АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

при секретарі: Гоін В.С.

за участю осіб:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Сауріної Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УМК» про стягнення коштів,-

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1

на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «УМК» про стягнення коштів.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року позовну заяву повернуто позивачеві у зв'язку з непідсудністю даної справи вказаному суду, для звернення до належного суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на її незаконність, порушення судом норм процесуального права.

Єдиний унікальний номер справи: 752/8966/17
Номер провадження: 22-ц/796/7070/2017
Головуючий у суді першої інстанції: О.О. Колдіна
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д. Поливач
В обґрунтування зазначила, що суд першої інстанції повертаючи позовну заяву неповно дослідив обставини справи та дійшов помилково висновку про те, що у даному випадку необхідно керуватися загальними правилами підсудності, оскільки у даних правовідносинах спір виник з попереднього договору купівлі - продажу квартири, тобто нерухомого майна - квартири, місцезнаходження якої відноситься до Голосіївського району м. Києва. А тому підсудність даної справи повинна визначатися за правилами виключної підсудності щодо спорів, які виникають з приводу нерухомого майна відповідно до ст. 114 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційної інстанції підтримала подану апеляційну скаргу, просила її задовольнити з викладених підстав.

Представник відповідача Сауріна Т.А. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції просила залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у позовній заяві ставить питання про стягнення коштів у зв'язку з порушенням умов укладеного між сторонами попереднього договору, а тому у даному випадку потрібно керуватися загальними правилами підсудності, правило виключної підсудності на спірні правовідносини

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 107 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Частиною 1 ст.114 ЦПК України встановлено, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, мають виключну підсудність та пред'являються в суд за місцезнаходженням майна або його основної частини.

У пунктах 41, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року роз'яснено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об'єктом якого є нерухоме майно, вимог іпотекодержателя.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повертаючи позовну заяву дійшов помилкового висновку про те, що позивачем невірно обрано суд для розгляду даної спору, оскільки зі змісту позовної заяви вбачається, що спір фактично виник через невиконання умов попереднього договору укладеного між сторонами, а саме несвоєчасну здачу будинку в експлуатацію, предметом даного договору є купівля - продажу в майбутньому квартири, місцезнаходження якої відноситься до Голосіївського районного суду м. Києва, що чітко вбачається із матеріалів справи, а тому законодавець наділив позивача правом подавати такий позов за правилами виключної підсудності, визначеної ст. 114 ЦПК України, оскільки таке право вимоги (на думку позивача) виникло у нього з умов договору.

Судом першої інстанції належним чином даних обставин не з'ясовано, оцінку їм не надано, повернення позовної заяви із зазначених підстав не ґрунтується на вимогах закону та порушує права позивача, а тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги та наявні у справі матеріали спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позову заявнику.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув позивачеві подану нею позовну заяву, посилаючись на непідсудність даної справи Голосіївському районному суду м. Києва.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, ця ухвала не може бути залишена в силі, вона підлягає скасуванню з передачею питання щодо відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: