Ухвала

іменем україни

21 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості із заробітної плати, за касаційною скаргоюОСОБА_4 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 05 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості із заробітної плати.

На обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що з 24 липня 1992 року по 28 вересня 2001 року вона перебувала у трудових відносинах із відкритим акціонерним товариством «Слов'янський керамічний комбінат» (далі - ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат»). Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2016 року із ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» на її користь стягнуто заборгованість із заробітної плати у розмірі 784 грн 74 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 92 910 грн 61 коп. Постановою господарського суду Донецької області від 25 грудня 2008 року ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» визнано банкрутом.

Посилаючись на те, що ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» є державним підприємством та заборгованість із заробітної плати є непогашеною, ОСОБА_4 просила стягнути заборгованість із заробітної плати у розмірі 784 грн 74 коп. із Фонду державного майна України.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 05 січня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що з 24 липня 1992 року по 28 вересня 2001 року ОСОБА_4 перебувала у трудових відносинах із ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат». Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2016 року із ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» на її користь стягнуто заборгованість із заробітної плати у розмірі 784 грн 74 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 92 910 грн 61 коп. Постановою господарського суду Донецької області від 25 грудня 2008 року ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» визнано банкрутом.

За змістом ч. 1 ст. 619 ЦК України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 96 ЦК України учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку про те, що ст. 176 ЦК України закріплює загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобов'язаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК України передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень ч. 3 ст. 96 ЦК України.

При цьому, згідно зі ст. ст. 1, 5 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності. До повноваження Фонду державного майна України належить погодження мирових угод, планів санації і переліків ліквідаційних мас та змін і доповнень до них у справах про банкрутство господарських організацій з корпоративними правами держави понад 50 відсотків їх статутного капіталу, які перебувають у процесі приватизації.

За змістом ч. 2 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. При цьому у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв'язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов'язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку з припиненням трудових відносин та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що правовідносини, які склалися між ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» та Фондом державного майна України, є правовідносинами засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник не відповідає за боргами підприємства, а підприємство не відповідає за боргами засновника, що є підставою відмови у задоволенні заявленого позову.

Доводи заявника про те, що Фонд державного майна України є особою, яка несе субсидіарну відповідальність поряд із відповідальністю основного боржника - державного підприємства ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» - на підставі Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», не заслуговують на увагу, оскільки вказаний Закон регулює правовідносини на стадії виконання судового рішення та обов'язків Фонду державного майна України як субсидіарного боржника не визначає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 05 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

О.В.Попович