Ухвала

іменем україни

13 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Закропивного О.В., ШтеликС.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення, витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування запису про державну реєстрацію права власності, визнання угод незаконними за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 4 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, посилаючись на те, що він був власником квартири АДРЕСА_1. 10 березня 2009 року від його імені на підставі довіреності ОСОБА_8 було відчужену вказану квартиру ОСОБА_5, яка у свою чергу, 3 квітня 2009 року продала зазначену квартиру ОСОБА_6 Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 2 грудня 2014 року, що набрало законної сили, було визнано недійсною довіреність, видану від імені ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_8, та визнано недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири від 10 березня 2009 року, укладений між ОСОБА_8 від імені ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Посилаючись на вказані обставини та те, що ОСОБА_5 заволоділа його квартирою внаслідок шахрайських дій, позивач просив суд позов задовольнити.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Витребувано на користь ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 28,6 кв.м, у тому числі житловою 18,9 кв. м, з володіння ОСОБА_6 Скасовано запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1. У решті позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28 грудня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 12 липня 1999 року.

Згідно договору купівлі-продажу від 10 березня 2009 року, укладеним між ОСОБА_8 від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності, і ОСОБА_5, ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_5 купила квартиру АДРЕСА_1

3 квітні 2009 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_5 продала ОСОБА_6 вищевказану квартиру, який зареєстрував за собою у встановленому законом порядку на спірну квартиру.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 2 грудня 2014 року що набрало законної сили, визнано недійсною довіреність, видану від імені ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_8, і визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 10 березня 2009 року, укладений між ОСОБА_8 від імені ОСОБА_4 і ОСОБА_5

У главі 29 ЦК України передбачені цивільно-правові способи захисту права власності. Зокрема, норми ст. ст. 387, 388 ЦК України надають власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння або від добросовісного набувача.

Частина 1 ст. 388 ЦК України передбачає, що у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння.

При цьому за змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Суди установивши, що спірна квартира вибула із власності ОСОБА_4 поза його волею, на підставі підробленої довіреності, що встановлено судовим рішення, та в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав витребування спірної квартири у добросовісного набувача - ОСОБА_6 - на підставі ст. ст. 387, 388 ЦК України.

Доводи касаційної скарги про порушення прав ОСОБА_7 безпідставні, так як квартира витребувана власником, від якого вона вибула поза його волею, у останнього добросовісного власника, яким за договором є ОСОБА_6

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 4 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

О.В. Закропивний

С.П. Штелик