Справа № 469/1177/16-ц
Р і ш е н н я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2017 року Березанський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючої - судді - Старчеус О.П.

за участю секретаря - Якубець С.В.

за участю прокурора - Чобану Д.Г.

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Березанка цивільну справу за позовом першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі ОСОБА_3 обласної державної адміністрації до Березанської районної державної адміністрації та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту на право власності, витребування земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

Перший заступник прокурора Миколаївської області 29 вересня 2016 року звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому зазначив, що розпорядженнями Березанської районної державної адміністрації № 415 від 13 липня 2011 року, № 552 та №553 від 16 вересня 2011 року, щодо визнання незаконними та скасування яких прокуратурою Миколаївської області 01 серпня 2016 року подано позов до Господарського суду Миколаївської області, припинено право постійного користування ДП Очаківське лісомисливське господарство земельними ділянками загальною площею 2,49 га, розташованими в урочищі Рибаківка Березанського лісництва, квартал 43, виділи 2,4, та квартал 45, виділи 1,2.

У подальшому за рахунок зазначених земель розпорядженням Березанської РДА від 16 вересня 2011 року № 554 зі змінами, внесеними розпорядженням від 11 листопада 2011 року № 680, ОСОБА_1, серед інших осіб, надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) площею 0,1 га із земель державної власності (запасу) в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області, а розпорядженням Березанської районної державної адміністрації №13 від 04.01.2012 року затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :09:000:1519 для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області.

На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_1 18 січня 2012 року видано державний акт серії ЯК № 819763 на право власності на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :09:000:1519, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00008.

Посилаючись на те, що вказане розпорядження Березанської РДА прийняте з порушенням вимог законодавства, а саме:

- ст.19 Конституції України, ст.17 Закону України Про основи містобудування, ст.48 Закону України Про охорону земель, ст.118 ЗК України, оскільки надана відповідачу ОСОБА_1 земельна ділянка розташована в зоні рекреації, в межах якої, відповідно до Проекту планування та забудови Березанського району, затвердженого постановою Державного комітету Української РСР у справах будівництва від 23.10.1985р. №112, дозволяється розміщення баз відпочинку, пансіонатів та будинків відпочинку, кемпінгів, піонертаборів, таборів праці та відпочинку, пляжів, памяток археології, заказників памяток культури та забороняється індивідуальне будівництво в 3-х кілометровій зоні узбережжя Чорного моря. Аналогічна заборона міститься і в п.10.17 ДБН 360-92 Планування і забудова міських і сільських поселень, які є обовязковими у сфері будівництва, містобудування та архітектури;

- що зазначена земельна ділянка, яка надана відповідачу ОСОБА_1 для індивідуального дачного будівництва, розташована в межах прибережної захисної смуги Чорного моря та входить в її пляжну зону, приблизна відстань від урізу води проливу між Чорним морем та Березанським лиманом до найближчого краю ділянки становить 20-30м., до віддаленого краю 60-80м.; згідно ст.88 ВК України та ст.60 ЗК України з метою охорони водних обєктів уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води; у межах прибережної захисної смуги морів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від урізу води та що відповідно до ст.ст.85,88 Водного кодексу України, ст.ст.59,84 ЗК України землі прибережних захисних смуг перебувають виключно у державній та комунальній власності і можуть надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей, а землі, на яких розташована прибережна смуга, не підлягають відчуженню. Фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі й межах, встановлених законодавством. Відсутність такого проекту та не визначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги та правомірність передачі у приватну власність ділянки, розташованої у нормативно-визначеній смузі від урізу води;

- що надання у власність відповідачу ОСОБА_1 спірної ділянки для індивідуального дачного будівництва суперечить вимогам ст.90 Водного кодексу України та ст.62 ЗК України, відповідно до яких прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва військових та інших оборонних обєктів, обєктів, що виробляють енергію за рахунок використання енергії вітру, сонця і хвиль, обєктів постачання, розподілу, передачі (транспортування) енергії, а також санаторіїв, дитячих оздоровчих таборів та інших лікувально-оздоровчих закладів, з обовязковим централізованим водопостачанням і каналізацією, гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд;

- що надана у власність відповідачу ОСОБА_1 спірна земельна ділянка, розташована у межах пляжної зони прибережної захисної смуги Чорного моря та Березанського лиману, належить до земель лісогосподарського призначення, які відповідно до ч.4 ст.84 ЗК України землі лісогосподарського призначення належать до земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність,

перший заступник прокурора Миколаївської області просить визнати незаконним та скасувати вищезазначене розпорядження Березанської РДА.

