У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Закропивного О.В., Хопти С.Ф.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення суми; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання розписки недійсною, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_5 заборгованість за договором позики у розмірі 216 159 грн 91 коп.

Посилався на те, що 04 грудня 2013 року він надав відповідачу у борг 10 тис. доларів США, які останній згідно з наданою ним розпискою зобов'язався повернути за першою його вимогою.

29 липня 2015 року ним на адресу відповідача було направлено лист-вимогу про повернення суми боргу, який залишився без реагування.

Посилаючись на те, що відповідач не виконав зобов'язання за договором позики, просив позов задовольнити.

25 березня 2016 року ОСОБА_5 подав зустрічний позов, у якому просив визнати розписку про отримання у борг 10 тис. доларів США недійсною (нікчемною), посилаючись на те, що 04 грудня 2012 року не отримував від ОСОБА_4 жодних коштів, оскільки у нього не було такої потреби.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2016 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 24 січня 2017 року, первісний позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 216 159 грн 91 коп., що еквівалентно 10 тис. дол. США.

Зустрічний позов ОСОБА_5 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку (ст. 212 ЦПК України), виходив із доведеності факту отримання саме ОСОБА_5 позики у сумі 10 тис. доларів США та невиконання договору щодо її повернення.

Відмовляючи ОСОБА_5 у задоволенні зустрічного позову, суди виходили із його недоведеності.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій, при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують і зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта