Справа № 309/3331/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 липня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача: Мацунича М.В.,

суддів: Куштана Б.П., Джуга С.Д.

з участю секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хустського районного суду від 02 червня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до відділу освіти, молоді та спорту Хустської районної державної адміністрації про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановила:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із даним позовом, посилаючись на те, що з 1968 року він працював вчителем математики у різних школах Хустського району, а з 21 липня 1997 року - на посаді директора Горінчівської ЗОШ І-ІІІ ступенів. Наказом начальника відділу освіти, молоді та спорту Хустської РДА від 19.09.2016 року №533-к його звільнено з посади директора Горінчівської ЗОШ І-ІІІ ступенів з 21.09.2016 року згідно з п.1 ст.41 КЗпП України.

Вважає, що його звільнення грубо порушує трудові права та є незаконним. Зокрема в наказі про звільнення не вказано конкретного грубого одноразового порушення трудових обов'язків. Також вказує на порушення роботодавцем процедури звільнення та не врахування при цьому ч. 3 ст. 149 КЗпП України.

Зважаючи на викладене просив суд поновити його на посаді директора Горінчівської ЗОШ І-ІІІ ступенів та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Хустського районного суду від 02 червня 2017 року в задоволенні даного позову, відмовлено.

Заперечуючи висновки зазначеного рішення суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги посилається на не з'ясування судом всіх обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи і підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працював на посаді директора Горінчівської ЗОШ І-ІІІ на умовах безстрокового трудового договору.

Наказом начальника відділу освіти Хустської РДА від 19 вересня 2016 року за № 533-к, звільнено ОСОБА_2 з посади директора Горінчівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, днем 21 вересня 2016 року, за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, згідно п.1 ст. 41 КЗпП України (а.с.6).

Підставою для винесення даного наказу вказано службову записку керівника моніторингової групи від 02.09.2016 року №07-1038, недотримання вимог наказу відділу освіти від 21.06.2016 року №138 «Про підготовку до нового 2016/2017 навчального року», пунктів 2.2, 2.6, 2.9, 2.12, 2.43, 2.44, 6.3.18, 6.3.27, 7.4 Статуту Горінчівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, а також з метою вдосконалення стану роботи навчального закладу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивача здійснено з дотриманням норм трудового законодавства.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 9 Конвенції МОП № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця від 1982 року, яка ратифікована Україною 04.02.1994 року, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення лежить на роботодавці.

Таким чином, у разі пред'явлення позову про поновлення на роботі працівника, звільненого з ініціативи роботодавця, саме на останнього покладено тягар доведення законності такого звільнення. Будь-які сумніви в законності такого звільнення повинні тлумачитися в користь працівника.

Відповідно до п. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Пунктами 22, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" N 9 від 06.11.1992 р. роз'яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обов'язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов'язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов'язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв'язку між невиконанням працівником трудових обов'язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.

Однак, на думку колегії суддів у наказі про звільнення не міститься чітко сформульованого одноразового грубого порушення з боку ОСОБА_2, яке стало підставою його звільнення, та обставини.

В наказі від 19.09.2017 р. лише зазначено про грубе порушення у підготовці Горінчівської ЗОШ І-ІІІ ступенів до роботи в 2016/2017 році (без конкретизації), та міститься посилання на службову записку керівника моніторингової групи від 02.09.2016 року №07-1038, наказ відділу освіти від 21.06.2016 року №138 «Про підготовку до нового 2016/2017 навчального року», пункти 2.2, 2.6, 2.9, 2.12, 2.43, 2.44, 6.3.18, 6.3.27, 7.4 посадової інструкції директора, п.4.4 Статуту Горінчівської ЗОШ І-ІІІ ступенів.

Так, наказом відділу освіти від 21.06.2016 року №138 «Про підготовку до нового 2016/2017 навчального року» (а.с.18, 19) створено моніторингову групу відділу освіти, яку зобов'язано у строк з 08 серпня по 12 серпня 2016 року провести обстеження ЗНЗ, ДНЗ, МНВК та позашкільних установ з питань готовності до нового навчального року та подати матеріали перевірки методисту районного методичного кабінету ОСОБА_4 до 18 серпня 2016 року.

Пунктом 8 Наказу, керівників освітніх закладів району, в тому числі - позивача, було зобов'язано до 01 серпня 2016 року завершити поточні ремонти навчальних закладів та забезпечити до 15 серпня 2016 року на розгляд робочої групи райдержадміністрації акти прийому готовності закладів освіти до нового 2016/2017 навчального року, вжити заходів щодо якісної підготовки навчальних закладів до організованого початку 2016/2017 навчального року, забезпечення належного стану цивільного захисту учнівської молоді, розглянути стан підготовки навчальних закладів до нового навчального року.

