Справа № 183/2333/17
№ 2-о/183/162/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Дем'яненка Р.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Новомосковський районний відділ головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, заінтересована особа - Новомосковський районний відділ головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якій просить встановити факт його безперервного проживання на території України з 24 серпня 1991 року по теперішній час.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Дніпропетровську. В 1974 році ним отримано паспорт зразка колишнього СРСР, який згодом було втрачено. Починаючи з 1970 року він, постійно проживаючи на території України, розпочав свою трудову діяльність, в 1976 році був прийнятий на роботу до Дніпропетровського коксохімічного заводу, звідки був звільнений за власним бажанням 28.10.1992 року, після чого 02.09.1996 року був прийнятий на роботу в ВСК ім.Щорса Новомосковського району, звідки звільнився 01.01.1999 року за власним бажанням, та залишився проживати в с.Миколаївка Новомосковського району.

Досягши пенсійного віку, маючи намір на отримання пенсії, він звернувся до Новомосковського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області з заявою про втрату паспорту зразка колишнього СРСР, паспорт громадянина України ним не отримувався. Між тим, у видачі паспорта громадянина України йому було відмовлено, оскільки відсутнє підтвердження про зареєстроване місце проживання на території України станом на 24.08.1991 року та на 13 листопада 1991 року, а також відсутні дані про прийняття громадянства України, тому ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеною заявою.

В судове засідання представник заявника ОСОБА_2 не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала вимоги, заявлені ОСОБА_1

В судове засідання представник заінтересованої особи не з'явився, повідомлений належним чином, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

У відповідності до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м.Дніпропетровську, про що свідчить свідоцтво про народження, видане Ленінський РАЦсом м.Дніпропетровська (а.с. 5).

Суду надано довідку, видану Новомосковським районним відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, у відповідності до якої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м.Дніпропетровська, який проживає в АДРЕСА_1 звертався до зазначеної установи з заявою про втрату паспорта колишнього СРСР, зразка 1974 року. В ході проведення перевірки особу заявника встановлено, однак не встановлено належності до громадянства України (а.с. 4).

Факт проживання ОСОБА_1 в с.Миколаївка Новомосковського району без реєстрації також підтверджується довідкою виконавчого комітету Миколаївської сільської ради (а.с. 10).

ОСОБА_1, 1955 року народження в період з 02.07.1970 року по 16.11.1973 рік працював на певних посадах на Дніпропетровському заводі «Електропобутприбор», звідки звільнений в зв'язку з призовом в Радянську Армію, після цього в період з 26.01.1976 року по 28.10.1992 року працював на Дніпропетровському коксохімічному заводі, а в період з 09.02.1996 року по 01.01.1999 року в КСП ім..Щорса Новомосковського району, про що свідчить трудова книжка (а.с. 7-8).

У відповідності до ст.4 розділу 5 Закону України «Про імміграцію» вважаються такими, що мають право на імміграцію в Україну іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну на постійне проживання до набрання чинності цим Законом і мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про прописку або отримали посвідку на постійне проживання в Україні.

Аналіз поданих вище документів свідчить про те, що ОСОБА_1, до набрання чинності Закону України «Про імміграцію», не залишав територію України, не перетинав її кордони, а так само не отримував громадянство будь-якої країни, а проживав на території України за паспортом колишнього СРСР, зразка 1974 року.

Крім того, як свідчить подана трудова книжка станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Дніпропетровським коксохімічним заводом.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована та має бути задоволена, суд вважає за необхідне встановити факт безперервного та постійного проживання ОСОБА_1 на території України саме з 24.08.1991 року по теперішній час.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про імміграцію», ст.ст. 10, 60, 88, 213, 214, 215, 256 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м.Дніпропетровська, з 24 серпня 1991 року по теперішній час постійно проживає на території України.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суду в десятиденний термін після його проголошення.

Суддя Сорока О.В.