Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

№ 610/648/17

№ 2/610/553/2017

м. Балаклія 19.07.2017 року

Балаклійський районний суд Харківської області -

головуючий: Стригуненко В.М.,

за участі

секретарів: Паточка А.М., Турченкової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

10.03.2017 року до суду надійшов позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому останній просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, укладеним 17.07.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на той час ЗАТ КБ «ПриватБанк») і ОСОБА_1, станом на 31.01.2017 року в сумі 15737,79 гривень, а також судові витрати.

Позов обґрунтований тим, що на підставі укладеного 17.07.2006 року договору (заяви) б/н відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 10000 гривень, в порядку та на умовах, встановлених заявою, умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою і тарифами банку (договір), із встановленими ним же порядком та строками погашенням кредиту, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Проте, відповідач порушила умови договору, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором.

Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності (а.с. 19).

Відповідач у судове засідання не з'явилась, просила розглянути справу за її відсутності та відмовити в позові. Надала письмові заперечення проти позову, обґрунтовуючи які вказала, що суми заборгованості, зазначені у доданому до позовної заяви первинному розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 31.01.2017р. та суми у наданому позивачем після її заяви про застосування позовної давності розрахунку заборгованості за період з 10.03.2017р. до 31.01.2017р. збігаються. Отже позивачем не було проведено перерахунок заборгованості, яка виникла за останні три роки. Перевірити правильність розрахунку заборгованості без спеціальних економічних знань неможливо. Призначення відповідної експертизи вона не бажає, оскільки позивач зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог (а.с. 116-117).

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

17.07.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на той час ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого після проведення 17.07.2009р. державної реєстрації змін є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») і ОСОБА_1 шляхом приєднання (ч. 1 ст. 634 ЦК України) укладений договір б/н, предметом якого стало надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 10000 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, в порядку та на умовах, визначених Договором - заявою, Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами банку; зі сплатою штрафів в розмірі 500 гривень+5% від суми позову в разі порушення строків погашення кредиту. Розмір кредитного ліміту встановлюється за рішенням банку, клієнт дає право банку в будь-який момент змінити його (п. 3.2., п. 3.3. Умов і Правил).

Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердила свою згоду, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами банку складає між нею і банком договір про надання банківських послуг (а.с. 6-12).

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною цього договору, передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Такі самі положення містить п. 1.1.7.12 нових Умов та правил надання банківських послуг, до яких відповідач приєдналася шляхом підписання відповідної анкети-заяви 30.01.2014 року (а.с. 49, 63-87).

За змістом п.п. 1.1.7.41, 1.1.7.42 Умов та правил надання банківських, до яких відповідач приєдналася 30.01.2014 року, даний договір діє без обмеження строку, та його дія припиняється після повного погашення клієнтом заборгованості перед банком за цим договором.

З повідомлення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» убачається, що згідно умов кредитного договору від 17.07.2006р. ОСОБА_1 отримала картки №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, термін дії останньої з яких - до останнього дня грудня 2017 року (а.с. 62).

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно доданого до позовної заяви розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за договором за період з 17.07.2006р. по 31.01.2017р. становить 15737,79 гривень, що складається із:

заборгованості за кредитом - 2003,13 гривень (сальдо поточної заборгованості за кредитом - 1908,51 гривень, сальдо простроченої заборгованості за кредитом - 94,62 гривень);

заборгованості по процентам за користування кредитом - 12509,05 гривень;

штрафів - 1225,61 гривень (у тому числі фіксована частина - 500 гривень, процентна складова - 725,61 гривень) (а.с. 4, 5).

В матеріалах справи міститься заява відповідача про застосування до позовних вимог позовної давності, в якій відповідач посилається на те, що видана їй 17.02.2006р. кредитна картка була дійсною до квітня 2012 року (а.с. 35-37).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давнiсть встановлюється тривалiстю в три роки.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Частиною 3 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається із частини 4 вищевказаної статті, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач заперечував проти застосування позовної давності, посилаючись на те, що строк дії перевипущеної згідно кредитного договору картки - до останнього дня грудня 2017 року, тому ним дотримано строк позовної давності при зверненні до суду (а.с. 59-61).

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суд вважає можливим застосувати позовну давність за заявою відповідача з огляду на те, що позивач довідався про порушення свого права після несплати відповідачем чергового платежу за договором. З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості убачається, що перше прострочення сплати відповідачем передбачених договором платежів відбулось у вересні 2006 року. Позов про стягнення заборгованості пред'явлено в березні 2017 року. Згідно цього ж розрахунку останнє внесення суми на погашення заборгованості за наданим кредитом відбулось 19.06.2014р.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 23.05.2017р. зобов'язано ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» протягом п'яти днів з дня отримання даної ухвали надати суду оформлені відповідно до правил діловодства завірені копії платіжних документів тощо на підтвердження внесення особисто ОСОБА_1 або уповноваженою нею особою (з наданням підтвердження повноважень) оплати за кредитним договором № б/н від 17.07.2006р., укладеним між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_1, а саме: за 13.03.2014р. в сумі 100 гривень, за 19.06.2014р. в сумі 100 гривень (а.с. 96).

Копію даної ухвали позивачем одержано 26.05.2017р. (а.с. 102), однак ухвалу не виконано, докази, які вимагає суд, не надано і не повідомлено суд про неможливість подати зазначені докази.

Таким чином, переривання строку позовної давності позивачем не доведено.

Тому суд розглядає позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в межах трирічного строку, що передував зверненню позивача із даним позовом до суду - за період з 10.03.2014р. по 31.01.2017р.

У наданому позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором за період з 10.03.2014р. по 31.01.2017р. (в межах строку позовної давності) зазначено таку ж суму заборгованості, як і в розрахунку за період з 17.07.2006р. по 31.01.2017р. - 15737,79 гривень, яку становлять ті ж самі складові (а.с. 114-115), що викликає сумніви з огляду на те, що попередній розрахунок складено за період близько 10 років 6 місяців, а другий за період близько 2 років 10 місяців.

Крім того, за змістом останнього розрахунку, на початок розрахункового періоду (станом на 10.03.2014р.) нараховано 5,18 гривень відсотків на залишок поточної заборгованості за кредитом, відсотків на залишок простроченої заборгованості за кредитом не було нараховано, а загальний залишок заборгованості за відсотками становить вже 71,91 гривень. З розрахунку незрозуміла формула, за якою було визначено суму заборгованості за договором, зокрема формула нарахування відсотків на поточну і на прострочену заборгованість, які є складовими заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Самостійно, за відсутності спеціальних познань, суд не зміг зробити коректний розрахунок заборгованості, а позивач цією можливістю не скористався.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, на засадах змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд виходить з принципів судочинства про змагальність судового процесу та ухвалення рішення судом лише на підставі доказів, наданих сторонами.

Відтак в позові необхідно відмовити в повному обсязі за недоведеністю заявлених вимог.

При цьому позивач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, з наданням обґрунтованого розрахунку заборгованості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-11, 60, 208-233 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Повністю відмовити в позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий В.М. Стригуненко