АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/6096/2017 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва
у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,
суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Юрченко А.С.,
за участю представника позивача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який на підставі договору про надання правової допомоги діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування збитків.
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
в с т а н о в и л а :
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року позов ОСОБА_5 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 983 382,36грн інфляційних втрат за період з 31.03.2013 по 24.03.2016; 106 969,32грн, як три проценти річних від простроченої суми за період з 31.03.2013 по 24.03.2016; вирішено питання розподілу судових витрат. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Договорів позики від 30.03.2009 та 30.04.2009 ОСОБА_6 взяв у борг у ОСОБА_5 810 000,00грн на строк до 30.03.2010 та 400 000,00грн на строк до 30.04.2010. У зв'язку з невиконанням умов вказаних договорів позивач звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача, і рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.06.2014 з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 стягнуто 1 194 000,00грн заборгованості та 3654,00грн судового збору, що складає 1 197 654,00грн. На виконання даного рішення Шевченківським районним судом 10.10.2014 видано виконавчий лист, який 18.08.2015 пред'явлено до виконання до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві та 24.06.2016 виконаний ОСОБА_6, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 24.03.2016 про погашення боргу в розмірі 1 197 654,00грн.

Виходячи з того, що початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами, що у даному випадку співпадає з моментом виникнення у позивача права на позов, тобто, можливості реалізувати своє право в примусовому порядку, - суд першої інстанції дійшов висновку, що період виникнення зобов'язань відраховується з часу подання даної позовної заяви до суду, тобто з 31.03.2013 до фактичного погашення боргу відповідачем - 24.06.2016, у зв'язку з чим задовольнив вимоги про стягнення індексу інфляції та трьох процентів річних за період з 31.03.2013 по 24.06.2016

Щодо наданих позивачем Висновків експертних економічних досліджень №9 від 30.03.2016 та №7 від 30.12.2015, проведених відповідною експертною установою не на підставі ухвали суду, суд першої інстанції вважав такі висновки письмовими доказами, які не можуть бути належними доказами по справі.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року таухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представник відповідача заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених наявними у матеріалах справи та дослідженими судом доказами, і виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів цивільного законодавства. У разі порушення зобов'язання (його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання - ст.610 ЦК України) настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ст.611 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який, прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи щодо укладення договорів позики від 30.03.2009 та 30.04.2009, стягнення заборгованості за ними рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.06.2014 та фактичного його виконання відповідачем 24.06.2016 сторонами не заперечуються.

Правильно встановлено судом першої інстанції, що до позовних вимог про застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, встановлений загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Під час розгляду справи про стягнення заборгованості позивач, вимог за ст. 625 ЦК України не пред'являла, а звернулась з цим позовом до суду у березні 2016 року, у зв'язку з чим правильним є висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми грошового зобов'язання в межах трирічного строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував висновки експертних досліджень №9 від 30.03.2016 та №7 від 30.12.2015, не заслуговують на увагу, адже експерт-економіст, вирішуючи поставлені перед ним питання, виходив у своїх розрахунках з суми боргу 792 000,00грн за договором від 30.03.2009 і 396 000,00грн за договором від 30.04.2009, що разом складає 1 118 000,00грн, проте вказана сума не відповідає розміру заборгованості, стягнутої рішенням суду, яка складала 1 194 000,00грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення збитків для відновлення порушеного права, то такі вимоги не ґрунтуються на положеннях закону і суперечать установленим судом обставинам справи.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до аналізу обставин, на які представник позивача посилалися в обґрунтування позовних вимог, які суд повно та всебічно з'ясував і перевірив, дав належну оцінку усім доказам та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують і на його правильність не впливають.

За таких обставин оскаржуване рішення ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи.Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав для скасування рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який на підставі договору про надання правової допомоги діє в інтересах ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна