Провадження № 2-о/161/240/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в колегіальному складі:

головуючого - судді Подзірова А.О.,

присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі судових засідань ОСОБА_3,

за участю представника психіатричного закладу - ОСОБА_4,

прокурора Назарук Ю.В.,

законного представника ОСОБА_5,

особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку заяву представника Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_6, заінтересована особа ОСОБА_5, -

в с т а н о в и в:

25 липня 2017 року на адресу суду надійшла заява представника Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_6 (далі ОСОБА_6І.), заінтересована особа ОСОБА_5.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що громадянин ОСОБА_6 рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 березня 2008 року визнаний недієздатним. Його опікуном призначено матір ОСОБА_5.

25 липня 2017 року о 10:10 вказаний громадянин був госпіталізований до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька за заявою опікуна.

О 13 годині хворий був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що ОСОБА_6 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді та згідно висновку від 25 липня 2017 року №3221/2-06.17 потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару.

На підставі наведеного, представник психіатричного закладу просить суд, задовольнити заяву про подальше лікування у психіатричному закладі в примусовому порядку недієздатного ОСОБА_6 з встановлення терміну перебування у лікарні до 6 місяців.

Представник психіатричного закладу лікар-психіатр ОСОБА_4 у судовому засіданні заяву підтримала та просила суд її задовольнити.

Прокурор Назарук Ю.В.в судовому засіданні просила суд заяву задовольнити.

Законний представник опікун у судовому засіданні просив суд заяву задовольнити.

ОСОБА_6, як особа, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію, підтримав заяву.

Заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, законного представника ОСОБА_5 та думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що громадянин ОСОБА_6 рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 березня 2008 року у справі №2о-11/08 визнаний недієздатним. Його опікуном призначено матір ОСОБА_5 (а.с.6).

Як слідує з матеріалів справи, 25 липня 2017 року о 10:10 вказаний громадянин був госпіталізований до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька за заявою опікуна.

Як зазначено у висновку комісії лікарів-психіатрів від 25 липня 2017 року №3221/2-06.17, громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м. Луцьк, вул. Стуса, 14, інвалід 1 групи за психічним захворюванням довічно. Поступив на стаціонарне лікування у Волинську обласну психіатричну лікарню м. Луцька 25.07.2017 року за - заявою опікуна ОСОБА_5 і госпіталізований з діагнозом: Параноїдна шизофренія, безперервно - прогредієнтна форма , параноїдний синдром , виражений емоційно вольовий дефект. Доставлений в супроводі мами-опікуна в звязку з погіршенням психічного стану. Відомо, що ОСОБА_6 перебуває на диспансерному спостереженні в Волинській обласній психіатричній лікарні № їм.Луцька з 1992 року. Неодноразово(більше 30 разів) лікувався стаціонарно з параноїдною симптоматикою (маячні ідеї стосунку, переслідування) галюцинаторною симптоматикою та розладами поведінки.

На момент огляду ЛКК 25.07.17 р.: контакту доступний формальному. Мислення розірване, паралогічне. Емоційно неадекватний. Негативістичний. Маячення переслідування, бачить кругом «прослушки», розмовляє сам з собою. Критика відсутня. Непрогнозований. Агресивний до оточуючих.

З наявної медичної документації: медичної карти амбулаторного хворого № 98552, медичної карти стаціонарного хворого № 2223 та заяви опікуна ОСОБА_5 від 25.07.17 р., випливає , що в картині психічного розладу присутні небезпечні для хворого прояви: дезорганізація психічної сфери, емоцій та поведінки - негативізм, некерованість, імпульсивність, злобність , агресивність до оточуючих. Психічно хворим себе не вважає , наявності психічного розладу не усвідомлює.

Виходячи з даних анамнезу та обєктивного стану, громадянина ОСОБА_6, який страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії, безперервного типу перебігу, з вираженим емоційно - вольовим дефектом , який позбавляє його здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність , свій психічний стан і поведінку та внаслідок якого він вчиняв та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Не в змозі задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність. Потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару.

Вказаний висновок підписаний комісією лікарів-психіатрів у складі заступника головного лікаря по медичній частині ОСОБА_7, лікарів ОСОБА_4, ОСОБА_8 та скріплений печаткою Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька (а.с.3).

Вирішуючи питання про примусову госпіталізацію ОСОБА_6, суд виходить з наступного.

Частиною третьою статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України.

Згідно статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", визнано таким, що не відає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року N 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Таким чином, наразі лише суд має право прийняти рішення стосовно примусового психіатричного лікування недієздатної особи, оскільки вона не може надати свою усвідомлювану згоду на таке лікування.

Проаналізувавши наявну в матеріалах справи медичну документацію, з якої слідує що ОСОБА_6 тривалий час перебувала на амбулаторному та стаціонарному лікуванні у психіатричному закладі, вивчивши висновок комісії лікарів-психіатрів, з якого слідує що ОСОБА_6 не в змозі задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечують її життєдіяльність, а також становить реальну небезпеку для себе та оточуючих, потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару, враховуючи стан ОСОБА_6, який є недієздатною та не в змозі надати усвідомлювану згоду на психіатричне лікування, та згоду опікуна на примусове лікування його підопічного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 слід примусово госпіталізувати до психіатричного закладу, а заяву представника Волинській обласній психіатричній лікарні № 1 м. Луцька задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 210, 282 ЦПК України, Законом України «Про психіатричну допомогу», суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву представника Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Надати дозвіл Волинській обласній психіатричній лікарні № 1 м. Луцька на подальше лікування у психіатричному закладі в примусовому порядку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, терміном до 6 (шести) місяців, який рахувати з моменту госпіталізації 10 год. 10 хв. 25 липня 2017 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_9

ОСОБА_10 ОСОБА_1

ОСОБА_2