Ухвала
іменем україни
12 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.
суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,
Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 16 червня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» (далі ПрАТ «АПК-Інвест») про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він працював на тваринному комплексі ПрАТ «АПК-Інвест» електрогазозварником 4 розряду служби головного інженера та технічного обслуговування тваринницького комплексу управління з забезпечення діяльністю тваринницького комплексу з 25 липня 2014 року. Зазначав, що після отримання повістки з ІНФОРМАЦІЯ_1 про призив на строкову військову службу з 06 квітня 2015 року, він надав її до відділу кадрів підприємства для оформлення документації, згідно з вимогами трудового законодавства України.
Згідно з наказом від 31 березня 2015 року № 11 к/УТК він був звільнений з 01 квітня 2015 року у зв`язку з призивом на військову службу на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП України, що підтверджено копією трудової книжки. 08 квітня 2015 року був відправлений з ІНФОРМАЦІЯ_1 до місця проходження військової служби. З 08 квітня 2015 року по 07 жовтня 2016 року перебуває на строковій військовій службі у військовій частині пп НОМЕР_1 Збройних Сил України, що підтверджується довідкою від 02 травня 2015 року № 123.
Зазначав, що дізнавшись про порушення своїх прав, звертався до відповідача з заявою від 25 жовтня 2015 року з проханням про скасування наказу про його звільнення з роботи з ПрАТ «АПК-Інвест» від 31 березня 2015 року № 11 к/УТК, який було прийнято помилково, без врахування вимог чинного законодавства, та просив прийняти рішення про увільнення його від роботи, починаючи з 08 квітня 2015 року (день відправлення у військову частину з військового комісаріату початок проходження строкової військової служби), із збереженням за ним середнього заробітку, відповідно до ст. 119 КЗпП України.
Проте, листом ПрАТ «АПК-Інвест» від 08 грудня 2015 року № 887-1 відмовлено у задоволенні його заяви про скасування наказу з підстав того, що на час його звільнення діючим законодавством України не передбачалось збереження місця роботи, посади і компенсації з бюджету середнього заробітку на підприємстві, установі, організації, особам, у яких вони працювали на час призову на строкову військову службу.
Враховуючи вищевикладене, позивач вважав, що його звільнення з ПрАТ «АПК-Інвест» відбулось з порушенням вимог трудового законодавства, його порушені трудові права підлягають захисту шляхом скасування незаконного наказу про звільнення з ПрАТ «АПК-Інвест» 31 березня 2015 року № 11 к/УТК, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.
Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 16 червня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Поновлено ОСОБА_1 строк для звернення з позовом до суду.
Скасовано наказ про звільнення ОСОБА_1 з ПрАТ «АПК-Інвест» від 31 березня 2015 року № 11/к/УТК.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді електрогазозварника 4 розряду служби головного інженера та технічного обслуговування тваринницького комплексу управління з забезпечення діяльністю тваринницького комплексу на ПрАТ «АПК-Інвест».
Стягнуто з ПрАТ «АПК-Інвест» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 квітня 2015 року по 08 квітня 2016 року в сумі 55 485 грн 36 коп.
Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У касаційній скарзі ПрАТ «АПК-Інвест» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судами встановлено, що ОСОБА_1 25 липня 2014 року було прийнято на роботу до ПАТ «АПК-ІНВЕСТ» на посаду електрогазозварника 4 розряду служби головного інженера та технічного обслуговування тваринницького комплексу управління з забезпечення діяльністю тваринницького комплексу.

ОСОБА_1 призвано на військову строкову службу і зараховано в команду № К-41.

Наказом від 31 березня 2015 року № 11 К/УТК звільнено ОСОБА_1 з роботи з 01 квітня 2015 року, у зв`язку з призовом на військову службу на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП України.

Згідно з довідкою військової частини пп НОМЕР_1 від 02 травня 2015 року № 123 солдат ОСОБА_1 з 08 квітня 2015 року по 07 жовтня 2016 року перебуває на строковій військовій службі у військовій частині пп НОМЕР_1 Збройних Сил України.

Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Частиною 1 статті 119 КЗпП України передбачено, що на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених обов`язок і «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

Гарантії по збереженню місця роботи (посади), середнього заробітку на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування та форми власності за громадянами України, які призвані на строкову військову службу були передбачені у обов`язок, і почали діяти з 08 лютого 2015 року, відповідно до Закону України від 15 січня 2015 № 116-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби та питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду».

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, яка діяла на час призову та звільнення позивача з роботи) призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Згідно з частиною 2 статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що за громадянами України, які призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, але не більше одного року, зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування та форми власності, місце навчання у навчальному закладі незалежно від підпорядкування та форми власності та незалежно від форми навчання.

Пунктом 10 Прикінцевих положень Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Отже, ухвалюючи рішення у справі про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, встановивши, що ОСОБА_1 був призваний до військової служби саме під час дії особливого періоду, дійшов обґрунтованого висновку, що на нього розповсюджуються гарантії та компенсації передбачені для громадян, які відповідно до статті 119 КЗпП України надані працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та якими надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів, проте звільнений з роботи з порушенням встановленого законом порядку, що є підставою для поновлення на роботі ОСОБА_1 та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що передбачено ст. 235 КЗпП України.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 16 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: І.М. Завгородня
В.М. Коротун
Л.М. Мазур
О.В. Попович