АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Борисової О.В., Усика Г.І.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1, через свого представника, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм процесуального права просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву.

В обґрунтування апеляційної скарги, вказував, що суд першої інстанції незаконно відмовив у задоволенні заяви, не врахувавши належним чином договір про переведення боргу.

На думку апелянта, суд не прийняв до уваги положення ст.520 ЦК України, яке передбачає можливість заміни боржника у зобов'язанні.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив суд її задовольнити.

Представники позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Державний виконавець у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу, на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України, у його відсутності.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Справа № 757/6901/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7235/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Литвинова І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Як встановлено судом, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.04.2016 позов ТОВ Компанія «Фортуна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансової допомоги на зворотній основі задоволено та присуджено стягнути з останнього на користь ТОВ Компанія «Фортуна» заборгованість за договором про надання фінансової допомоги на зворотній основі в розмірі 65 058 900 грн. і витрати по сплаті судового збору в розмірі 975 883 грн. (т.1 а.с.71-72).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 16.12.2016 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що стягувач своєї згоди на заміну боржника не надавав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта про незаконність судового рішення, зокрема, у зв'язку із не врахуванням положення ст.520 ЦК України, яке передбачає можливість заміни боржника у зобов'язанні, виходячи з наступного.

Звернувшись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, ОСОБА_1 послався договір про переведення боргу від 01 березня 2017 року, відповідно до якого зобов'язання по договору про надання фінансової допомоги на зворотній основі від 26.05.2015 №1/265-Ф були переведені на ТОВ «Тектум-Про».

У зв'язку з зазначеним та наявністю виконавчого провадження по стягненню з нього заборгованості на користь ТОВ «Компанія «Фортуна», на думку заявника, необхідно замінити сторону виконавчого провадження новим боржником - ТОВ «Тектум-Про».

Проте, як правильно зазначив суд першої інстанції, для заміни боржника у зобов'язанні необхідною умовою є згода кредитора.

Так, відповідно до ст.520 ЦК України, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звернувшись до суду із вказаною заявою, ОСОБА_1 не надав суду доказів того, що ТОВ Компанія «Фортуна» надало йому згоду на переведення боргу.

Таким чином, суд першої інстанції правильно врахував положення ст.520 ЦК України та законно відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження

Враховуючи наведене, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року колегія суддів вважає такою, що постановлена з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухвали суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 317, 319 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді