УхвалА

іменем україни

19 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Журавель В.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання договору, стягнення суми, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою його представником - ОСОБА_6, на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 19 березня 2012 року він, маючи на меті придбати у власність однокімнатну квартиру, уклав із ОСОБА_5 попередній договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого останній зобов'язався у строк не пізніше 20 жовтня 2012 року продати йому частину житлового будинку АДРЕСА_1, або майнові права на цю квартиру. Відповідно до п. 3 даного договору купівля-продаж зазначеної квартири (майнових прав) повинна бути вчинена за суму, що еквівалентна 33 тис. доларів США, що на момент укладення договору за курсом Національного банку України становило 263 670 грн.

На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу, до підписання попереднього договору він передав, а відповідач прийняв від нього забезпечувальний платіж у сумі еквівалентній 33 тис. доларів США, що у національній валюті складало 263 670 грн.

У вказаний у договорі строк до 20 жовтня 2012 року основний договір купівлі-продажу вказаної однокімнатної квартири сторонами не було укладено, так як житловий будинок відповідачем в експлуатацію введено не було. У зв'язку з наведеним, ОСОБА_5 запропонував йому укласти з ним договір купівлі-продажу майнових прав на частину житлового будинку за указаною адресою, а саме на п'яту однокімнатну квартиру зліва направо на другому поверсі будинку, загальною площею 48 кв м.

29 листопада 2012 року між ним і ОСОБА_5, був укладений договір купівлі-продажу майнових прав, згідно із умовами якого відповідач зобов'язувався ввести вказаний будинок в експлуатацію до 3 березня 2013 року та отримати право власності на об'єкт нерухомості.

ОСОБА_4 зазначав, що будинок в експлуатацію так і не введено, відповідачем істотно порушено умови договору, що є підставою для його розірвання. Указаними незаконними діями йому завдана моральна шкода, яка полягає у душевних переживаннях і стражданнях з приводу неотримання квартири у власність, втрати значної суми грошових коштів, які накопичувались тривалий час, пошуку та оренди жилого приміщення, необхідного для проживання його сім'ї.

Ураховуючи викладене та уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 просив розірвати договір купівлі-продажу майнових прав, укладений 29 листопада 2012 року між ним і ОСОБА_5, стягнути на його користь з відповідача грошову суму еквівалентну 33 тис доларів США, що за курсом на день подачі позову складає 707 520 грн., винагороду в розмірі 7 075 грн. 20 коп. та моральну шкоду у розмірі 50 тис. грн

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Розірвано договір купівлі-продажу майнових прав, укладений 29 листопада 2012 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 707 520 грн, що еквівалентно 33 тис. доларів США, винагороду в розмірі 7 075 грн 20 коп. та судовий збір у розмірі 3 654 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, в інтересах якого діє його представник - ОСОБА_6, просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

ОСОБА_4 судові рішення не оскаржив.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення ст. ст. 509, 526, 530, 611, 626, 629, 651 ЦК України, дійшли до правильного висновку про те, що ОСОБА_5 порушив умови договору, не ввів в експлуатацію указаний будинок, у зв'язку з чим позбавив ОСОБА_4 можливості отримати у власність квартиру, що є істотним порушенням прав останнього, у зв'язку з чим указаний договір купівлі-продажу майнових прав, який є домовленістю сторін (ст. ст. 6, 628 ЦК України), підлягає розірванню.

Колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що у зв'язку з розірванням договору купівлі-продажу майнових прав згідно з п. 6.4 договору підлягає стягненню винагорода у розмірі 1% від суми грошових коштів, що повертаються. Розмір грошових коштів а також розмір винагороди визначені з урахуванням умов договору та закону.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_5 повинен сплатити грошові кошти у розмірі 263 640 грн є безпідставними, оскільки суди дійшли до правильного висновку про стягнення грошових коштів на день ухвалення судового рішення у справі в еквіваленті (ч. 2 ст. 533 ЦК України).

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходяться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану його представником - ОСОБА_6, відхилити.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
Б.І. Гулько В.І. Журавель