Справа № 372/494/17 Головуючий у І інстанції Висоцька Г. В.
Провадження № 22-ц/780/3065/17 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 53 13.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

13 липня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участю секретаря - Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», Трипільської філії приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 20 травня 2011 року він був прийнятий на роботу до Трипільської філії приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» на посаду машиніста тепловоза. 19 січня 2017 року наказом відповідача № 8-ОС він був звільнений із займаної посади у зв'язку з відсутністю на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин на підставі п.4. ст.40 КЗпП України. Звільнення вважає незаконним, оскільки 17 січня 2017 року його відсторонили від роботи, а тому він змушений був поїхати до Обухівської районної лікарні для проходження медичного огляду на предмет вживання алкогольних напоїв, де отримав висновок про відсутність у нього стану сп'яніння. Тому позивач вважає, що відповідач не мав підстав для його звільнення за прогул відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України.

З урахування збільшення розміру позовних вимог, позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ Трипільської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» № 8-ОС від 19 січня 2017 року про припинення трудового договору із ОСОБА_2, поновити його на займаній посаді машиніста тепловоза, стягнути з Трипільської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 21 100 грн. 79 коп. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Також позивач просив допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць у сумі 7033 грн. 59 коп.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області до участі у справі в якості співвідповідача залучено юридичну особу - приватне акціонерне товариство «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (далі - ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту».

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 рок позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Скасовано наказ Трипільської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту № 8-ОС від 19 січня 2017 року «Про припинення трудового договору із ОСОБА_2 за п.4 ст. 40 КЗпП України за відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня (прогулу) без поважних причин».

Поновлено ОСОБА_2 на займаній посаді машиніста тепловоза.

Стягнуто з ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 21 752 грн. 85 коп. та моральну шкоду у розмірі 400 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць у сумі 6 925 грн. 38 коп.

У решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 20 травня 2011 року ОСОБА_2 працював у Трипільській філії ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» на посаді машиніста тепловоза, що підтверджується даними трудової книжки (а.с.10).

Наказом Трипільської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» від 19 січня 2017 року № 8-ОС ОСОБА_2 було звільнено з роботи за відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня (прогул) без поважних причин згідно з п.4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 22).

Відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

У пункті 24 (абз.1) постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розсянено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Згідно з вимогами ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до штатного розкладу та Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Трипільської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» робочий день ОСОБА_2 17 січня 2017 року повинен був тривати з 08 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. в складі денної зміни (а.с.61).

17 січня 2017 року близько 15 год. 00 хв. головний інженер ОСОБА_3 в ході перевірки депо виявив у кабіні машиніста тепловоза ОСОБА_2 пляшку з-під коньяку, у зв'язку з чим у нього виникли підозри щодо вживання позивачем алкогольних напоїв. На пропозицію ОСОБА_3 позивач ОСОБА_2 разом із ОСОБА_4 прибули до кабінету директора. При цьому, ОСОБА_3 в усній формі відсторонив ОСОБА_2 від виконання обов'язків машиніста тепловоза. Вказані обставини підтверджуються письмовою заявою ОСОБА_3 від 17 січня 2017 року (а.с.68) та його показами в якості свідка у суді першої інстанції (а.с.104).

Відповідно до акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння №2, складеного медичною сестрою ОСОБА_5 17 січня 2017 року о 16 год. 20 хв., за результати огляду ОСОБА_2 встановлено, що він перебуває у стані сп'яніння, про що було ознайомлено позивача під підпис (а.с.66).

При цьому, суд першої інстанції встановлено, що технічний засіб для визначення наявності або вимірюванню вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі «Алконт 01 СУ», який використовувала ОСОБА_5 при огляді ОСОБА_2, мав несправності, внаслідок чого результат дослідження отримати було неможливо. Вказані обставини підтверджуються показами свідка ОСОБА_3 та поясненнями позивача і представників відповідача.

Згідно з актом від 17 січня 2017 року, складеного спеціальною комісією Трипільської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», ОСОБА_2 був відсутній на робочому місці 17 січня 2017 року у період з 16 год. 30 хв. до 20 год. 00 хв., а всього 03 год. 30 хв. (а.с. 71).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, не погодившись із висновками акта медичного огляду про стан його сп'яніння, складеного медичною сестрою ОСОБА_5, того ж дня поїхав на власному автомобілі до Обухівської районної лікарні для проходження медичного огляду для встановлення стану сп'яніння.

