РІШЕННЯ
Іменем України
Справа № 285/1465/17
провадження у справі № 2/0285/1056/17
12 липня 2017 року м. Новоград-Волинський
Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташків Т.Б. за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: представник - Веремчук Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 Новоград-Волинського гарнізону про визнання протиправною діяльності житлової комісії військової частини щодо постановлення на квартирний облік, -

ВСТАНОВИВ:
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати неправомірним рішення житлової комісії військової частини п/п НОМЕР_1 щодо зарахування позивача на квартирний облік у військовій частині з 16 лютого 2017 року; зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік з 18 вересня 1998 року.

В обґрунтування позову зазначає, що у 1998 році, після закінчення військового інституту, позивач проходив військову службу в Новоград-Волинському військовому гарнізоні, зокрема в військовій частині НОМЕР_2 і з 18 вересня 1998 року був взятий на квартирний облік як військовий, що не забезпечений житлом. У 2007 році за наказом командування корпусу позивач був переведений на службу у військову частину НОМЕР_3 у с. Тетерівка, Житомирського району, де проходив службу до 2012 року. У зазначеній військовій частині позивач був поновлений на квартирному обліку з 18 вересня 1998 року. У 2012 році ОСОБА_1 знову переведений в Новоград-Волинський гарнізон у військову частину НОМЕР_1 . Позивач просив зарахувати його на квартирний облік для поліпшення житлових умов з 18 вересня 1998 року. З метою зарахування на облік для поліпшення житлових умов у м. Новограді-Волинському, 10.02.2017 року позивач звернувся з рапортом до командира військової частини. Однак, рішенням житлової комісії військової частини п/п НОМЕР_1 ОСОБА_1 відмовлено у постановці на квартирний облік з 18 вересня 1998 року, та позивача постановлено на квартирний облік лише з 16 лютого 2017 року. Дії відповідача вважає незаконними, оскільки переведення його у різні військові частини, які є структурними підрозділами Міністерства оборони України, не є підставою для постановлення його на квартирний облік з нової дати, з урахуванням того, що він перебував на квартирному обліку, як військовослужбовець, що потребує поліпшення житлових умов з 18 вересня 1998 року.

Відповідач подав заперечення на позов, у яких зазначав, що відповідно до п. 2.14 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 737 від 30.11.2011 року на облік приймаються військовослужбовці, які потребують поліпшення житлових умов і зареєстровані в цьому населеному пункті, з дня прийняття рішення житловою комісією військової частини, затвердженої командиром цієї військової частини, крім випадків, передбачених у п. 2.14 цього розділу. Відповідно до п. 2.14 цієї Інструкції військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем проходження служби разом з членами їх сімей зі збереженням часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання жилого приміщення. У разі якщо військовослужбовець, крім військовослужбовців у військових частинах, пункти постійної дислокації яких розташовані на територіях районів проведення антитерористичної операції, а також у разі проходження військової служби у військових частинах, які були сформовані під час особливого періоду без визначення пункту постійної дислокації, не перебував на обліку за одним із місць проходження військової служби, попередній час перебування його на обліку зберігається, якщо період проходження військової служби в цьому населеному пункті не перевищував шести місяців. Однак позивач звернувся з рапортом до командира військової частини, голови житлової комісії 10 лютого 2017 року, тобто через 5 років після переміщення до м. Новограда-Волинського, що відповідно до п. 2.14 Інструкції позбавляє можливості зберегти попередній час перебування на обліку позивача.

Позивач в судовому засіданні підтримав свої вимоги, з підстав, викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених в запереченнях на позов.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Харківському інституті танкових військ імені Верховної Ради України з 1994 року по 1998 рік курсантом (а.с. 15).

Згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_4 № 37 від 5 жовтня 1998 року ОСОБА_1 зараховано на квартирний облік до загальної черги для отримання житла зі складом сім`ї одна особа з 18 вересня 1998 року (а.с. 13).

