Справа № 521/2310/15-ц
Провадження №2/521/614/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Святецькій І. О.,

розглянувши у судовому засіданні заяву цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в якому просить суд витребувати у ОСОБА_3, вантажний автомобіль марки «VOLVO» 1999 р.в., державний номер НОМЕР_1; визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «VOLVO» 1999 р.в., державний номер НОМЕР_1; зняти автомобіль марки «VOLVO» 1999 р.в., державний номер НОМЕР_1 з державної реєстрації в МРЄВ ДАЇ ГУМВС України в Одеській області; Витребувати у ОСОБА_2 вантажний автомобіль марки «MAN» 1998 р.в., державний номер НОМЕР_2; визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобілю марки «MAN» 1998 р.в., державний номер НОМЕР_2; зняти автомобіль марки «MAN» 1998 р.в., державний номер НОМЕР_2 з державної реєстрації в МРЄВ ДАЇ ГУМВС України в Одеській області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з у червні 2014 року передала на зберігання громадянину ОСОБА_2, який є приватним автомобільним механіком та має автомобільну стоянку, два вантажних автомобілі: вантажний автомобіль марки «VOLVO» 1999 р.в., державний номер НОМЕР_1; вантажний автомобіль марки «MAN» 1998 р.в., державний номер НОМЕР_2. Дані автомобілі були передані відповідачу ОСОБА_2, близькому товаришу сина позивачки, якій пообіцяв за півціни тримати автомобілі у себе на стоянці до кінця року. Автомобілі були передані відповідачу по акту приймання-передачі від 30 червня 2014 року разом із технічними паспортами на них, знаходилися у приватному боксі, розташованому за адресою АДРЕСА_1. Необхідність у наданні технічних паспортів громадянин ОСОБА_2 пояснив, тим щоб у випадку будь-якої перевірки він міг показати Акт приймання-передачі та технічні паспорти, що ці автомобілі не вкрадені. За зберігання автомобілів вона заплатила ОСОБА_2 5000 гривень, що вбачається з акту приймання-передачі автомобілів. Далі позивачка вказує, що 20 січня 2015 року зателефонувала відповідачу, але він не відповів, і до теперішнього часу на зв'язок не виходить. На початку лютого 2015 року ОСОБА_1 за допомогою друзів з'ясувала, що вантажний автомобіль марки «VOLVO» 1999 р.в. був знятий з обліку 27.12.2014 року на підставі довідки-рахунку ВІА № 924923 від 26.12.2014 року виданій ТОВ «M.B.Л. Групп» та переоформлений на громадянина ОСОБА_3, вантажний автомобіль марки «MAN» 1998 р.в., був знятий з обліку 09.07.014 року та переоформлений на громадянина ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку № ВІА № 601310 виданої TOB «M.B.JI. Групп». Враховуючи той факт, що жодного автомобілю позивачка не продавала, довіреностей на представництво інтересів не видавала та не давала ніякої згоди на їх відчуження, дані автомобілі вибули із її власності без її то волі, а витребувати своє майно в іншому порядку не маю можливості так як місце їх знаходження невідоме, вона вимушена звернутися з наступним позовом до суду.

Позивачка ОСОБА_5 в судові засідання не з'являлася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судових засіданнях її інтереси представляв адвокат Форостенко О.О.

Представник ОСОБА_5 адвокат Форостенко О.О. в судові засідання призначені до розгляду на 31.01.2017 року, на 16.03.2017 року на 17.05.2017 року не з'являвся, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги своєї довірительки підтримує.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судові засідання не з'являлися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомляли.

Будучи присутньою в судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат Блажиєва О.О. категорично заперечувала проти задоволення позовних вимог пред'явлених до її довірителя ОСОБА_3, вказуючи що він є добросовісним набувачем, а угода купівлі-продажу вантажного автомобілю, укладена між ОСОБА_3 та продавцем відповідала всім вимогам діючого законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що 02 червня 2011 року ОСОБА_1 на підставі укладеного з представником усного договору на виконання вимог ст. 1007 ЦК України видала ОСОБА_2 довіреність якою уповноважила вчиняти від її імені будь-які дії, пов'язані з розпорядженням та експлуатацією щодо належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3, виданого РЕВ-9 при УДАЇ ГУ МВС України в Одеській області 28.09.2010 року, автомобілем марки «MAN» модель 19.293, тип ТЗ: вантажний фургон,1998 року випуску державний номер НОМЕР_2, що перебуває на обліку в РЕВ-9 при УДАЇ ГУ МВС України в Одеській області. Для цього йому надано право - представляти її інтереси в органах нотаріату, комісійних магазинах, органах Державтоінспекції,органах страхування, комісіях або будь-яких інших підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією, наданням в користування та відчуженням ТЗ, його переобладнанням (зміна типу та моделі ТЗ, кольору, зміна у встановленому порядку шасі (рами), двигуна кузова, номерних знаків, інших моделей), ремонтом, проходженням державного технічного огляду. Вказаною довіреністю надано право вчиняти також всі інші юридично значимі дії, пов'язані з цією довіреністю. Довіреність діяла до 02 червня 2014 року.

