Справа № 175/4349/16-ц
Провадження № 2/175/1787/16
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

(з а о ч н е)

20 червня 2017 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Реброва С.О.,

при секретарі Пренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

Позивач у судове засідання у судове засідання надав заяву у якій підтримав позов та просив вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача грошову суму на відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої в наслідок ДТП.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 31.10.2014 року між позивачем по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено довіреність на право керування транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ-21061», 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

24.06.2016 року близько 13:00 год. знаходячись за кермом вказаного автомобіля ОСОБА_1 рухався по головній дорозі п вул. Шосейна у м. Підгородне та в цей час, керуючи транспортним засобом «ДЕУ Ланос», державний номер АЕ1118CA рухався відповідач по справі - ОСОБА_2, який виїжджаючи з другорядної дороги (розв'язка віадука) на вул. Шосейну, не надав переваги у русі та скоїв ДТП з транспортним засобом позивача.

Зокрема, факт порушення дорожньо-транспортної пригоди був зафіксований адміністративним протоколом, складеним Сектором Дніпропетровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області, яким зазначено, що своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України, спричинив матеріальний збиток та механічні пошкодження. При цьому, винність відповідача у скоєному ДТП також підтверджується схемою місця дорожньо-транспортної події від 24 червня 2016 року, фото-таблицею з місця ДТП та відповідною постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2016 року (справа №201/10868/16-п), згідно якої відповідача визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у сумі 340,00 грн.

Так, згідно висновку №3926 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 29.07.2016 року (відповідно до заяви поданої 25.07.2016 року ОСОБА_1,) вартість матеріального збитку, нанесеного його автомобілю, становить 15200,64 грн. (п'ятнадцять тисяч двісті гривень шістдесят чотири копійки).

Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 18.07.2015 року між ДО УПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_1 укладено Поліс №А 1/5190227 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк якого спливав 17.07.2016 року.

Відповідно до п.22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової» відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Проте у позивача відсутня можливість надати докази щодо звернення відповідача до страхової компанії, у звязку з відсутністю спілкування та будь-якого контакту сторін між собою.

Разом з тим, згідно з ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, винуватець ДТП повинен сплатити лише різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а не повну суму спричиненої шкоди. Дана правова позиція підтверджена висновком Пленуму Вищого спеціалізованого суду України (п. 16) №4 з розгляду цивільних і кримінальних справі від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п. 4 Постанови).

Враховуючи ч2. ст. 1187, п 2.2 Правил дорожнього руху України, особою, відповідальною як за завдання шкоди автомобілю, так і за відшкодування є відповідач ОСОБА_2, оскільки саме він керував транспортним засобом.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України суд, за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Під збитками ст. 22 ЦК України передбачає витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У свою чергу ОСОБА_1, як потерпіла сторона, що має право на отримання страхового відшкодування, 24.06.2016 року подав до Публічного акціонерного товариства страхової компанії «СКАЙД» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а 30.06.2016 - заяву про страхове відшкодування в результаті ДТП та всі документи, що необхідні для визнання події страховим випадком.

Після надання висновку експертного дослідження, його копія та копія постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про визнання винним ОСОБА_2, 28.08.2016 року позивачем направлені до ПАТ СК «СКАЙД», але станом на теперішній час жодної відповіді зі страхової компанії на адресу позивача не надходило.

Статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених в страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Так, Пункт 9.1 статті 9 цього Закону передбачає, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, потерпілий вправі звернутися безпосередньо до страхувальника завдавача шкоди, відповідальної особи з вимогою про відшкодування різниць між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Крім того, за правилами п. 32.7 ст. 32 Закону, страховик не відшкодовує втрату товарної вартості пошкодженого майна. Отже відповідач має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика і втрату вартості автомобіля у разі її наявності.

Таким чином, у судовому засіданні знайшов свого підтвердження факт завдання матеріальної шкоди позивачу, тому його вимоги щодо відшкодування такої шкоди за рахунок відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди суд вважає їх також обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки він зазнав душевних страждань внаслідок протиправних дій відповідача.

Згідно ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючі наведені положення закону, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд зменшує розмір моральної шкоди позивачу до 2000,00 гривень, вважаючи, що у такому розмірі компенсація моральної шкоди буде відповідати понесеним моральним страждання позивача.

Відповідно до вимог ст.ст. 79,88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 551,20 грн., сплачена ним при подачі позову, а також на користь Держави недоплачену суму судового збору у розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212, 215, 214, 224 ЦПК України, ст.ст.14,41 Конституції України, ст.ст. 3, 11, 13-16, 23, 79, 88, 1166, 1187, 1188 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2) суму матеріальної шкоди у розмірі 15200,64 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2) суму витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 1300,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2) суму моральної шкоди у розмірі 2 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2) суму судового збору у розмірі 551,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Держави суму судового збору у розмірі 551,20 грн.

Іншу частину позовних вимог ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, а саме рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя С.О. Ребров