Посилаючись на те, що на підставі незаконного розпорядження райдержадміністрації відповідачу ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на землю, просив визнати недійсним державний акт серії ЯК №819763 від 18.01.2012 року на право власності на земельну ділянку.

Оскільки спірна земельна ділянка розташована за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради, в межах пляжної зони прибережної захисної смуги Чорного моря та, згідно проекту планування та забудови Березанського району Миколаївської області, входить в зону рекреації, в якій дозволяється розміщення баз відпочинку, пансіонатів та будинків відпочинку, кемпінгів, піонертаборів, таборів праці та відпочинку, пляжів, памяток археології, заказників памяток культури; індивідуальне дачне будівництво на вказаній території забороняється, відповідно до вимог ч.5 ст.122 ЗК України, розпорядником цих земель є ОСОБА_3 ОДА і спірна земельна ділянка вибула без волі ОДА, на підставі ч.3 ст.188 ЦК України позивач просить витребувати від ОСОБА_1 у власність держави в особі ОСОБА_3 обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :09:000:1519 вартістю 55200,00 грн., розташовану за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області та стягнути з відповідачів на користь прокуратури Миколаївської області сплачений судовий збір за подачу позову.

У судовому засіданні представник позивача - прокурор Березанського відділу ОСОБА_3 місцевої прокуратури №1 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на свою письмову заяву про застосування строків позовної давності (а.с.70-75), мотивовану тим, що на виконання вимоги прокурора Березанського району Миколаївської області від 09.06.2010р. про надання копії всіх розпоряджень, прийнятих Березанською РДА, 31.01.2012р. були направлені всі розпорядження, прийняті Березанською РДА в січні 2012р., тобто, з даного часу прокуратурі було відомо про прийняте 04.01.2012р. розпорядження №13 і прокурор мав обєктивну можливість для звернення до суду із захистом прав держави після вивчення зазначених документів. Крім того, копії всіх розпоряджень Березанської РДА за січень 2012р. були направлені до ОСОБА_3 ОДА 31.01.2012р. та направлялись в подальшому. Отже, на позови прокуратури, які предявляються від імені держави і направлені на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади поширюються положення ст.257 ЦК України щодо загальної позовної давності, а на підставі ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як субєктів владних повноважень довідалась або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів, в звязку з чим просив застосувати наслідки спливу позовної давності, передбачені положеннями ч.4 ст.267 ЦК України. Крім того, представник відповідача ОСОБА_1 підтримав письмове заперечення проти позову (а.с.76-81), посилаючись на те, що прокурором не доведено, що земельна ділянка знаходиться в межах охоронної прибережної смуги та просив залишити позов без задоволення та, посилаючись на ст.57, ч.4 ст.61 ЦПК України визнати докази, надані позивачем, недопустимими, оскільки вони добуті у межах кримінального провадження та їм не надано судом належної юрисдикції у відповідному судовому акті оцінка та тому вони не можуть оцінюватися судом як допустимими щодо спірних обставин (а.с.141-143).

Представник позивача ОСОБА_3 обласної державної адміністрації в судове засідання не зявилась, направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутність позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача Березанської районної державної адміністрації та відповідач ОСОБА_1 в судові засідання не зявилися та не повідомили про причину своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Розпорядженням Березанської районної державної адміністрації №554 від 16 вересня 2011 року із змінами, внесеними розпорядженням № 680 від 11 листопада 2011 року, двадцяти пяти громадянам України, у тому числі відповідачу ОСОБА_1, надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність загальною площею 2,50 га пісків для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) із земель державної власності (запасу) в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області площею кожному окремо по 0,10 га (а.с.12 ).

