Справа №461/1068/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2017 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Лялюк Є.Д.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

з участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору поруки, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору поруки. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що договір поруки № 620/30-310 від 25 червня 2008р. позивач не підписував та вважає такий підробленим. Просить визнати недійсним договір поруки № 620/30-310 від 25 червня 2008р. укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 і ОСОБА_2.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив такий задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не з»явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 грудня 2014р. Пустомитівським районним судом Львівської області було винесено рішення по справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення за кредитним договором, згідно якого стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2 376521,29 грн..

Вищевказане рішення позивач отримав 05 жовтня 2015р., після того, як взнав про його існування у Сихівському відділі державної виконавчої служби Львівського МУЮ. Жодних повідомлень про вищевказану справу позивач не отримував, про подання позову та його розгляд не знав. В звязку з цим позивачем 05.10.2015р. було подано заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської обл. вказану заяву було залишено без задоволення.

В ході ознайомлення з матеріалами цієї справи позивач виявив, що надана в справу копія договору поруки № 620/30-310 від 25.06.2008р. згідно якого він виступав поручителем за Позичальника ОСОБА_4, практично нечитабельна, на перший погляд в звязку з дефектом копіювального апарата, проте місце де знаходяться підписи «Сторона 3 Поручитель» було видно чітко. Під текстом з паспортними даними позивача стояв підпис виконаний не ним. За словами позивача, таким підписом він ніколи не підписувався.

Позивачем в Личаківському відділенні Львівської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» було підписано примірники подібного договору поруки від 25.06.2008р., але на інших умовах. Цей договір поруки передбачав, що відповідальність Поручителя, у випадку невиконання позичальником умов кредиту, настане лише після реалізації іпотеки, житлового будинку загальною площею 112,7 м? і земельної ділянки площею 0,37 га, що знаходяться в м. Городку Львівської обл., що мав бути укладений (і був укладений) протягом семи днів з дня укладення договору кредиту. Умови договору поруки підписаного позивачем передбачали відповідальність лише за заборгованістю по договору кредиту, а не ще й за заборгованістю по договору відновлювальної кредитної лінії з іншою відсотковою ставкою. Сума кредиту, за переконанням позивача, була не 38, а 36 тисяч доларів США.

В вересні 2012р. до позивача звернувся Позичальник ОСОБА_3 з проханням підійти в банк та підписати зміни до договору поруки, в звязку із тим, що він домовився з банком, щодо зміни валюти кредиту з доларів на гривні та продовження терміну його повернення до 2032р. Вважаючи, що ним укладено в червні 2008р. договір поруки, згаданого кредиту, позивач підписав 26.09.2012р. договір про внесення змін №1 до договору поруки від 25.06.2008р. При цьому в тексті договору про внесення змін зазначалось, що всі інші не зазначені в ньому умови залишаються такими же, як в первинному договорі поруки від 25.06.2008р., а тому в позивача не виникло сумнівів щодо його нікчемності.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.10.2016р. від ПАТ «Укрсоцбанк» було витребувано оригінал договору поруки № 620/30-310 від 25.06.2008р.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.11.2016р., за клопотанням позивача, було призначено почеркознавчу експертизу з метою ідентифікації підпису від імені поручителя на вищевказаному договорі поруки. Представником Відповідача 1 заявлялось клопотання про проведення повторної почеркознавчої експертизи, що було відхилено судом за необґрунтованістю.

В судове засідання 17.07.2017р. представник Відповідача 1 та Відповідач 2 не зявились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи згідно договору поруки №620/30-310 від 25.06.2008р. у позивача, який виступав поручителем по договору кредиту укладеного ОСОБА_4 з АКБСР «Укрсоцбанк» виникли зобовязання перед Відповідачем 1 за неналежне виконання зобовязань Відповідачем 2 перед Відповідачем 1. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. За ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно Висновку № 6161 від 12.05.2017р. підпис від імені ОСОБА_2, розташований в лінійці перед зазначенням прізвища та ініціалів «С. І. Гриценко» графи «Сторона3 Поручитель» розділу «РЕКВІЗИТИ І ПІДПИСИ СТОРІН» договору поруки № 620/30-310 укладеного 25 червня 2008р. між АКБСР «Укрсоцбанк» в особі начальника Личаківського відділення Львівської обласної філії ОСОБА_5 з однієї сторони, громадянином ОСОБА_3 з другої сторони і громадянином ОСОБА_2 з третьої сторони, виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою.

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема є те, що зміст правочину не суперечить або не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5,6 ст. 203 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 215 ЦК України передбачає, що недійсним є правочин якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Статтею 208 ЦК України встановлено, що правочин між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі.

Частиною 1 ст. 547 ЦК України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчинений із недодержанням письмової форми є нікчемним.

За ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

На підставі вищевикладеного, з врахуванням висновку експертизи, суд доходить до висновку про відсутність волевиявлення позивача ОСОБА_2 на встановлення його цивільних прав та обовязків щодо укладення та підписання договору поруки від 25.06.2008р. № 620/30-310, на умовах, що були визначені в даному договорі, а відповідно визнає вказаний договір поруки недійсним.

За ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи до яких належать зокрема витрати повязані з проведенням судових експертиз. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивача було звільнено від сплати судового збору в розмірі 551,2 грн.

Згідно копії квитанції про сплату за експертизу від 03.02.2017р. позивач сплатив за неї 3853,5 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів понесених позивачем та документально підтверджених витрат повязаних із проведенням судово-почеркознавчої експертизи та стягненню з відповідачів в дохід держави судового збору.

Керуючись ст. ст. 203; 207; 215; 547; ЦК України, ст. ст. 3; 10; 11; 15; 60; 88; 209; 212-215; 218 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір поруки № 620/30-310 від 25 червня 2008р. укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 і ОСОБА_2.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ 0039019, 275,6 грн. судового збору в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_3, реєстраційний НОКПП НОМЕР_1, 275,6 грн. судового збору в дохід держави.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ 0039019, 1926,75 грн. судових витрат за проведення судової експертизи на користь ОСОБА_2, реєстраційний НОКПП НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_3, реєстраційний НОКПП НОМЕР_1, 1926,75 грн. судових витрат за проведення судової експертизи на користь ОСОБА_2, реєстраційний НОКПП НОМЕР_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а у разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лялюк Є.Д.