Відповідно до протоколу №14 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп'яніння, складеного 17 січня 2017 року лікарем Центральної районної лікарні у м.Обухів, у результаті огляду ОСОБА_2 встановлено, що він тверезий. Огляд проводився у період з 18 год. 30 хв. до 18 год. 40 хв. (а.с. 69).

17 січня 2017 року о 19 год. 00 хв. позивач повернувся на підприємство, проте нікого не застав та біля 19 год. 05 хв. пішов додому.

Установивши вказані обставини, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 був відсутній на роботі 17 січня 2017 року з поважних причин, оскільки після складання акту медичного огляду, у висновку якого було зазначено, що він перебуває у стані сп'яніння, позивач був позбавлений іншої ефективної можливості, ніж звернутися до медичного закладу для проходження медичного огляду з метою спростувати висновок про його стан сп'яніння.

Крім того, по справі встановлено, що 17 січня 2017 року о 15 год. 20 хв. головний інженер ОСОБА_3 в усній формі відсторонив ОСОБА_2 від виконання обов'язків машиніста тепловоза, що відповідає вимогам ст.46 КЗпП України.

При таких обставинах у розумінні п.4 ст.40 КЗпП України не можна вважати прогулом позивача його відсутність на робочому місці при наявності факту відсторонення його від роботи у цей час.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно не взяв до уваги акт спеціальної комісії Трипільської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» від 17 січня 2017 року про відсутність ОСОБА_2 на робочому місці з 16 год. 30 хв. і до 20 год. 00 хв., оскільки в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_6, які в складі комісії підписали вказаний акт, повідомили суду, що 17 січня 2017 року вони знаходилися на території підприємства: ОСОБА_3 до 18 год. 00 хв., а ОСОБА_6 до 17 год. 00 хв. Тобто, вказані особи не могли особисто засвідчити факт відсутності ОСОБА_2 на роботі протягом 3 год. 30 хв.

Крім того, суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги посилання представників відповідача про доцільність застосування до позивача ОСОБА_2 звільнення, як найбільш суворого виду дисциплінарного стягнення, обґрунтованого неодноразовими попередніми притягненнями ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, оскільки аналіз сукупності доказів свідчить про відсутність в його діях складу дисциплінарного проступку у вигляді прогулу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що наказ №8-ОС від 19 січня 2017 року про звільнення ОСОБА_2 з посади машиніста тепловоза у зв'язку з відсутністю на роботі більше трьох години протягом робочого дня без поважних причин на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України, є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до пункту 8 (абз.1) постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.

Згідно з даними довідки про заробітну плату від 11 квітня 2017 року № 443, середньогодинна заробітна плата ОСОБА_2 на посаді машиніста тепловоза становить 44 грн. 97 коп.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу з часу звільнення позивача (19 січня 2017 року) по день ухвалення рішення, тобто по 21 квітня 2017 року, судом вірно проведено розрахунок, відповідно до якого розмір середнього заробітку ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу (за вирахуванням допомоги по безробіттю у розмірі 1 159 грн. 36 коп.) становить 21 752 грн. 85 коп., який підлягає стягненню з ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки права позивача були порушені відповідачем, що призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням принципів справедливості та розумності, правильно визначив розмір моральної шкоди у сумі 400 грн., який підлягає стягненню з відповідача на корись позивача.

Таким чином, рішення суду першої інстанціїухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що 17 січня 2017 року позивач у кінці робочої зміни (20 год. 00 хв.) не здав маршрутний лист, не заслуговують на увагу, оскільки вказана обставина не свідчить про те, що позивач 17 січня 2017 року був відсутній на роботі більше трьох години протягом робочого дня без поважних причин. При цьому, по справі встановлено, що цього дня головний інженер ОСОБА_3 відсторонив позивача від роботи.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судом надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Ураховуючи наведене та положення ст.308 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту»і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, тому відповідно до вимог ст.303 ЦПК України апеляційним судом не перевіряється.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді