Справа №204/2216/17
Провадження №2/204/1026/17
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

18 липня 2017 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Книш А.В.,

при секретарі Подвижній О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-1» Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до відповідача з позовною заявою, в якій просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою 168 у будинку 17 по вул.Уральській у м.Дніпро. В обґрунтування даного позову позивач зазначила, що вона на підставі ордеру на житлове приміщення є наймачем квартири, що розташована за вищезазначеною адресою. У 1992 році позивач з відповідачем зареєстрували своє місце проживання у кв.168, буд.17, вул.Уральська, м.Дніпро. Приблизно у 1997 році відповідач зустрів іншу жінку, покинув їхню сімю та виїхав з квартири, точне місце перебування відповідача позивачу невідомо. З того часу відповідач не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, його речей в ній немає. Участі у витратах на житлово-комунальні послуги та утримання квартири у належному вигляді відповідач також не приймає. З 15 вересня 2004 року шлюб між сторонами був офіційно розірваний. Виїхавши з квартири, відповідач не знявся з реєстрації місця свого проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з чим позивач змушена оплачувати комунальні платежі, які нараховуються залежно від кількості зареєстрованих осіб. Також позивач зазначає, що вона позбавлена можливості реалізувати певні свої права, зокрема, обміняти квартиру, здати її в піднайом тощо, адже для цього необхідна згода усіх членів сімї наймача, які зареєстровані в квартирі. Оскільки отримати таку згоду від відповідача неможливо у звязку з тим, що він вже близько двадцяти років не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач та представник третьої особи належним чином та завчасно сповіщені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. За ухвалою суду справа розглянута за відсутності відповідача та представника третьої особи в порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивачу 18 квітня 1991 Виробничим обєднанням «Південний машинобудівний завод» видано ордер на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).

Відповідно до копії довідки № 675 від 27 лютого 2017 року, виданої Комунальним підприємством «Жилсервіс-2» вбачається, що в будинку № 17, квартира №168 по вул.Уральській зареєстровані позивач, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Також довідкою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 18 квітня 2017 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 09 січня 1992 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

15 вересня 2004 року шлюб між сторонами по справі розірвано (а.с.6).

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3, який є сином сторін по справі, зазначив, що з 1997 року відповідач в квартирі за адресою: АДРЕСА_2, не проживає, останній раз він спілкувався з відповідачем у 2002 році, де він зараз мешкає йому невідомо.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона є сусідкою позивача з 1991 року, останні 10 років відповідача за адресою: АДРЕСА_2, вона взагалі не бачила, до цього він іноді зявлявся, мабуть для спілкування з дітьми.

Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Як встановлено судом, відповідач в квартирі не мешкає більше шести місяців.

Як розтлумачив Пленум Верховного Суду України, у абз. 1 п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Дослідженими в судовому засіданні доказами поважні причини відсутності відповідача за місцем реєстрації не встановлені.

Сторонами не надавалися докази на підтвердження перешкоджання з боку позивача або інших осіб відповідачу у користуванні квартирою.

Згідно ст. 72 цього ж Кодексу, визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За наведених обставин, відповідач на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 Житлового кодексу, як такий, що був відсутній за місцем реєстрації понад встановлені строки, підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням, в судовому порядку.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 224 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-1» Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий: