Справа № 741/552/17 Провадження № 22-ц/795/1482/2017 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Киреєв О. В. Доповідач - Боброва І. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБобрової І.О.,
суддів:Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,
при секретарі:Зіньковець О.О.,

за участю: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 22 червня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_5 на постанову старшого державного виконавця Носівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Сіренка Сергія Олександровича про закінчення виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 22.06.2017 скасувати та постановити нову, якою задовольнити її скаргу.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 22 червня 2017 року у задоволенні скарги відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ухвала суду є необґрунтованою, постановленою без з'ясування фактичних обставин виконання судового рішення. Так, на думку апелянта, суд, не врахувавши незаконність акту державного виконавця від 05.04.2017, вказав на те, що боржник не ухиляється від встановлення меж між спірними земельними ділянками і що суд не вбачає жодних додаткових заходів примусового характеру, що могли б бути вжиті державним виконавцем крім тих, які вже вчинені. Апелянт вважає, що межові знаки можуть бути встановлені тільки в ході виконання виконавчого провадження і обов'язково технічна документація повинна бути виготовлена та підписана стягувачем та боржником. На даний час рішення суду є невиконаним. Технічної документації ще не має і в подальшому ніхто не зобов'яже боржника її підписати та в повній мірі виконати рішення суду. Під час виконання не були враховані вимоги Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками .

В судовому засіданні апелянт підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити.

Суб'єкт оскарження та боржник ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилися. Про час розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення 11.07.2017 поштових відправлень.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін.

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, під¬приємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом ІІІ.20 Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 та зареєстрована в МЮУ 02.04.2012 за № 489/20802, передбачено, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені ч.1 ст.40 Закону.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушенні права чи свободи.

Судом по справі встановлено, що на підставі рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 27.03.2014 останнім 08.09.2016 виданий виконавчий лист №741/661/13-ц в якому вказано:

«Визнати право власності по 1/2 частині земельної ділянки в АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_7, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 за ОСОБА_5 та ОСОБА_7.

Виділити ОСОБА_5 в рахунок 1/2 частини земельної ділянки із зареєстрованої земельної ділянки за ОСОБА_7 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 частину земельної ділянки площею 0,1210 га, вартістю 6597 грн 64 коп., як вказано в варіанті розподілу № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи Чернігівської регіональної торгово-промислової палати за № С-347 від 20.01.2014 і позначено літерами А, Б, В, Г, К, Л та А.

Виділити ОСОБА_7 в рахунок 1/2 частини земельної ділянки із зареєстрованої земельної ділянки за ним відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 частину земельної ділянки площею 0,1210 га, вартістю 6597,64 грн, як вказано в варіанті розподілу № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи Чернігівської регіональної торгово-промислової палати за № С-347 від 20.01.2014 і позначено літерами А, Б, М, І,З,Ж,В,Г,Д,Е та А.

Частину земельної ділянки із земельної ділянки із зареєстрованої земельної ділянки за ОСОБА_7 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 площею 0,0204 га вартістю 1112 грн 33 коп., як вказано в варіанті розподілу № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи Чернігівської регіональної промислово-торгової палати за № С-347 від 20.01.2014 і позначено літерами Б, В, Ж, З, І, М та Б залишити в загальному користуванні ОСОБА_7 та ОСОБА_5.»

За даним виконавчим листом постановою державного виконавця від 20.09.2016 відкрито виконавче провадження з примусового виконання.

Відповідно до акту державного виконавця від 5 квітня 2017 року, рішення суду виконано в повному обсязі, а саме: виділено частину земельної ділянки ОСОБА_5 та частину земельної ділянки ОСОБА_7. Частину земельної ділянки площею 0,0204 га залишено в загальному користуванні ОСОБА_7 та ОСОБА_5 Рішення виконувалося за участю та допомогою спеціаліста ФОП ОСОБА_8 з використанням вимірювального приладу ЕРОСН 10 та рулетки із встановленням кілків.

6 квітня 2017 року державним виконавцем Носівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області Сіпенком С.О. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 52291257 по виконанню виконавчого листа № 741/661/13-ц, виданого 8 вересня 2016 року Носівським районним судом Чернігівської області, у зв'язку із його виконанням у повному обсязі (а.с.6).

Судом вірно встановлено, що виконавче провадження було відкрите у період чинності Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, однак усі подальші виконавчі дії вчинялися державним виконавцем у період чинності Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року (набрав чинності 5 жовтня 2016 року), а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України «Про виконавче провадження» у новій редакції.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець вжив усіх заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення суду. Винесена ним 6 квітня 2017 року постанова про закінчення виконавчого провадження прийнята відповідно до чинного законодавства України, у межах своїх повноважень і права чи свободи заявника нею порушено не було.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з цим висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» обов'язком виконавця є здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавчий документ передбачав чітко визначені заходи примусового виконання рішення суду, які державний виконавець виконав в присутності сторін, понятих, а також із залученням спеціаліста - ФОП ОСОБА_10 та за допомогою вимірювального приладу ЕРОСН 10 та рулетки. Межі визначалися із встановленням кілків (а.с.4-5).

Зі змісту скарги на дії державного виконавця вбачається, що ОСОБА_5 факт встановлення кілків під час виконання судового рішення, не заперечувала. Вказане спростовує доводи апеляційної скарги, що в акті відсутня вказівка на спосіб виконання виконавчого документу і що державний виконавець не виділив межовими знаками ділянку спільного користування.

Твердження апелянта, що державний виконавець при виконанні рішення повинен був винести постанову та зобов'язати сторони виконавчого провадження звернутись до землевпорядної організації і замовити виготовлення технічної документації не можуть бути підставою для скасування судового рішення. Згідно з п.8 ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» однією із засад виконавчого провадження є співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями. Підстави зобов'язувати стягувача чи боржника звертатись до землевпорядної організації для замовлення виготовлення технічної документації у державного виконавця були відсутні. Виконавчий лист № 741/661/13-ц таких примусових заходів не передбачав.

Посилання апелянта на безпідставне не застосування державним виконавцем вимог Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, що затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 №376 є безґрунтовними, оскільки вказана Інструкція визначає механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками у взаємовідносинах між виконавцем (юридичною особою, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізичною особою - підприємцем, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером - землевпорядником) та замовником (органом державної влади, органом місцевого самоврядування, власником (користувачем) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Заявниця вказує на те, що вона сама виготовила технічну документацію на спірну земельну ділянку та встановила межові знаки відповідно до зазначеної Інструкції. Крім того, ОСОБА_5 в березні 2017 року зареєструвала за собою право власності на земельні ділянки, які були виділені їй відповідно до рішення суду.

Враховуючи викладене, норми закону та наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, постановленою з дотримання вимог процесуального закону, та такою, що відповідає приписам Закону України «Про виконавче провадження».

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Керуючись ст. 303, 307 ч.2, 312 ч.1 п.1, ст. 313, 315, 317, 319 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: