Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/632/17 Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О.
Категорія 50 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом та просила стягнути із ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Зазначала, що проживала із відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу і вони мають спільну доньку. Відповідач ухиляється від надання допомоги на утримання дитини в добровільному порядку, тому дитина перебуває на її повному утриманні. Зазначає, що ОСОБА_2 офіційно працює Новоград-Волинському відділі поліції, інших стягнень за виконавчими документами та інших утриманців і осіб, які потребують його догляду, не має. Виходячи із наведеного, просила суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Заочним рішенням Новоград-Волинського районного суду Житомирської області від 23 березня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08.02.2017 року до повноліття дитини - 14.04.2033 року. Вирішено питання щодо відшкодування судових витрат. Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду зупинити та призначити судову-генетичну експертизу, оскільки вважає, що дитина може бути не його через наявність у нього певних хвороб.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У Постанові Верховного суду України по справі №6-143цс13 від 05.02.2014 року зазначено, що відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 XII (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частка заробітку(доходу) матері (батька), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2, про що свідчить актовий запис №200 від 24.04.2015 року, зазначений у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1, виданому ВДРАЦС по місту Новоград-Волинському реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області 24.04.2015 року (а.с.5).

Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні (а.с.6).

Відповідач проживає окремо, в добровільному порядку допомоги на доньку не надає, є працездатним та працює, отримує регулярно заробітну плату, інших дітей на утриманні немає.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з урахуванням положень ст.ст. 180, 182, 183 СК України (чинних на момент виникнення спірних правовідносин) , обґрунтовано поклав на відповідача обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліментів у 1/4 частці від його заробітку (доходу), але не менше , ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доводи відповідача про те, що він, можливо, не є батьком дитини, не можуть враховуватись при розгляді вказаної справи.

Так, відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на наведені норми процесуального закону, у даній справі підлягають до розгляду вимоги про стягнення аліментів.

Відповідач не звертався до суду із зустрічним позовом про виключення відомостей про нього, як батька, з актового запису про народження дитини. А саме у справах про оспорювання батьківства доводиться відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною.

Оскільки у свідоцтві про народження дитини ОСОБА_3 її батьком записаний відповідач, то суд обґрунтовано стягнув з нього аліменти на її утримання.

Суд апеляційної інстанції відмовив відповідачу у призначенні у цій справі судово-генетичної експертизи та зупинення провадження у справі, про що постановив відповідну ухвалу.

Проте, відповідач не позбавлений права оспорити своє батьківство, звернувшись до суду з окремим позовом.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі наданих та досліджених у судовому засіданні доказів, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317,319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: