Справа № 486/838/16-ц
Провадження № 2/486/33/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

в складі: головуючої-судді - ОСОБА_1

секретаря - Зубко Н.Ю.

за участю: відповідача - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

ВСТАНОВИВ:

29.07.2017 року Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стячгнення боргу.

05.08.2016 року ухвалою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Бобровським І.М. відкрито провадження по вищезазначеній цивільній справі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження №73 від 12.09.2016р. керівника апарату суду ОСОБА_3 та наказу №54-од від 12.09.2016р. виконуючої обовязки голови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області судді Франчук О.Д. у звязку з відставкою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Бобровського І.М. цивільна справа передана судді Волковій О.І.

16.09.2016 року ухвалою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Волковою О.І. цивільна справа прийнята до свого провадження та призначена до судового розгляду.

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 перебував у трудових правовідносинах з ВП ЮУ АЕС у період з 21.01.2009 року по 30.11.2015 року на посаді електрозварювальника ручної зварки в РЦ. Наказом №1082-лс від 16.12.2015 року ОСОБА_2 було звільнено у звязку з набранням законної сили вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29.10.2015 року. Згідно особової картки та копії наказу №7393/0 про надання відпустки від 29.05.2015 року у кількості 27 календарних дня за період роботи 21.01.2015 -20.01.2016 року, з 09.06.2015 до 06.07.2015 року відповідачем було використано право на відпустку до закінчення 2015 року у рахунок якого вона надається та при звільненні до закінчення робочого року середня заробітна плата була надміру виплаченою. В результаті цього у відповідача утворилась заборгованість за надмірно використану відпустку у розмірі 1819 гривень 32 копійки. Тому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1819 грн. 32 коп. та судовий збір у розмірі 1378 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.

У судове засідання 11.07.2017 року представник позивача не зявився, причину неявки суду не повідомив про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про поштове відправлення (а.с. 105).

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти нього, оскільки він на даний час відбуває покарання у Арбузинській ВК №83 Миколаївської області де не працює і не отримує ніяких коштів. Окрім того він зазначив, що відповідач при його звільненні з роботи в звязку з набранням чинності вироку відносно нього повинен був відрахувати з нього заборгованість.

Суд протягом тривалого часу розглядав дану справу у зв'язку з не виконанням ухвал Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07 жовтня 2017 року про окреме доручення начальнику Арбузинської ВК №83 та тривалого не виконання ухвали суду від 11 квітня 2017 року про проведення судового засідання у режим відеоконференції.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно наказу №72-лс від 21.01.2009 року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу до ВП ЮУ АЕС на посаду електрозварювальника ручної зварки в РЦ (а.с.5).

Наказом №1082-лс від 16.12.2015 року ОСОБА_2 на підставі п. 7 ст. 36 КЗпП України звільнено з посади у звязку з набранням законної сили вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29.10.2015 року (а.с. 6).

Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29.10.2015 року ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі (а.с. 21-24).

Відповідно до ст. 127 Кодексу законів про працю (далі КЗпП) відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки.

Окрім того, у ч. 1 ст. 22 Закону України "Про відпустки" передбачено, що у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року.

Таке відрахування не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи у зв'язку з:

1) призовом або прийняттям (вступом) на військову службу, направленням на альтернативну (невійськову) службу;

2) переведенням працівника за його згодою на інше підприємство або переходом на виборну посаду у випадках, передбачених законами України;

3) відмовою від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, а також відмовою від продовження роботи у зв'язку з істотною зміною умов праці;

4) змінами в організації виробництва та праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємства, скороченням чисельності або штату працівників;

5) виявленням невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, що перешкоджають продовженню даної роботи;

6) не з'явленням на роботу понад чотири місяці підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами, якщо законодавством не встановлено більш тривалий термін збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні;

7) поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу;

8) направленням на навчання;

9) виходом на пенсію.

Таким чином, здійснюючи звільнення відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП, роботодавець не мав права проводити відрахування коштів, що були виплачені працівнику як відпускні.

Для повернення сум, зайво виплачених внаслiдок лiчильних помилок, керiвник зобов'язаний видати наказ (розпорядження), але при одночасному дотриманнi двох умов:

- не сплинув один мiсяць iз дня виплати неправильно обчисленої сум;

- працiвник не оспорює пiдстави та розмiри вiдрахувань, тобто вiн згоденна таке вiдрахування або повернення коштiв. Такий працiвник ставить пiдпис на самому наказi (розпорядженнi) або вiн пише заяву, в якiй пiдтверджує свiй намiр повернути надмiру виплаченi кошти.

Статтею 1215 ЦК України визначено, що не пiдлягає поверненню безпiдставно набута заробiтна плата надана фiзичнiй особi як засiб до iснування, якщо їх виплата проведена фiзичною або юридичною особою добровiльно, за вiдсутностi рахункової помилки з її боку i недобросовiсностi з боку набувача. гає поверненню безпiдставнлата надне оспорює пiдствНаведені норми права містять вичерпний перелік випадків коли допускається стягнення з працівника зайво виплаченої заробітної плати та узгоджуюьться з положенням ст. 8 Конвенції Міжнародної організації праці від 01 липня 1949 року №95 щодо захисту заробітної плати, що дозволяють виробляти відрахування із заробітної плати тільки на умовах і в межах, установлених національним законодавством або визначених у колективних договорах або в рішеннях арбітражних судів, а також узгоджуються з положеннями статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачають право кожної фізичної та юридичної особи на повагу належної йому власності та її захист, обов'язковими для застосування в силу ст. 9 Конституції України статі 127 КзпП України.

Таким чином норми міжнародного трудового та цивільного права не містять підстав для стягнення суми заборгованості в судовому порядку з працівника який використав відпустку авансом, якщо роботодавець фактично при розрахунку не зміг зробити утримання за невідпраціьовані дні відпустки внаслідок недостатності сум, належних при розрахунку.

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_1