Ухвала

іменем україни

17 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Кафідової О.В., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Черкаській області Лисенка МаксимаАнатолійовича, Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» про виключення частки нерухомого майна з акта опису й арешту державного виконавця, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 15 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Черкаській області (далі - ВПВР УДВС ГУЮ в Черкаській області) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_4 та відкритого акціонерного товариства «БМФ Житлобуд-3» солідарно на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») заборгованості у розмірі 167 998,16 доларів США. Головний державний виконавець Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції (далі - Центральний ВДВС Черкаського МУЮ) Шостак H.A. постановою від 07 квітня 2011 року відкрив виконавче провадження з примусового виконання судового рішення, однак не повідомив боржника ОСОБА_4 про факт прийняття до примусового виконання виконавчого документу місцевого суду. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, позивачу стало відомо, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження державний виконавець Шостак Н.А. також виніс постанову від 07 квітня 2011 року про арешт всього його майна та оголошення заборони на його відчуження. Вважає, що при винесенні державним виконавцем постанови від 07 квітня 2011 року про арешт всього майна були порушені його права та норми чинного законодавства.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просив: скасувати арешт всього без виключення майна боржника, який накладений постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС Черкаського МУЮ Шостак H.A. від 07 квітня 2011 року; звільнити з-під арешту, накладеного постановою головного державного виконавця Шостак Н.А. від 07 квітня 2011 року, нерухоме майно ОСОБА_4 - ј частки квартири АДРЕСА_1; виключити з акта опису й арешту майна боржника, складеного державним виконавцем Лисенко М.А. 15 квітня 2016 року та звільнити з-під арешту належну ОСОБА_4 ј частину вказаної квартири; виключити з акта опису й арешту майна боржника, складеного державним виконавцем Лисенком М.А. від 15 квітня 2016 року, та звільнити з-під арешту все описане рухоме майно боржника ОСОБА_4 за місцем його проживання в указаній вище квартирі.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 15 листопада 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що рішенням Соснівського районного суду від 23 листопада 2010 року задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 167 998,16 доларів США, що еквівалентно на дату ухвалення рішення суду 1 333 519,00 грн.

07 квітня 2011 року за заявою банку Центральним ВДВС Черкаського МУЮ відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вказаного рішення.

Із супровідного листа від 07 квітня 2011 року вбачається, що ОСОБА_4 направлена постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 07 квітня 2011 року для виконання.

Відповідно до постанови головного державного виконавця Центрального ВДВС Черкаського МУЮ від 07 квітня 2011 року накладено арешт на все майно ОСОБА_4 у межах суми 1 333 519 грн. на підставі заяви стягувача про накладення арешту на майно.

Відповідно до облікової картки на зведене виконавче провадження на виконанні у ВПВР УДВС ГУЮ в Черкаській області знаходиться зведене виконавче провадження з примусового виконання: виконавчого листа від 25 березня 2011 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в розмірі 1 950 грн. (відкрите постановою Центрального ВДВС Черкаського МУЮ від 07 квітня 2011 року); виконавчого листа від 25 березня 2011 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в розмірі 1 333 519 грн. (відкрите постановою Центрального ВДВС Черкаського МУЮ від 07 квітня 2011 року); постанови від 24 липня 2013 року, виданої ВДАІ про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави штрафу в розмірі 510 грн. (відкрите постановою Центрального ВДВС Черкаського МУЮ від 20 вересня 2013 року); виконавчого листа від 31 жовтня 2013 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ СК «Страхування» боргу в розмірі 4 540,88 грн. (відкрите постановою Центрального ВДВС Черкаського МУЮ від 11 квітня 2014 року).

На супровідному листі від 21 травня 2013 року стоїть підпис ОСОБА_4, який свідчить про те, що останній 22 травня 2013 року одержав акт опису і арешту від 21 травня 2013 року, яким описано та арештовано транспортний засіб боржника Mersedes-Benz. У даному акті опису зазначено реквізити виконавчого листа, на підставі якого проводились виконавчі дії.

Таким чином, з 22 травня 2013 року ОСОБА_4 був обізнаний про існуюче виконавче провадження та підставу у зв'язку з якою воно відбувається.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 червня 2014 року задоволено подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4 АДРЕСА_2.

15 квітня 2016 року за попереднім повідомленням проведено виконавчі дії за адресою місцезнаходження майна боржника та його місця проживання АДРЕСА_3. В ході проведення виконавчих дій складено акт опису і арешту ј вказаної квартири, що належить боржнику, та акт опису і арешту рухомого майна ОСОБА_4 в кількості восьми позицій.

За результатами виконавчих дій складено акт про те, що доступ до приміщення був наданий добровільно. В акті міститься підпис ОСОБА_4, що свідчить про те, що ніякого примусового входження в квартиру боржника не було.

Відповідно до заяви від 20 квітня 2016 року ОСОБА_4 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що доводи позивача про необізнаність із виконавчим провадженням, відсутністю постанов про відкриття виконавчого провадження, ненадання строку на самостійне виконання рішення судів є надуманими, оскільки боржник неодноразово знайомився із виконавчим провадженням, отримував документи виконавчого провадження та оскаржував дії державних виконавців до суду. Боржник ОСОБА_4 не звертався із заявами про відкладення проведення виконавчих дій та надання строку на самостійне виконання. Жодних дій, що свідчили б про намагання виконати самостійно виконавчі документи, вчинено не було. Боржник не повідомляв про майно, що йому належить, не пропонував черговість звернення стягнення на таке майно. Позивачем також не доведено порушення його прав при проведенні виконання зведеного виконавчого провадження, зокрема в частині опису майна і накладення арешту на нього.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

О.В.Кафідова

О.В. Умнова