Номер провадження № 4-с/311/2/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року місто Василівка Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пушкарьової С.П.,

за участі секретаря Четвертак Л.М.

скаржника ОСОБА_1

представника скаржника ОСОБА_2

державного виконавця Супруна В.В.

представника заінтересованої особи ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3

розглянувши скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про визнання дій державного виконавця неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі представника звернулася до суду зі скаргою, в якій зазначила наступне.

06.08.2016 на адресу ОСОБА_4 надійшла постанова державного виконавця Василівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області (далі - Відділ) ОСОБА_5 від 26.07.2016 за виконавчим провадженням № 43071882 про накладення на неї штрафу у розмірі 170 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду.

Скаржник вважає, що винесення державним виконавцем вказаної вище постанови є незаконним, виходячи з наступного.

На думку ОСОБА_1 судове рішення, на підставі якого було видано виконавчий лист про її виселення, винесено з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки в рішення суду в порушення вимог житлового кодексу не зазначено постійне житлове приміщення, яке мало надатися ОСОБА_1, яку вказаним рішенням суду виселено із квартири за адресою: м. Дніпрорудне, вул.. Леніна, 24/17; при винесенні рішення судом не враховано факт відступлення права вимоги за кредитним договором від 11.04.2007 № ZPDNGA00002225 між ЗАТ КБ «ПриватБанк», як первісного кредитора та ЗАТ «Акцент-Банк», як нового кредитора.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила визнати дії державного виконавця Супруна В.В. щодо винесення вищевказаної постанови про накладення на неї штрафу в розмірі 170 грн. неправомірними.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали скаргу з вищевикладених підстав. Представник скаржниці ОСОБА_2 суду пояснив, що у ході проведення виконавчих дій державний виконавець Супрун В.В. порушив вимоги закону, виконав не законне рішення суду від 29.01.2014 р., оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» не є належним іпотеко держателем квартири.

В судовому засіданні державний виконавець Супрун В.В. заперечував проти задоволення скарги з підстав її необґрунтованості, оскільки він виконував рішення суду, яке і на сьогоднішній день не скасоване та є законним. Суду пояснив, так як добровільно ОСОБА_1 не виконала рішення суду у встановлений державний виконавцем строк, він відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 170 грн. 08.09.2016 р. рішення суду про виселення ОСОБА_1 у примусовому порядку було виконано та завершено виконавче провадження.

Представник заінтересованої особи ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 заперечував проти задоволення скарги, оскільки державний виконавець примусово виконуючи рішення суду від 29.01.2014 р. про виселення ОСОБА_1 з квартири діяв відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Вислухавши пояснення сторін, оглянувши надані докази на підтвердження зазначених ними обставини, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 29.01.2014, яким задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з квартири за адресою: Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне, вул.. Леніна, 17/24, 09.04.2014 Василівським районним судом було видано виконавчий лист.

23.04.2014 постановою державного виконавця Відділу відкрито виконавче провадження та боржнику ОСОБА_1 надано строк для добровільного виконання рішення до 09.05.2014. Державним виконавцем в ході виконавчого провадження неодноразово направлялися ОСОБА_1 вимоги про зявлення за адресою за місцем фактичного виконання рішення суду (виселення), однак вказані вимоги залишалися без задоволення. Актом державного виконавця від 25.07.2016 встановлено, що ОСОБА_1 з квартири за зазначеною вище адресою не виселилася, в квартирі залишилися її речі. Постановою старшого державного виконавця Супруна В.В. від 26.07.2016 на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 170 грн. (а.с. 106) відповідно до вимог ч.1 ст. 89 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час вчинення певної процесуальної дії) за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення. Вказані обставини підтверджені відповідними процесуальними документами, які містяться в матеріалах виконавчого провадження були досліджені у суді та додані до матеріалів справи (а.с. 58-172).

Постановою державного виконавця Юрової А.А. від 08.09.2016 виконавче провадження закінчено у звязку з повним фактичним виконанням рішення суду (а.с. 79).

Предметом скарги є законність дій державного виконавця при винесенні постанови про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 170 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час вчинення певної процесуальної дії), у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Судом встановлено, що у наданий для добровільного виконання рішення суду строк - до 09.05.2014, боржник ОСОБА_1 вказане рішення не виконала та не виселилася зі спірного приміщення, що підтверджено матеріалами виконавчого провадженя. Крім того, згідно вказаних матеріалів, боржник подавала державному виконавцю заяву про добровільне виконання нею рішення в строк до 21.04.2015, однак жодних дій не вчинила. Крім того, ОСОБА_1 державному виконавцю неодноразово подавалися заяви про зупинення

виконавчих дій в звязку з поданням нею до суду певних заяв, повязаних з виконанням рішення суду, що свідчить про її обізнаність з необхідністю виселення з квартири. Поважних причин добровільного невиконання рішення суду ОСОБА_1 ні державному виконавцю ні суду надано не було.

Таким чином суд приходить до висновку, що боржником ОСОБА_1 рішення суду у встановлений державним виконавцем строк не виконано без поважних причин, а тому винесення постанови державним виконавцем про накладення штрафу здійснено з дотримання вимог діючого на той час законодавства.

Посилання скаржника ОСОБА_1 ті її представника ОСОБА_2 на незаконність самого судового рішення Василівського районного суду від 29.01.2014 р., на підставі якого видано виконавчий лист, є необґрунтованим, оскільки вказане рішення набрало законної сили та відповідно до вимог ст.. 14 ЦПК України є обовязкове для виконання.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересовані особи Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про визнання дій державного виконавця неправомірними, відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом пяти днів з дня винесення ухвали.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_7