30 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складено Акт приймання-передачі на ремонт - зберігання автомобілів: марки «VOLVO» 1999 р.в., державний номер НОМЕР_1, та автомобілю марки «MAN» модель 19.293, тип ТЗ: вантажний фургон, 1998 року випуску державний номер НОМЕР_2. Термін зберігання автомобілю грудень 2014 року, за зберігання автомобілю отримав грошові кошти у сумі 5000 гривень.

Як вказує позивачка, дізнавшись про те, що автомобілі їй не належать вона одразу звернулася з позовом до суду. Враховуючи подані документи, суд приходить до висновку, що до правоохоронних органів із заявою про незаконне відчуження належного їй на праві власності рухомого майна ОСОБА_1 не зверталася ні до початку пред'явлення позову, ні після відкриття провадження по справі. В процесі судових засідань інтереси позивачки представляв - адвокат Форостенко О.О., якому роз'яснювалося право позивачки на звернення до поліції з заявою про скоєння злочину як мала б бути внесена до ЄДРДР, а правоохоронні органи мали б провести відповідну перевірку. Представник позивачки на роз'яснення суду не відреагував.

На підставі ухвали суду про витребування доказів, центром надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району підпорядкованого УДАЇ ГУМВС України в Одеській області за вихідним № 7/4 від 19.08.2015 року, суду надіслано документи, що стали підставами для перереєстрації транспортного засобу «VOLVO» 1999 р.в., державний номер НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3, зокрема: заява № 55405430 від 27.12.2014 року від імені ОСОБА_3 на адресу начальника (5104) ВРЕВ № 4 м. Білгород-Дністровський, в якій він просить перереєструвати транспортний засіб «VOLVO» 1999 р.в., державний номер НОМЕР_1 на нового власника на підставі довідки-рахунку; довідку-рахунок від 26.12.2014 року, видану ТОВ «М.В.Л. Групп», адреса ТОВ ««М.В.Л. Групп»: м. Рівне, вулиця Пухова, 83, з якої вбачається що ОСОБА_3, придбав автомобіль марки «VOLVO» 1999 р.в., державний номер НОМЕР_1; Акт технічного огляду ТЗ.

На виконання ухвали суду будь-яких документів, що стали підставою для перереєстрації транспортного засобу марки «MAN» модель 19.293, тип ТЗ: вантажний фургон,1998 року випуску державний номер НОМЕР_2 ім'я ОСОБА_2, суду не надіслано. Одночасно суд звертає увагу, що саме у позовній заяві вказується що вантажний автомобіль марки «VOLVO» 1999 р.в. був знятий з обліку 27.12.2014 року на підставі довідки-рахунку ВІА № 924923 від 26.12.2014 року виданій ТОВ «M.B.Л. Групп» та переоформлений на громадянина ОСОБА_3, вантажний автомобіль марки «MAN» 1998 р.в., був знятий з обліку 09.07.014 року та переоформлений на громадянина ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку № ВІА № 601310 виданої TOB «M.B.JI. Групп». Тобто позивачка при зверненні до суду мала інформацію щодо оформлення довідок-рахунків, проте суду вказані документи не надала, звідки їй відомо про укладення договорів купівлі-продажу належного їй рухомого майна суд не повідомила.

Стаття 215 ЦК України встановляє загальне правило проте, що правочин є недійсним у зв'язку з недодержанням в момент йог вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину передбачених ст. 203 ЦК України. Розглядаючи даний спір суд приймає до уваги, що відчуження транспортного засобу може бути проведено одним із таких способів: відчуження за цивільно-правовими договорами через нотаріуса, продаж через довідку-рахунок.