Розпорядженням Березанської районної державної адміністрації №13 від 04 січня 2012 року затверджено проект землеустрою та надано у власність відповідачу ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,1 га відкритих земель без рослинного покриву або з незначним рослинним покривом, в тому числі пісків, для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області (а.с.13-16).

18.01.2012 року на підставі вказаного розпорядження ОСОБА_1 видано державний акт серії ЯК № 819763 на право власності на вказану земельну ділянку, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00008 (а.с.17).

Згідно з повідомленням управління містобудування та архітектури ОСОБА_3 ОДА (а.с.18), надана у власність ОСОБА_1 земельна ділянка розташована в зоні рекреації, встановленій проектом планування та забудови Березанського району Миколаївської області, затвердженим постановою Державного комітету Української РСР у справах будівництва від 23.10.1985 року № 112.

Як вбачається з інформації відділу Держгеокадастру у Березанському районі, відповідно до даних Національної кадастрової системи, приблизна відстань до урізу води проливу між Чорним морем та Березанським лиманом меж спірної земельної ділянки становить 20-30 м. до найближчого краю та 60-80 м. до віддаленого краю (а.с.26).

З повідомлення Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області від 04.07.2016р. (а.с.28) вбачається, що документи дозвільного та декларативного характеру, що дають ОСОБА_1 право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів відсутні.

За положеннями ст.60 Земельного кодексу України та ст.88 Водного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.

Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше 2-х км від урізу води.

У межах прибережної захисної смуги морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від урізу води (ч.10 ст.88 Водного кодексу України).

Таким чином, надана у власність відповідачу ОСОБА_1 земельна ділянка перебуває у межах прибережної захисної смуги та пляжної зони Чорного моря.

Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.

Як зазначено в правовій позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові № 6-52цс15 від 22 квітня 2015 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, прибережна захисна смуга це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим.

Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (стаття 60 ЗК України, стаття 88 ВК України). Відтак відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити із нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486 Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них. Тобто сама по собі відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги, а відтак передача у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі суперечить вимогам ст.ст.59, 83, 84 ЗК України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справ: №6-523цс15 від 01.07.2015р., №6-184цс15 від 01.07.2015р., №6-206цс14 від 24.12.2014р., №6-193цс14 від 17.12.2014р., №6-182цс14 від 19.11.2014р., №6-175цс14 від 19.11.2014р., №6-171цс14 від 05.11.2014р..

Таким чином, надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі без урахування обмежень, зазначених у ст.59 ЗК України, суперечить нормам ст.ст.83,84 ЗК України (правовий висновок ВС у справі №6-162цс15 від 10.06.2015р.).

Спірна земельна ділянка розміщена на території, яка станом до 01.01.2013р. обліковувалась як землі державного лісового фонду кв.43 вид.2,4 та кв.45 вид.1,2 Березанського лісництва ДП Очаківське ЛМГ; при виконанні польових лісовпорядних робіт у 2013 році територія, де розміщена спірна земельна ділянка, була вилучена із складу земель державного лісового фонду на підставі рішення місцевих органів влади та даних обліку земель відділу Держгеокадастру Березанського району, що вбачається з повідомлення державного агентства лісових ресурсів України від 26.07.2016 року зі схемою орієнтування фрагмента кадастрової карти України з нанесеними межами частини кварталу №43 та №45 Березанського лісництва ДП Очаківське ЛМГ (а.с.27).

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 10.10.2016 року, яке вступило в законну силу 28.10.2016 року, задоволено позов заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі ОСОБА_3 обласної державної адміністрації до Березанської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державне підприємство Очаківське лісомисливське господарство, про визнання незаконними та скасування розпоряджень: визнано незаконним та скасовано розпорядження Березанської РДА від 13.07.2011 №415 про припинення права постійного користування ДП Очаківське ЛМГ земельною ділянкою площею 0,99 га солонців за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району в звязку з добровільною відмовою та переведення її до земель державної власності (запасу); визнано незаконним та скасовано розпорядження Березанської РДА від 16.09.2011 №552 про припинення права постійного користування ДП Очаківське ЛМГ земельною ділянкою площею 0,99 га пісків за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району в звязку з добровільною відмовою та переведення її до земель державної власності (запасу); визнано незаконним та скасовано розпорядження Березанської РДА від 16.09.2011 №553 про припинення права постійного користування ДП Очаківське ЛМГ земельною ділянкою площею 0,51 га солонців за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району в звязку з добровільною відмовою та переведення її до земель державної власності (запасу) (а.с.108-115).

Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третью статті 62 ЗК України, частиною третьою статті 90 ВК України у межах пляжної зони прибережних захисних смуг заборонено будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних.

Як передбачено ч.4 ст.59 ЗК України, земельні ділянки прибережних захисних смуг можуть передаватися громадянам та юридичним особам на умовах оренди для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування обєктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації обєктів портової інфраструктури та інших обєктів водного транспорту.

Передача земельних ділянок прибережних захисних смуг у приватну власність та для потреб, не зазначених у ч.4 ст.59 ЗК України, законодавством України не передбачено.

Відповідно до ст.17 Закону України Про основи містобудування основою для вирішення питань про вилучення (викуп), передачу (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб є містобудівна документація.

Абзацом 2 ст.48 Закону України Про охорону земель передбачено, що розміщення і будівництво обєктів житлово-комунального, промислового, транспортного, іншого призначення здійснюються відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих обєктів.

Містобудівною документацією, що діяла на момент прийняття спірного розпорядження є Проект планування та забудови Березанського району Миколаївської області, затверджений постановою Державного комітету Української РСР у справах будівництва від 23.10.1985р. №112, який є основою для розробки проектів планування та забудови населених пунктів, промислових та сільськогосподарських комплексів, зон відпочинку та туризму, а також вибору та відведення земельних ділянок для різноманітних потреб; в 4 розділі якого зазначено, що в межах 3-х кілометрової зони узбережжя в Березанському районі розташовані села Морське, Рибаківка, околиці сел Коблеве та Лугове та що в цих межах, відповідно до Постанови РМ УРСР №272 від 22.04.1969р. заборонено будівництво промислових обєктів, які не повязані з розвитком та обслуговуванням курорту, а також індивідуальне будівництво (а.с.19-21).

Аналогічна заборона щодо будівництва індивідуальних будинків встановлена п.10.17 ДБН 360-92 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, затверджених наказом Держкоммістобудування №44 від 17.04.1992р., які відповідно до ст.1 Закону України Про будівельні норми є обовязковими у сфері будівництва, містобудування та архітектури, в якому зазначено, що у трикілометровій зоні узбережжя Азовського і Чорного морів забороняється будівництво, в т.ч. індивідуального житла, крім населених пунктів, вказаних у розпорядженні Кабінету Міністрів України.

Отже, будівництво індивідуального дачного будинку в 3-кілометровій зоні узбережжя Чорного моря суперечить містобудівній документації та діючим будівельним нормам, державним стандартам і правилам.

Крім того, спірне розпорядження прийняте всупереч забороні, встановленій розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 року № 610-р, щодо прийняття рішень на надання згоди на вилучення земельних ділянок лісогосподарського призначення, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення.

Згідно з ч.3 ст.43 Закону України Про місцеві державні адміністрації, розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Оскільки розпорядження Березанської РДА від 04.01.2012р. №13 суперечить законам України, відповідно до п.а ч.1 ст.21, п.г ч.3 ст.152 ЗК України воно підлягає визнанню недійсним та скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.126 ЗК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті, згідно якої право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину.

Отже, державний акт на право власності на земельну ділянку законодавчо прирівняний до інших титулів на право власності, тобто підстав виникнення цього права, а саме, до цивільно-правових угод та заповітів. Припинення правовідношення власності відповідача на земельну ділянку можливе шляхом припинення дії правового титулу, як підстави виникнення такого права, тобто визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки.