Позивач неодноразово переводився для несення військової служби у військові частини по іншій місцевості, про що відповідач в судовому засіданні не заперечив.

Згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 10 квітня 2006 року військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 зараховано на квартирний облік зі складом сім`ї одна особа з 18 вересня 1998 року (а.с. 16).

Відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_3 № 67 від 24 жовтня 2007 року позивача внесено в списки загальної черги з 18 вересня 1998 року (а.с. 17).

ОСОБА_1 в період проходження служби житловою площею від Міністерства оборони України не забезпечувався (а.с. 12, 19).

10 лютого 2017 року позивач звернувся з рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 та голови житлової комісії військової частини про зарахування його на облік для поліпшення житлових умов у Житомирській області, м. Новоград-Волинський (а.с. 20).

Згідно з витягу протоколу засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 4 від 16 лютого 2017 року ОСОБА_1 зараховано на квартирний облік з 16 лютого2017 року зі складом сім`ї дві особи.

Як передбачено ч. 1 ст. 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 9 ЖК України).

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій (ч. 5 ст. 9 ЖК України).

Відповідно до положень ст. ст. 9, 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік.

Відповідно до п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» учасникам бойових дій надається право на першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Згідно із вимог ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом УРСР та іншими нормативно-правовими актами.

На виконання ст. 12 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінетом Міністрів України було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від 03.08.2006 № 1081 (далі Порядок № 1081).

Відповідно до вимог п. 26 Порядку № 1081 військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку.

Проте, відповідно до п. 2.14 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 737 від 30.11.2011 року (далі Інструкція № 737) у разі якщо військовослужбовець, крім військовослужбовців у військових частинах, пункти постійної дислокації яких розташовані на територіях районів проведення антитерористичної операції, а також у разі проходження військової служби у військових частинах, які були сформовані під час особливого періоду без визначення пункту постійної дислокації, не перебував на обліку за одним із місць проходження військової служби, попередній час перебування його на обліку зберігається, якщо період проходження військової служби в цьому населеному пункті не перевищував шести місяців.

Разом з цим, статтею 44 ЖК України визначено випадки можливого перенесення черговості на отримання житла, застосування якої можливе лише до громадян, які вчинили певне правопорушення, що не стосується позивача, оскільки до відповідальності його притягнуто не було.

Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Аналогічне право на житло передбачене також, ст. 16 Закону України «Про Збройні Сили України» та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Так, відповідно до ч. 10 ст. 14 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці та члени їх сімей, які мають право на пільги, гарантії, компенсації відповідно до цього Закону, користуються пільгами, гарантіями та компенсаціями встановленими для громадян України законами, та іншими нормативно-правовими актами. Якщо такі особи одночасно мають право на отримання однієї і тієї ж пільги, гарантії чи компенсації з кількох підстав, то їм надається за їх вибором пільга, гарантія чи компенсація тільки з однієї підстави, крім випадків передбачених чинним законодавством.

Згідно з частиною третьою статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З урахуванням того, що зміст п. 2.14 Інструкції № 737 значно звужує право військовослужбовця щодо збереження попереднього часу перебування на обліку, у разі переміщення, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), що передбачене ст. ст. 9, 43 ЖК України та п. 26 Порядку № 1081, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати вищевказані норми ЖК України, які мають вищу юридичну силі ніж підзаконний нормативно-правовий акт, а також п. 26 Порядку № 1081, який гарантує військовослужбовцям збереження попереднього часу перебування на обліку.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 10, 11, 57-60, 88, 174, 208, 209, 212215, 218, суд

ВИРІШИВ :
Позов задовольнити.

Визнати неправомірним рішення житлової комісії військової частини польова пошта НОМЕР_1 щодо постановки ОСОБА_1 на квартирний облік у військовій частині з 16 лютого 2017 року.

Зобов`язати військову частину польова пошта НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік з 18 вересня 1998 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 17 липня 2017 року.

Суддя Т.Б. Сташків