У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до виконавчого комітету Крижопільської селищної ради про визнання в порядку спадкування майнових прав забудовника, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 10 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_7, з яким вона проживала у будинку по АДРЕСА_1. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, єдиним спадкоємцем якого є вона за заповітом. На її думку, до складу спадщини належать і майнові права батька на побудований ним будинок, що будувався на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 13 вересня 1979 року, проте не був прийнятий в експлуатацію та зареєстрований за спадкодавцем, у зв'язку із чим вона не може оформити спадщину на будинок.

Просила визнати за нею право на спадщину, як спадкоємця за заповітом після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, визнавши за нею право забудовника на: цілий житловий будинок з господарськими будівлями, житловою площею 77,2 кв. м, означений у плані літ. «А», веранда - літ. «а», ганок - літ. «а-1», підвал - літ. «а-2», літня кухня - літ. «Б», прибудова гараж - літ. «б», сарай - літ. «В», сарай - літ. «Г», огорожа - літ. «1-3» по АДРЕСА_1.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2013 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право на спадщину, як спадкоємця за заповітом після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Крижополі Вінницької області, визнавши за ОСОБА_6 право забудовника на: цілий житловий будинок з господарськими будівлями, житловою площею 77,2 кв.м, означений в плані літ. «А», веранда - літ. «а», ганок - літ. «а-1», підвал - літ. «а-2», літня кухня - літ. «Б», прибудова гараж - літ. «б», сарай -літ. «В», сарай - літ. «Г», огорожа - літ. «1-3» по АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 10 лютого 2016 року рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути задоволена частково.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що позовні вимоги є доведеними та визнані відповідачем.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд керувався тим, що ОСОБА_7 за життя не набув права власності на спірний будинок, відсутні докази про те, що забудовником отримано дозвільну та проектну документацію на будівництво, відтак відсутні підстави для визнання за позивачем майнових прав забудовника. Крім того, дані правовідносини стосуються прав та інтересів ОСОБА_8, як дружини померлого ОСОБА_7, проте ОСОБА_6 не вказала її в якості відповідача, як і не вказала інших осіб, що не визнають і оспорюють її право.

З такими висновкам судів погодитися не можна.

Судами установлено, що ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6), після смерті якого відкрилася спадщина.

Згідно з заповітом, складеним 07 грудня 2011 року ОСОБА_7, посвідченим приватним нотаріусом Крижопільського районного нотаріального округу Питель М.С., єдиним спадкоємцем на все належне йому спадкове майно є ОСОБА_6 (а. с. 8).

ОСОБА_7 за життя збудував житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 13 вересня 1979 року, проте право власності на нього не оформив.

З матеріалів справи також вбачається, що спірне будівництво здійснювалося ОСОБА_7 під час зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_8

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За таких обставин, презюмується право власності на вказаний житловий будинок за кожним з подружжя у рівних частках.

Судами також встановлено, що ОСОБА_10 є сином ОСОБА_7, після смерті якого син не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та оформлення спадкових прав, а тому відповідно до статті 1272 ЦК України є таким, що не прийняв її.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Дотримання вказаного принципу є надзвичайно важливим при розгляді справ, оскільки він гарантує, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме змогу забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, та відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Суд з урахуванням наведеного повинен вчинити дії, які від нього вимагає положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував, що позов заявлено ОСОБА_11 щодо цілого житлового будинку, незважаючи на не, що вказаний спір зачіпає права та інтереси вдови ОСОБА_7 - ОСОБА_8, тобто не визначився зі складом сторін у справі.

Суд касаційної інстанції враховує, що апеляційний суд у силу своїх повноважень, передбачених цивільно-процесуальним законодавством, позбавлений можливості залучити до участі у справі співвідповідачів або третіх осіб на стадії апеляційного провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

У зв'язку з тим, що норми цивільного процесуального закону не дотримані, позивачу судом першої інстанції не роз'яснено право на залучення до участі у справі співвідповідачів або третіх осіб, ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатися законними й обґрунтованими, а тому відповідно до ст. 338 ЦПК України вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучати до участі у справі інших осіб, тому для усунення порушень цивільного процесуального законодавства необхідно справу передати до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 338, 343−345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2013 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 10 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:М.В. Дем'яносов
Судді: Ю.Г. Іваненко
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак