21 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., КузнєцоваВ.О., Мостової Г.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Дочірнього підприємства «Дніпровський круг», ОСОБА_7, третя особа - Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на майнові права та визнання недійсним договору; за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Дочірнього підприємства «Дніпровський круг», третя особа - Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області, про визнання майнових прав на квартиру,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 01 серпня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У серпні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись до суду із позовом до Дочірнього підприємства «Дніпровський круг», (далі - ДП «Дніпровський Круг»), ОСОБА_7, третя особа - Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області, про визнання права власності на майнові права та визнання недійсним договору.
На обґрунтування позовних вимог зазначали, що 01 вересня 2007 року між ними та ДП «Дніпровський Круг» укладено договір про передачу майнових прав на квартиру в житловому будинку, відповідно до вимог якого останнє зобов'язувалось за власний рахунок вчинити дії, пов'язані
з будівництвом об'єкта житлового будинку з офісними приміщеннями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та безоплатно передати позивачам квартиру з умовним номером 406, загальною площею 54, 8 кв. м, шляхом передачі їм документів, необхідних для оформлення права власності. В свою чергу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, зобов'язувались виселитись не пізніше 20 год 00 хв. 02 вересня 2007 року з гуртожитку, що розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район,
м. Боярка, АДРЕСА_2 та після введення будинку в експлуатацію прийняти квартиру.
Позивачі зазначали, що умови договору виконали у повному обсязі -
у визначений договором строк вони виселилися із кімнати у гуртожитку.
Житловий будинок АДРЕСА_2 знесено, а на його місці розпочато будівництво 16-ти поверхового житлового будинку під умовним номером АДРЕСА_1, який на даний час в експлуатацію не введено.
Відповідачем умови договору не виконано, майнових прав на квартиру позивачам не передано, що є порушенням їх прав, оскільки вони вчасно не отримали те, на що розраховували укладаючи договір.
У травні-липні 2012 року їм стало відомо, що відповідачем
змінено нумерацію квартир у будинку, у тому числі і їх квартири,
та укладено з ОСОБА_7 договір купівлі-продажу майнових прав
від 15 квітня 2011 року № 15/04/11-Б на однокімнатну квартиру
Ураховуючи наведене та вважаючи, що відповідачем продано майнові права на квартиру, яка мала бути передана їм, позивачі просили визнати за ними майнові права на квартиру № НОМЕР_1 загальною площею
54, 80 кв. м, поверх 16, під'їзд 3, корпус 6 у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1; визнати недійсним договір від 15 квітня 2011 року № 15/04/11-Б, укладений між ДП «Дніпровський круг» та
У жовтні 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ДП «Дніпровський круг», третя особа - Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області, про визнання майнових прав на квартиру.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 15 квітня 2011 року між ним та ДП «Дніпровський Круг» укладено договір № 15/04/11-Б, відповідно до умов якого він оплатив вартість квартири № НОМЕР_1 поверх 16, під'їзд 3, корпус 6 у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, проте відповідач від виконання умов договору ухиляється.
Ураховуючи наведене, позивач просив визнати його майнові права на вказану вище квартиру.
Справа судами переглядалась неодноразово.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року (з урахуванням ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 лютого 2017 року про виправлення описки) рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада
2014 року та ухвалу апеляційного Київської області від 05 березня 2015 року в частині первісних позовних вимог скасовано та в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 24 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 право власності на майнові права на квартиру № НОМЕР_1, АДРЕСА_1, загальною площею 54, 5 кв. м;

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 01 серпня 2016 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 24 березня 2016 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 права власності на майнові права та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2016 року відкрито провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 01 серпня 2016 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 грудня 2016 року касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 01 серпня 2016 року зупинено на час вирішення питання про виправлення описки в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2014 року.

01 лютого 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ виправлено описку, допущену при постановленні ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року щодо дати її постановлення замість помилково зазначеної 28 жовтня 2014 року вказано

28 жовтня 2015 року.

У зв'язку з усуненням обставин, що викликали зупинення касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 01 серпня 2016 року - вказане касаційне провадження підлягає відновленню.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Київської області від 01 серпня 2016 року та залишити

в силі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 24 березня 2016 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 права власності на майнові права та ухвалюючи нове рішення про відмову

у задоволенні позовних вимог в цій частині, апеляційний суд виходив із того, що позивачами не доведено вимоги щодо їх прав на майнові права на квартиру, майнове право на яку належить ОСОБА_7

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 01 вересня2007 року між позивачами та ДП «Дніпровський круг» укладено договір про передачу майнових прав на квартиру в житловому будинку.

Відповідно умов договору останнє зобов'язувалось за власний рахунок вчинити дії, пов'язані з будівництвом об'єкта житлового будинку з офісними приміщеннями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та безоплатно передати позивачам квартиру з умовним номером НОМЕР_2, загальною площею 54, 8 кв. м шляхом передачі їм документів, необхідних для оформлення права власності.

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 зобов'язувались виселитися не пізніше 20 год. 00 хв. 02 вересня 2007 року з гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, та після введення будинку в експлуатацію прийняти квартиру.

Відповідно до п. п. 3.2.1 п. 3.2 розділу 3 договору про передачу майнових прав, позивачі зобов'язані у строк до 20 год. 00 хв. 02 вересня

2007 року виселитися з приміщення по АДРЕСА_2 у приміщення по АДРЕСА_3.

Позивачі добровільно виселилися з приміщення по АДРЕСА_2, що підтверджується актом від 02 вересня 2007 року.

Житловий будинок № АДРЕСА_2 знесено, а на його місці почато будівництво 16-ти поверхового житлового будинку під умовним АДРЕСА_1, який на даний час в експлуатацію не введено, правовстановлюючі документи на житлові та нежитлові приміщення

в будинку на ім'я відповідача не видавались.

05 травня 2012 року ДП «Дніпровський круг» повідомило позивачів про те, що у зв'язку фінансовим становищем підприємства не може виконати умови договору по безоплатній передачі майна відповідно до укладеного договору від 01 вересня 2007 року, а тому доводить до відома останніх про припинення зобов'язання по безоплатній передачі майнових прав на квартиру, обов'язку за свій рахунок вчинити дії, пов'язані з будівництвом об'єкту і передачею документів, які необхідні для оформлення права власності.

При цьому, ДП «Дніпровський Круг» посилалося на ч. 2 ст. 598, ч. 1 ст. 724 ЦК України, п. п.7.2 договору. Вказаний лист адресатом отримано

15 травня 2012 року.

З матеріалів справи вбачається, що 15 квітня 2011 року між

ДП «Дніпровський круг» (сторона 1) та ОСОБА_7 (сторона 2) укладено договір № 15/04/11-Б, відповідно до умов якого умовами якого сторона

1 продає, а ОСОБА_7 купує майнові права на предмет договору.

При отриманні грошових коштів від сторони 2 в якості оплати майнових прав на квартиру у сторони 1 виникають боргові зобов'язання перед стороною 2, які погашаються стороною 1 з передачею стороні 2 по закінченню будівництва об'єкта документів для оформлення права власності на однокімнатну квартиру № НОМЕР_1, загальною площею 54 ,4 кв. м., поверх 16, під'їзд 3, корпус 6, розташовану по АДРЕСА_1.

28 жовтня 2011 року між ДП «Дніпровський круг» та ОСОБА_7 підписано акт прийому-передачі, відповідно до якого ДП «Дніпровський Кргуг» передало, а ОСОБА_7 прийняв у власність однокімнатну квартиру № НОМЕР_1 загальною площею 54, 4 кв. м., поверх 16, підїзд 3,

корпус 6, розташовану по АДРЕСА_1.

Згідно з листом КТТ «БТІ» від 27 липня 2015 року № 393 характеристики спірної квартири, зазначені у договорі з позивачами від 01 вересня 2007 року не дають можливості визначити дійсний номер спірної квартири.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України особа має право звернутися до суду із позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції встановив, що на час укладання договору між сторонами, затвердженої технічної документації не існувало, договір укладено на стадії початку будівництва. Крім того, даних про те, що спірна квартира, з умовним номером та умовною адресою будинку перебуває саме у корпусі № 6 матеріали справи та умови договору не містять.

Тобто встановлених у договорі від 01 вересня 2007 року критеріїв недостатньо для ідентифікації спірної квартири, оскільки, як вказано

у листі КП «БТІ» від 27 липня 2015 року № 393 на 16 поверсі будинку по

АДРЕСА_1 наявні дві однокімнатні квартири зі схожими характеристиками.

Також відсутня інформація про умовні номери та принципи, за якими велася вказана нумерація. При цьому, будь-яких інших документів, складених та підписаних саме сторонами договору від 01 вересня 2007 року, в яких було б конкретизовано характеристики квартири (зокрема, кількість, конфігурація, площа та функціональне призначення кожного з приміщень квартири, її розташування на поверсі - по відношенню до сходової клітини, ліфта, інших квартир, тощо, не існує.

Тобто, критерії, які дозволяють чітко і беззаперечно ідентифікувати квартиру, як предмет договору від 01 вересня 2007 року та квартиру, майнові права на яку належать ОСОБА_7 згідно договору від 15 квітня 2011 року

і яка передана останньому за актом прийому-передачі від 28 жовтня

2011 року відсутні.

З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання за ними права власності на майнові права та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Київської області від 01 серпня 2016 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області

від 01 серпня 2016 року відновити.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 01 серпня 2016 року відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 01 серпня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Дочірнього підприємства «Дніпровський круг», ОСОБА_7, третя особа - Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на майнові права та визнання недійсним договору;

за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, дочірнього підприємства «Дніпровський круг», третя особа - Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області, про визнання майнових прав на квартиру залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова