Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/608/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 липня 2017 року м. Гребінка

12 липня 2017 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

судді Шевченко В.М.,

секретар судового засідання Кузуб В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гребінка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку майна, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку майна, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя. У позові вказав, що за час перебування у шлюбі з відповідачкою вони спільними зусиллями за рахунок наших власних грошей подружжя було проведено комплекс будівельних робіт, в трикімнатній квартирі, що була подаровано ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі. Після закінчення будівельних робіт квартира суттєво збільшилася у своїй вартості в результаті трудових та грошових витрат обох членів подружжя, стала чотирикімнатною, загальна площа квартири 131,1 кв.м., житлова площа 75,6 кв.м., має наступні характеристики: обладнана водопостачанням, індивідуальним опаленням та каналізацією, має дві ванних кімнати та вбиральню..

Позивач прохає визнати чотирикімнатну квартиру № 3, за адресою: вул. Миру, 63, м. Гребінка Полтавської області, спільною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину чотирикімнатної квартири № 3, за адресою: вул. Миру № 63, м. Гребінка Полтавської області (заява про уточнення позовних вимог від 12.07.2017).

Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, надали заяву згідно якої просили справу розглянути без їхньої участі, позовні вимоги підтримали повністю.

Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву, згідно якої просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги відповідно до заяви про зменшення позовних вимог від 12.07.2017 визнала повністю.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного.

17 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, після заміжжя ОСОБА_1, був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1 КЕ № 038167, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 126 (а.с.08).

Під час перебування в шлюбі ОСОБА_2, на підставі договору дарування від 19 жовтня 2010 року, посвідченого в.о. завідуючого Гребінківської державної нотаріальної контори, державним нотаріусом Другої Лубенської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, було подаровано ОСОБА_5 трикімнатну квартиру № 3, за адресою: вул. Миру, 63, м. Гребінка Полтавської області (а.с.09-11).

Згідно із вказаним договором дарування загальна площа квартири станом на день вчинення дарування складала 65,4 кв. м, житлова 46,9 кв. м., квартира мала наступні характеристики: шлакоблочна, об. цеглою, мала пічне опалення, були відсутні ванна і вбиральня та сторони оцінили цей дар в сумі 29 513 гривень.

21 березня 2013 року рішенням виконкому Гребінківської міської ради № 88 було надано дозвіл ОСОБА_2 на проведення будівельних робіт в квартирі № 3, за адресою: вул. Миру, 63, м. Гребінка Полтавської області, а саме демонтаж пічного опалення в кімнатах «3-1», «3-4», проведення добудови до квартири, будування гаражу, підхідного погребу, сараю в комплексі, літньої альтанки, місцевих каналізаційних споруд. Будівельні роботи нами були розпочаті 08.07.2013 року та закінчені 01.12.2016 року. Спільними зусиллями, за рахунок власних грошей подружжя було проведено комплекс будівельних робіт по демонтажу пічного опалення в кімнатах «3-1», «3-4», встановлення індивідуального опалення квартири, проведення добудови до квартири, спорудження місцевих каналізаційних споруд ( копії накладних, товарних чеків та квитанцій на будівельні матеріали використані під час поліпшення квартири додаються).

Після закінчення будівельних робіт квартира суттєво збільшилася у своїй вартості в результаті трудових та грошових витрат обох членів подружжя, стала чотирикімнатною, загальна площа квартири 131,1 кв.м., житлова площа 75,6 кв.м., має наступні характеристики: обладнана водопостачанням, індивідуальним опаленням та каналізацією, має дві ванних кімнати та вбиральню. Тобто фактично після набуття квартири на підставі договору дарування її загальна та житлова площа збільшилася майже вдвічі, що є досить значним та суттєвим.

Відповідно ч.1 ст. 62 Сімейного кодексу України: якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч. 2 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч.ч.1-3 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Згідно з ч. 1ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч.ч. 2, 3ст. 70 СК Українив окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування).

Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1ст. 60 СК України).

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

При цьому, при поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

Керуючись ч.1 ст.60, ч.1 ст.62, ч.1 ст.69, ч.1,2 ст.70 Сімейного Кодексу України, п.22,30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.10,11,209,212,213-215- Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку майна, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, - задовольнити.

Визнати чотирикімнатну квартиру № 3, за адресою: вул. Миру, 63, м. Гребінка Полтавської області, спільною частковою власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину чотирикімнатної квартири № 3, за адресою: вул. Миру № 63, м. Гребінка Полтавської області, без обмеження йому права володіння, користування та розпорядження цим майном.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17.07.2017.

Суддя ОСОБА_6