Документами, що знаходяться у матеріалах справи, підтверджується, що автомобіль марки «VOLVO» 1999 р.в., державний номер НОМЕР_1», було продано 26.12.2014 року через довідку-рахунок № 924923 від 26.12.2014 року. Як вбачається з акту технічного огляду ТЗ, складеному відповідно до Додатку 3 до Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення та видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, власником автомобілю «VOLVO» 1999 р.в., державний номер НОМЕР_1» є ОСОБА_3. На виконання ухвали суду від 29.06.2016 року по справі № 521/2310/15-ц територіальним сервісним центром № 5141 Регіонального сервісного Центру в Одеській області надано інформацію відповідно до якої,згідно бази даних АІС «Автомбіль» МВС України в Одеській області та національної автоматизованої інформаційної системи МВС України, стосовно транспортних засобів, які були зареєстровані на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, наступне: 1) 13.04.2010 року був зареєстрований вантажний автомобіль VOLVO FH 12, 1999 р.виг. н/з НОМЕР_1, шасі НОМЕР_4, який 27.12.2014 року перереєстрований на іншого власника; 2) 28.09.2010 року був зареєстрований вантажний автомобіль «MAN» модель 19.293, тип ТЗ: 1998 року випуску н/з НОМЕР_2, шасі НОМЕР_5, який 09.07.2014 року перереєстрований на іншого власника.

Таким чином, є підстави для визнання недійсним правочину - договору купівлі-продажу рухомого майна належного позивачці ОСОБА_1 - автомобілю ««VOLVO» 1999 р.в., державний номер НОМЕР_1», укладеного 26 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, також вбачаються підстави для визнання недійсним правочину - договору купівлі-продажу рухомого майна належного позивачці ОСОБА_1 - автомобілю марки «MAN» модель 19.293, тип ТЗ: 1998 року випуску н/з НОМЕР_2, шасі НОМЕР_5, який 09.07.2014 року перереєстрований на іншого власника - ОСОБА_2, на підставі довідки-рахунку № ВІА № 601310 виданої TOB «M.B.JI. Групп», оскільки ці правочини укладено ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_1 як власниці рухомого майна.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1029 від 29 вересня 2011 року внесені зміни до Правил дорожнього руху, а саме п.2.2. викладено в наступній редакції:» 2.2. Власник транспортного засобу, а також особа яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ.

Суд проаналізувавши фактичні обставини даної справи, прийнявши до уваги, що ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 технічні паспорти на автомобілі, наявність яких давала йому право на управління транспортними засобами, скориставшись переданими йому документами, уклав договори купівлі-продажу транспортних засобів з порушенням закону, а саме ст.241 ЦК уклавши правочини з перевищенням повноважень. В межах даної справи суд позбавлений можливості прийняти рішення про визнання угод недійсними, тому що такі вимоги ні позивачкою на її представником не заявлялися.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, «Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності». Право власності позивачки на автомобіль на цей час оспорюється і не визнається відповідачами.

Оскільки для відновлення майнових прав позивачки на рухоме майно, необхідно визнати за нею права власності на це майно, але такі вимоги ні позивачкою, ні її представником адвокатом Форостенко О.О. не заявлялися, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про витребування рухомого майна на користь ОСОБА_1, яка у порушення ст. 16 ЦК України звернулася до суду з позовом, в якому неправильно обрала спосіб захисту порушеного права.

Відповідно до п. 3 частини першої ст. 388 ЦК України, «1. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом».

Витребування автомобілів з володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_2 можливо шляхом: визнання за позивачкою права власності на автомобіль та зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 передати їй автомобілі.

Суд вважає, що встановлення цих обставин є достатньою підставою для того, щоб ОСОБА_1 мала право звернутися до суду в порядку цивільного судочинства за захистом порушених майнових прав на автомобіль з позовом до осіб, які незаконно користуються належним їй майном та мають можливість вчинити дії, пов'язані з його розпорядженням.

Суд вважає за необхідне роз'яснити позивачці, права якої порушені, що порушені права підлягають захисту шляхом визнання договору купівлі-продажу автомобілю недійсним, визнання права власності на автомобіль, та шляхом заявлення вже похідних вимог про витребування майна з чужого володіння. Позовні вимоги про визнання свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів недійсними та знятті автомобілів з державної реєстрації в МРЕВ ДАЇ ГУ УМВС України в Одеській області також не підлягають задоволенню, оскільки не конкретизовані, позивачем не вказано які саме Свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів вона просить визнати недійсними та з яких підстав. Вказані вимоги є похідними від заявлених вимог щодо витребування майна, тому суд відмовляючи у задоволенні позову про витребування майна, відмовляє і у задоволення позовних вимог і в іншій частині.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 369, 388, 392 ЦК України, ст.ст. 88, 209, 212, 213, 214, 215, 217, 218, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області на протязі десяти днів.

Особи, що приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні рішення мають право на його оскарження на протязі десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: