Справа № 185/8082/16-ц
Провадження № 2/185/393/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 липня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., з участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., позивача ОСОБА_1, її представника адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Перша Павлоградська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить суд визнати заповіт, складений її матерію ОСОБА_4 18 грудня 2002 року, на користь ОСОБА_3 - недійсним.

Обгрунтовуючі позов позивач зазначає, що ОСОБА_4 являлася її матерію. Також у неї є сестра ОСОБА_3 ОСОБА_5 померла 22.04.2016 року. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про отримання спадщини, позивач дізналася, що у 2002 році мати склала заповіт на користь ОСОБА_3 Позивач зазначає, що мати у 2002 році хворіла та не усвідомлювала значення своїх дій та не керувала ними. Вважає, що у зв'язку з хворобою матері, заповіт слід визнати не дійсним.

В судовому засіданні позивач та її представник, кожен окремо, позов підтримали. Позивач пояснила, що мати, на час складання заповіту хворіла і тому не усвідомлювала значення своїх дій та не керувала ними. Вважає, що заповіт лід визнати не дійсним.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити.

Представник третьої особи просив суд розглядати справу без його участі, покладався на рішення суду.

Заслухавши пояснення сторін до дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено.

ОСОБА_1, прізвище до шлюбу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється донькою ОСОБА_4 (а.с.7, 12, 13,14).

ОСОБА_4 померла 28.04.2016 року (а.с.20).

18.12.2002 року, під час життя, ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповідала все своє майно ОСОБА_3 (а.с.41 оборот).

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №9 від 23.02.2017 року, ОСОБА_4 за життя, на час складання заповіту 12 грудня 2002 року, виявляла ознаки хронічного стійкого психічного розладу у формі шизофренії параноїдної, змішаний тип розладу.

За своїм психічним станом на той період часу, не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.100-103).

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що у ОСОБА_4 були проблеми зі здоров`єм. Постійно сварилася, виганяла онуку з квартири. Виглядала хворою людиною.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_4 часто лікувалася на "Ігрені" в психлікарні. Носила сміття до дому. Квартира була завалена сміттям.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_4 її двоюрідна бабуся. З 1990 років вона почала хворіти на психічні захворювання. Кожні шість місяців лежала в лікарні. З 2000 року фактично була неадекватною.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_4 з 2000 років виявляла в своїй поведінці ознаки психічної хвороби. Це було добре видно.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_4 лежала в лікарні на "Ігрені" (психіатрична лікарня), але поводилася нормально, допомоги не потребувала.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_4 була здорова. Проблем з її здоров'ям вона не помічала.

За вказаних обставин, враховуючі пояснення свідків та висновок експерта, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 за життя, на час складання заповіту 12 грудня 2002 року, виявляла ознаки хронічного стійкого психічного розладу у формі шизофренії параноїдної, змішаний тип розладу. За своїм психічним станом на той період часу, не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ст.225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ст.1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на судовий збір в сумі 551.20 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Перша Павлоградська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним - задовольнити.

Визнати заповіт, складений ОСОБА_4 18 грудня 2002 року, на користь ОСОБА_3 - недійсним.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати понесені на сплату судового збору в сумі 551.20 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_11