016 року за № 1971 Національної академії державної прикордонної служби України.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3, від 15.05.2006 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3, від 15.05.2006 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, пенсіонером, що підтверджено копією пенсійного посвідчення. Його заробітна плата та пенсія не є значною. Крім того, в судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідач має на утриманні батька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який також є інвалідом та потребує допомоги, яку йому надає відповідач ОСОБА_2

Всупереч, цього ОСОБА_3, за 2016 рік отримав грошове забезпечення у розмірі 2818,72 грн.

Таким чином, ні в судовому засіданні, ні в ході розгляду справи ні позивачкою, ні її представником не надано суду переконливих доказів щодо спроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який навчається.

Крім того, до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на навчання звернулася позивачка ОСОБА_1 - мати ОСОБА_3, однак в ході розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_3 з позивачем не проживає, що не заперечувалося і представником позивача, яка зазначала, що ОСОБА_3 винаймає житло в м. Хмельницький, за місцем навчання.

Також, в судовому засіданні встановлено, що 01 березня 2017 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія І-БВ № 159876, та має власну сім'ю.

Повнолітній ОСОБА_3 за захистом своїх прав до суду не звернувся, хоча мав змогу це зробити.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ч. 1 ст. 29 ЦПК України).

Виходячи з приписів ч. 3 ст. 199 СК України, оскільки позивач зі своїм повнолітнім сином ОСОБА_3 не проживає, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки навчається на першому курсі денної форми навчання в м. Хмельницький, тому у позивача відсутнє право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Самі по собі пояснення позивача ОСОБА_1 щодо отримання аліментів на навчання повнолітнього сина, не є достатньою підставою для задоволення позову.

Таким чином позивач ОСОБА_1 є не належним позивачем, а тому відсутні підстави стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається.

Враховуючи вищевикладене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку що позивачем не доведено в судовому засіданні обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215-218 ЦПК України, ст. 199, 200 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: