У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, Почаївської державної нотаріальної контори, Кременецького районного комунального бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на частину будинковолодіння, скасування свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 05 червня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 15 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду з указаним позовом про визнання за ними права власності на 11/20 частин майна бувшого колгоспного двору - житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_6 просила визнати за нею право власності на 1/5 частину спірного будинковолодіння, а ОСОБА_7 - на 7/10 частин спірного будинковолодіння. Крім того, просили скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 04 вересня 2012 року, видане на ім'я ОСОБА_9, яке зареєстроване в реєстрі за № 455, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_9 на спірне будинковолодіння, проведену Кременецьким районним комунальним бюро технічної інвентаризації та стягнути судові витрати.

На обґрунтування вимог позивачі посилалася на те, що спірне будинковолодіння станом на 01 квітня 1991 року відносилося до суспільної групи колгоспників і в ньому були зареєстровані позивачі, чоловік позивача ОСОБА_6 та батько позивача ОСОБА_10 - ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідач ОСОБА_9 та її чоловік та батько ОСОБА_11 - ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Після припинення існування колгоспного двору позивачі мають право власності на 11/20 частин, оскільки не втратили права на свої частки у майні бувшого колгоспного двору. Крім того, після смерті ОСОБА_12 спадщину прийняли відповідач ОСОБА_9 та її син ОСОБА_11, але прийняття спадщини документально не оформили. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_11, спадщину прийняв його син позивач ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_9

04 вересня 2012 року відповідач ОСОБА_9 у Кременецькій державній нотаріальній конторі без згоди позивачів, як членів бувшого колгоспного двору, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_12, а тому свідоцтво та державну реєстрацію права власності необхідно скасувати.

Почаївська державна нотаріальна контора відмовила позивачам в оформленні спадщини після померлого ОСОБА_11, оскільки спірне будинковолодіння зареєстроване за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_12 згідно зі свідоцтвом про право власності, виданим 15 жовтня 1987 року.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 05 червня 2013 року позов ОСОБА_6, ОСОБА_7 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/5 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на 7/20 частин будинковолодіння по АДРЕСА_1.

Скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок по АДРЕСА_1 від 04 вересня 2012 року, зареєстроване в реєстрі № 455, видане на ім'я ОСОБА_9

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_9 на житловий будинок по АДРЕСА_1, проведену Кременецьким районним комунальним бюро технічної інвентаризації, витяг № 35947012 від 23 жовтня 2012 року, реєстраційний № 37362279, номер запису 627 в книзі № 03.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судові витрати у справі у розмірі 3 556 грн 72 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 15 серпня 2013 року рішення Кременецького районного суду від 05 червня 2013 року залишено без змін, зменшено розмір витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7, визначивши їх у сумі 918 грн., та стягнуто всього з відповідача на користь позивачів 1 474 грн 72 коп. судових витрат.

У грудні 2014 року до суду звернувся ОСОБА_8 із касаційною скаргою, в якій посилався на те, що він є правонаступником відповідача у справі - ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується актовим записом про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_5 № 540, а також судом вирішено спір про його права, оскільки відповідно до договору дарування від 28 березня 2013 року він є власником спірного будинковолодіння, тому просив скасувати оскаржувані судові рішення із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

20 травня 2015 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановлено ухвалу, якою провадження у справі зупинено до залучення до участі у ній правонаступника відповідача ОСОБА_9

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року відновлено провадження у справі та до участі у справі залучено правонаступника відповідача ОСОБА_9 - ОСОБА_8

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що згідно із записом у паспорті позивача ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 перебувала у шлюбі з ОСОБА_11 з 13 травня 1979 року. 11 липня 2002 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 розірвано.

Згідно зі свідоцтвом про народження від 03 грудня 1980 року серії НОМЕР_2 у подружжя ОСОБА_11 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 11).

Згідно зі свідоцтвом про одруження від 03 вересня 1976 року серії НОМЕР_3 ОСОБА_12 одружився з ОСОБА_9. Після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище «ОСОБА_9» (а. с. 65).

ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 - свідоцтво про смерть від 03 травня 2006 року серії НОМЕР_4 (а. с. 3).

ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 - свідоцтво про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_3 серії НОМЕР_5 (а. с. 6).

Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 15 жовтня 1987 року жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 належить колгоспному дворові, головою якого є ОСОБА_14. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Кременецької районної ради народних депутатів від 26 березня 1987 року № 81 «Про оформлення права власності на житловий будинок (домоволодіння)» (а. с. 66).

Згідно з довідкою начальника Кременецького районного комунального бюро технічної інвентаризації від 21 серпня 2012 року № 890 будинок у АДРЕСА_1 зареєстровано за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_12 згідно зі свідоцтвом про право власності, виданим 15 жовтня 1987 року (а. с. 9).

Згідно з довідкою Будківської сільської ради Кременецького району від 20 серпня 2012 року № 1106, ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, до дня смерті постійно проживав і був зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 та станом на 01 квітня 1991 року з ним проживали та були зареєстровані: дружина - ОСОБА_9, син - ОСОБА_11, невістка - ОСОБА_6, онук - ОСОБА_7 (а. с. 12).

Згідно з довідкою Будківської сільської ради Кременецького району від 28 листопада 2012 року № 1705, ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, до дня смерті постійно проживав і був зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 на день смерті свого батька ОСОБА_12, який був головою даного двору і помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 13).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04 вересня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 455, ОСОБА_9 видано свідоцтво на спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_14, яка складається з будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а. с. 8).

Згідно з Витягом про державну реєстрацію прав Кременецького районного комунального бюро технічної інвентаризації від 12 жовтня 2012 року № 35947012 власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями в АДРЕСА_1 є ОСОБА_9 (а. с. 7).

Згідно з постановою Почаївської державної нотаріальної контори від 02 жовтня 2012 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у АДРЕСА_1 в зв'язку з тим, що спірне будинковолодіння зареєстроване за колгоспним двором (а. с. 14).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із його доведеності.

Проте повністю погодитися з таким висновком судів не можна.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом

Згідно зі ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 213 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з договору дарування від 28 березня 2013 року, долученого до матеріалів касаційної скарги, за цим договором дарувальник ОСОБА_9 передає у власність обдаровуваного ОСОБА_8 житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Згідно із Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28 березня 2013 року, долученого до матеріалів касаційної скарги, власником спірного домоволодіння з 28 березня 2013 року є ОСОБА_8.

Задовольняючи позовні вимоги до ОСОБА_9 в частині визнання за позивачами права власності на частину спірного будинковолодіння, суд на порушення положень ст. ст. 10, 33, 213 ЦПК України не пересвідчився: чи була ОСОБА_9 на час ухвалення рішення 05 червня 2013 року власником спірного будинковолодіння, та вирішив спір про права та обов'язки ОСОБА_8, власника спірного домоволодіння з 28 березня 2013 року, який не був залучений до участі у справі, у зв'язку з чим позбавив його прав визначених процесуальних законом.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, не звернув уваги на допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин допущені судами порушення ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України унеможливили встановлення фактичних обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому оскаржувані рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 05 червня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 15 серпня 2013 року скасувати, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко Г.І. Мостова