Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1356/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Терещенко Д. В.
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

Іменем України

13.07.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів: Суровицької Л.В., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до Обознівської сільської ради Кіровоградського району, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання заповіту нікчемним та усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом вселення.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3звернувся в суд з позовом до Обознівської сільської ради Кіровоградського району, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання заповітів нікчемними та усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом вселення.

Зазначав, що 27 травня 1989 року між позивачкою та ОСОБА_6 укладено шлюб, який розірвано рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 червня 2013 року. Після розірвання шлюбу позивачка продовжувала проживати з відповідачем однією сім'єю в будинку АДРЕСА_1. Під час спільного проживання будинок за спільні кошти подружжя був значно поліпшений, добудовано літню кухню, зроблено якісний ремонт.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, однак свідоцтво про смерть позивач не отримала, оскільки шлюб між нею та відповідачем був офіційно розірваний. Після смерті відповідача позивачка потрапила до лікарні, повернувшись з якої 17 грудня 2016 року не змогла потрапити до будинку, оскільки на вхідних дверях був замінений замок. Вона дізналася, що від імені ОСОБА_6 секретарем виконавчого комітету Обознівської сільської ради посвідчені заповіти, які є нікчемними, оскільки на час їх посвідчення був державний нотаріус та приватні нотаріуси, які обслуговували с.Обознівку Кіровоградського району Кіровоградської області, та відсутнє рішення про покладення на секретаря виконкому обов'язку вчиняти нотаріальні дії.

Просив визнати нікчемними заповіти від 13 травня 2010 року та від 10 грудня 2009 року, усунути перешкоди в користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом вселення, судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено за недоведеністю та відсутністю порушення прав позивача.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду в частині відмови в позові про визнання нікчемним заповіту від 13 травня 2010 року, ухвалити нове рішення про визнання заповіту від 13 травня 2010 року нікчемним, в іншій частині рішення залишити без змін. Зазначає, що під час судового розгляду встановлено, що рішення, яке б надавало право секретарю виконавчого комітету Обознівської сільської ради на вчинення нотаріальних дій Обознівською сільською радою не приймалось. Цій обставині суд не дав належної оцінки, не врахував, що заповіт повинен бути посвідчений державним або приватним нотаріусом.

В засіданні апеляційного суду представник сільської ради та представник відповідача ОСОБА_5 просили відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду є законним та справедливим, перевірити наявність або відсутність рішення про покладення обов'язку вчинення нотаріальних дій неможливо із-за часткового збереження цих рішень, відсутності інформації про дату прийняття такого рішення. Крім того, посвідченням заповіту права позивача, яка не є спадкоємцем за законом або за заповітом, не порушено.

Позивач та її представник, відповідач ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи повідомлені під розписку (а.с.139,143,149), в засідання апеляційного суду не прибули.

Від представника позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи апеляційним судом 13 липня 2017 року у відсутності позивача та її представника (а.с.135-136).

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Таким чином, предметом оскарження в апеляційному порядку є лише рішення суду в частині відмови в позові про визнання заповіту, посвідченого 13 травня 2010 року від імені ОСОБА_6, нікчемним.

Матеріалами справи підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, після смерті якого залишилося спадкове майно. Спадкоємцем за законом є його племінниця відповідач ОСОБА_4, на ім'я якої також зроблено заповіт на земельну ділянку, спадкоємцем на житловий будинок за останнім посвідченим від його імені заповітом є відповідач ОСОБА_5, дочка відповідача ОСОБА_4 Зазначені обставини позивач не оспорює.

Згідно з ч. ч. 1?3 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, зокрема, визначеними у ст. ст. 1251 Кодексу.

Відповідно до ст. 37 Закону від 2 вересня 1993 року №3425-XII "Про нотаріат", ст.1251 ЦК України, статей 38, 42, 59 Закону від 21 травня 1997 року №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" та п. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України (затверджена наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року №22/5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 1994 р. за N 256/466 (чинною на час виникнення спірних правовідносин) у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, нотаріальні дії вчиняють посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, на яких такий обов'язок покладено рішенням виконавчого комітету відповідної ради.

Згідно з ч. 1 ст.1257 ЦК України та роз'яснень, наведених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Від імені ОСОБА_6 секретарем Обознівської сільської ради ОСОБА_7 нотаріально посвідчено та зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій три заповіти:

15 лютого 2002 року за реєстром №576, яким спадкодавець все своє майно заповів позивачу ОСОБА_3 (а.с.13),

10 грудня 2009 року за реєстром №80, яким спадкодавець належну йому земельну ділянку, площею 5,61 га, заповів відповідачу ОСОБА_4 (а.с.8),

13 травня 2010 року за реєстром №36, яким спадкодавець належний йому житловий будинок в АДРЕСА_1 заповів відповідачу ОСОБА_5 (а.с.9).

Заповіт від 13 травня 2010 року має місце та час його складання, прочитаний заповідачем вголос та підписаний ним власноручно, справжність його підпису або відсутність волевиявлення предметом позову не є. При посвідченні цього заповіту секретар виконкому встановила особу заповідача та перевірила його дієздатність, про що зазначено в посвідчувальному написі. За такими ж правилами посвідчені і попередні заповіти, в тому числі і на ім'я позивача.

Рішення про покладення на секретаря сільської ради повноважень на вчинення нотаріальних дій, починаючи з 2002 року, не було знайдено, архіви збереглися частково (а.с.71), разом з тим нотаріальні дії на території Обознівської сільської ради вчиняються саме секретарем сільської ради постійно, починаючи ще з 60-х років минулого століття. Посадовою інструкцією секретаря Обознівської сільської ради передбачено, що до функціональних обов'язків секретаря виконкому сільської ради відноситься вчинення нотаріальних дій, проведення реєстрації народжень, шлюбів, смертей та інш. (а.с.150-153).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що перевірити повноваження секретаря сільської ради станом на день посвідчення спірного правочину, не вбачається можливим.

Разом з тим, зважаючи на волевиявлення заповідача (щодо розпорядження майном на випадок своєї смерті), визнання заповіту недійсним із мотивів розширеного розуміння вимог до порядку його посвідчення, порушить принцип свободи заповіту. За відсутності дефектів волі та волевиявлення заповідача при складанні та посвідченні заповіту кваліфікація останнього, як нікчемного з підстав викладених у позові, по суті скасує вільне волевиявлення заповідача без можливості виразити свою волю шляхом складання іншого заповіту у в зв'язку з його смертю.

Таким чином, оскільки обставини посвідчення заповіту, а саме наявність або відсутність повноважень секретаря сільської ради на вчинення таких дій, перевірити не можливо, що позивачем відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не спростовано, тому вони не можуть мати наслідком визнання цього заповіту нікчемним

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, які суд оцінив за правилами ст.212 ЦПК України, на правильність висновку суду про відмову в позові про визнання заповіту від 13 травня 2010 року нікчемним, вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється (ч.4 ст.1254 ЦК України), тобто визнання заповіту щодо розпорядження житловим будинком нікчемним не відновить заповіт від 15 лютого 2002 року на ім'я позивача.

Позивач була дружиною спадкодавця, проте шлюб між ними було розірвано рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 червня 2013 року за позовом ОСОБА_6

Таким чином, позивач не є спадкоємцем ні за законом, ні за заповітом, заповіт від 13 травня 2010 року на її право на спадкування житлового будинку не впливає.

В межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги підстав для зміни або скасування рішення суду в оскаржуваній частині не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307,ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3відхилити, а рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22 травня 2017 року в частині відмови в позові про визнання заповіту посвідченого 13 травня 2010 року нікчемним залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: Л.В.Суровицька

О.І.Чельник