Тому, одночасно із скасуванням незаконного розпорядження Березанської районної державної адміністрації про передачу земельної ділянки у власність відповідача ОСОБА_1 підлягає визнанню недійсним і документ, який посвідчує право власності ОСОБА_1 на зазначену земельну ділянку.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з ч.3 ст.388 Цивільного кодексу України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що підлягають задоволенню і вимоги прокурора щодо витребування у відповідача ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, яка вибула з володіння держави незаконно, та повернення земельної ділянки у власність держави в особі ОСОБА_3 обласної державної адміністрації, яка, за змістом ст.122 ЗК України, виконує повноваження власника земельної ділянки.

Приймаючи рішення у даній справі, суд вважає заперечення представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 проти позову в частині посилання на неправомірність звернення прокурора з даним позовом, відсутність порушень чинного законодавства при прийнятті оскаржуваного розпорядження та відсутність прав у ДП Очаківське ЛМГ на користування спірною земельної ділянкою, такими, що не заслуговують на увагу, оскільки право прокурора не звернення до суду з даним позовом передбачено ст.121 Конституції України, ч.3 ст.23 Закону України Про прокуратуру, ч.2 ст.45 ЦПК України, а клопотання та доводи представника відповідача щодо визнання доказів недопустимими спростовуються фактичними обставинами у даній справі, встановленими судом.

Право ДП Очаківське ЛМГ на користування спірною земельною ділянкою, яке суд вважає порушеним внаслідок прийняття оскаржуваного розпорядження, підтверджується сукупністю наданих прокурором доказів, а саме: повідомленням Державного агентства лісових ресурсів України Українського державного проектного лісовпорядного виробничого обєднання ВО Укрдержпроект (а.с.27), рішення господарського суду Миколаївської області від 10.10.2016 року (а.с.108-115).

Вирішуючи питання щодо можливості застосування строку позовної давності у даній справі як підстави для відмови у позові, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давністт це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

За змістом ст.ст.256, 261 ЦК України позовна давність є строком предявлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими субєктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу).

При цьому у випадку предявлення позову в інтересах особи, права якої порушені, відлік позовної давності обчислюється з того моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За позовом прокурора в інтересах держави з визначенням уповноваженого органу, права якого порушені, перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі цих органів, як субєктів владних повноважень, довідалась або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Така правова позиція неодноразово викладалась Верховним Судом України, зокрема у постановах від 08.06.2016р. (справа №6-3029цс15), від 01.07.2015р. (справа №6-178цс15), від 16.09.2015р. (справа №6-68цс15) та інших.

При цьому суд враховує правовий висновок Верховного Суду України від 16.11.2016р. (справа №6-2469цс16) та викладений у постанові від 22.02.2017р. (справа №6-17цс17) висновок щодо обовязку позивача довести не тільки факт, через який він не знав про правопорушення, а й факт того, що він не міг дізнатись про це вчасно.

Обгрунтовуючи дотримання строку позовної давності при зверненні до суду у вересні 2016р., прокурор посилався на те, що особа, яка є розпорядником майна та позивачем по справі ОСОБА_3 обласна державна адміністрація дізналась про факт порушення права державної власності із запиту прокурора у липні 2016р..

Зі змісту повідомлення ОСОБА_3 ОДА вбачається, що облдержадміністрації не було відомо про порушення головою Березанської РДА вимог земельного законодавства при виданні розпоряджень від 13.07.2011п. №415, від 16.09.2011р. №№552,553, вуід 04.01.2012р. №5-29 і відповідно заходи, направлені на усунення таких порушень не вживались. Головою облдержадміністрації розпорядження про вилучення з постійного користування ДП Очаківське ЛМГ земель в урочищі Рибаківка Березанського лісництва або припинення права постійного користування за виділами, вказаними в запиті прокуратури області, не видавались (а.с.29).

Будівництво на спірній земельній ділянці не здійснювалося, що перешкоджало своєчасному виявленню цих фактів державою в особі розпорядника земельної ділянки.

Будь-яких інших джерел відкритої інформації, які б могли свідчити про законність вибуття землі з державної власності, судом не встановлено.

Доводів, які б спростовували ствердження позивача та прокурора про те, що цей факт не міг бути відомий розпоряднику землі раніше, відповідачі не навели.