Згідно службової записки №07-1038 від 02.09.2016 року на час обстеження від 29.08.2016 року виявлено певні недоліки, а саме, відсутні умови для зберігання вугілля, документи про опір ізоляції електромережі й заземлення наявні тільки на котельню, відсутні внутрішні документи. Крім того жоден діловий та нормативний документ не був підписаний та затверджений, що суперечить п.п. 2.2, 2.6, 2.9, 2.12, 2.43, 2.44, 6.3.18, 6.3.27, 7.4 посадової інструкції директора, п.4.4 Статуту Горінчівської ЗОШ І-ІІІ ступенів. За таких обставин рекомендовано звільнити директора Горінчівської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_2 згідно п. 1 ст. 41 КЗпП України за неодноразове грубе порушення трудових обов'язків трудових обов'язків, а саме, невжиття заходів щодо недопущення неналежної підготовки до навчального року, порушення посадових обов'язків та статуту школи, неповідомлення відділу освіти, молоді та спорту про зазначені факти неготовності.

Тобто, однією з підстав для звільнення фактично є бездіяльність позивача, яка виявилася у несвоєчасному вжитті заходів для підготовки шкоди до навчального року. Однак в даній службовій записці чітко не сформулювало суть одноразового грубого порушення трудових обов'язків. Викладені у ньому обставини мають ознаки системних та триваючих дій, без належної конкретизації (дата вчинення та опис об'єктивної сторони вчиненої дії/бездіяльності). Тобто, в даному випадку, вказані роботодавцем підстави для звільнення ОСОБА_2 не мають такої ознаки як одноразовості.

Відсутність же конкретизації щодо вчинених ОСОБА_2 дій не дає суду можливості встановити факт конкретного одноразового грубого порушення трудових обов'язків.

Щодо послання в наказі про звільнення на порушення п.п. 2.2, 2.6, 2.9, 2.12, 2.43, 2.44, 6.3.18, 6.3.27, 7.4 посадової інструкції директора, п.4.4 Статуту Горінчівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, то як слідує із службової записки дані порушення роботодавець пов'язує з тим, що жоден діловий та нормативний документ не був підписаний та затверджений. Однак таке викладення обставин також не є належним чином конкретизованим, зокрема не вказано за який період видані вказані ділові та нормативні документи, що не дає можливості встановити факт дотримання строків накладення дисциплінарного стягнення.

Таким чином, зважуючи на встановлені обставини, можна дійти висновку, що для звільнення ОСОБА_2 за п. 1 ст. 41 КЗпП України не було відповідних правових підстав, а відтак таке звільнення є незаконним.

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Порядок розрахунку середнього заробітку регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі по тексту - Постанова КМ).

Відповідно до п. 2 Постанови КМ у даному випадку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Згідно п. 5 Постанови КМ нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Пунктом 7 Постанови КМ передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З довідки про доходи та роз'яснення до неї вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_2, як директора шкоди становить суму 246,38 грн. (а.с.120, 121).

Кількість робочих днів становить відповідно: з 21.09 по 26.12.2016 року - 69 днів, з 01.01 по 19.07.2017 року - 134 дні. Загальна кількість робочих днів за весь період вимушеного прогулу становить 203 дні.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу становитиме суму 50015,14 грн. (246,38 грн./день * 203 дні = 50015,14 грн.) і такий підлягає стягненню з відповідача. Зазначена сума визначена колегією суддів без урахування здійснення утримання податків та інших обов'язкових платежів з такої суми, передбачених податковим законодавством.

Таким чином, судом першої інстанції ухвалено рішення за неповного з'ясування обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, що у свою чергу призвело до порушення як норм процесуального, так і матеріального законодавства. А це в силу вимог ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору по даній категорії справ, то судові витрати у вигляді судового збору за пред'явлення позову в розмірі 551,20 грн. та за подачу апеляційної скарги в розмірі 606,32 грн., тобто на загальну суму 1157,52 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Зважуючи на вищевикладене та керуючись вимогами статей 88, 307, 309, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

р і ш и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2, задоволити.

Рішення Хустського районного суду від 02 червня 2017 року, скасувати, ухваливши в справі нове судове рішення про задоволення позову ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Поновити ОСОБА_2 на посаді директора Горінчівської ЗОШ І-ІІІ ступенів.

Стягнути з відділу освіти, молоді та спорту Хустської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 50015,14 (п'ятдесят тисяч п'ятнадцять гривень, 14 копійок), який визначено без утримання податків та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з відділу освіти молоді та спорту Хустської районної державної адміністрації на користь держави судові витрати в розмірі 1157,52 грн., судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Головуючий : ___________________ Судді : _____________________

_____________________