Крім того, у позовній заяві заступник прокурора Миколаївської області зазначив, що про допущені порушення законодавства при прийнятті Березанською райдержадміністрацією спірних розпоряджень щодо припинення постійного користування ДП Очаківське ЛМГ земельними ділянками держлісфонду стало відомо під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000147, розпочатому 06.07.2016 року.

З доданого до матеріалів позову в обґрунтування позовних вимог Витягу з кримінального провадження №0000147 (а.с.31) вбачається, що 06.07.2016 року за фактом зловживання службовими особами ДП Очаківське ЛМГ службовим становищем при наданні у 2011р. добровільної відмови від постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення загальною площею 2,49 га, що розташовані в урочищі Рибівка кварталі 43, 45 Березанського лісництва, для переведення їх до земель запасу, внаслідок чого інтересам держави спричинено тяжкі наслідки прокуратурою Миколаївській області внесено відповідні відомості в ЄРДР за №0000147, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України (а.с.31).

Таким чином, оскільки про те, що службовими особами ДП Очаківське лісомисливське господарство стосовно спірної земельної ділянки вчинено злочинні дії, внаслідок яких вона незаконно вибула з володіння ДП Очаківське лісомисливське господарство, заступнику прокурора Миколаївської області стало відомо лише 06.07.2016 року, суд вважає, що відповідно до положень ч.1 ст.261 ЦК України зазначений позов прокурором подано у межах строку позовної давності.

Суд не може погодитися з посиланням представника відповідача в обґрунтування пропуску позовної давності за даним позовом на те, що прокурор отримав копію оскаржуваного розпорядження 31.01.2012р., а тому міг знати про допущені порушення у сфері земельного законодавства. По-перше, за процесуальною конструкцією у цій справі прокурор не є позивачем, яким фактично є ОСОБА_3 облдержадміністрація, а по-друге, текст та зміст рішення не містять жодної інформації, яка би свідчила про порушення вимог закону при його прийнятті. Відомостей про те, що ця земельна ділянка є землею державної власності Держлісфонду та розташована в межах прибережної захисної смуги Чорного моря з тексту рішення не вбачається. Дізнатися про незаконність передачі землі у приватну власність прокурор міг лише внаслідок витребування та ретельного дослідження всієї землевпорядної документації, перевірки дійсного розташування земельної ділянки на місцевості з залученням спеціалістів землевпорядних організацій, отримання від них додаткових відомостей тощо.

Суд вважає, що надана суду копія супровідного листа голови райдержадміністрації від 31.01.2012 року на імя в. о. прокурора району ОСОБА_4 (а.с.84), на якому, до того ж, відсутня печатка про отримання та вхідний номер документу, не є беззаперечним доказом факту отримання прокуратурою оскаржуваного розпорядження.

Таким чином, звернувшись з позовом в інтересах ОСОБА_3 облдержадміністрації у вересні 2016р. прокурор діяв в межах позовної давності, встановленої статтею 257 ЦК України.

Крім того, суд не бере до уваги заперечення представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про недопустимість доказів, мотивоване тим, що вони отримані в межах кримінального провадження, оскільки вважає, що вони одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача сплачені ним судові витрати в сумі 2067,00 грн., в рівних частках з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,212,214-215,218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі ОСОБА_3 обласної державної адміністрації до Березанської районної державної адміністрації та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акта на право власності, витребування земельної ділянки задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Березанської районної державної адміністрації №13 від 04.01.2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) земельну ділянку площею 0,1 га за межами населеного пункту, в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №819763, виданий 18 січня 2012 року ОСОБА_1 на право власності на земельну ділянку для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) площею 0,1 га, кадастровий номер :09:000:1519, розташовану за адресою: Миколаївська область, Березанський район, Рибаківська сільська рада, за межами населеного пункту, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00008.

Витребувати від ОСОБА_1 у власність держави в особі ОСОБА_3 обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :09:000:1519, вартістю 55 200 грн., розташовану за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області.

Стягнути з Березанської районної державної адміністрації та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь прокуратури Миколаївської області (р/р 0340, , Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172) судовий збір в сумі по 2067,00 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

Повний текст рішення виготовлено та підписано 24.07.2017 року.