Провадження №2/523/1538/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2017 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

при секретарі Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та згідно з останньою заявою від 25.01.2017 року посилається на те, що з 2000 року у них виникли тяжкі життєві обставини, що значно ускладнили стосунки, також були суттєві розбіжності в поглядах на різні питання, у тому числі по питанню виховання спільної дитини. Регулярно виникали спори при яких був присутній їх син, що призвело до того, що він був змушений покинути спільне місце проживання та фактично почав проживати окремо від відповідачки. З 2006 року вони не проживають в одному приміщенні та, звісно, не підтримують стосунки, що притаманні чоловіку та жінці, які перебувають у шлюбі. З листопада 2006 року він мешкає в Сполучених Штатах Америки, відповідачка ж у свою чергу залишилася проживати в Україні. Станом на сьогодні та протягом вищевказаного строку, про наявність сімї в нормальному розумінні цього слова, нажаль, не може навіть йти мови. Шлюб носить формальний характер.

В судове засідання позивач не зявився, в своїх заявах, які надійшли до суду 20.02.2017 року та 06.03.2017 року просив розглядати справу в його відсутності, посилаючись на те, що більшість часу перебуває в Сполучених Штатах Америки (а.с.114-115,118).

Представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти позову і його обгрунтування та просила відмовити в задоволенні вимоги посилаючись на те, що вона не укладала шлюб з громадянином США ОСОБА_1, вона знаходиться у шлюбі з громадянином України ОСОБА_3. Позов було прийнято безпідставно і мав бути залишений без руху, оскільки може бути подано саме від імені громадянина України ОСОБА_3. З чоловіком ОСОБА_3 у них погіршилися стосунки з 2000 року через проблеми, які виникли у чоловіка, його звинувачували у вчинені правопорушень. В листопаді 2006 року ОСОБА_3 поїхав до хворої матері в США, залишився з отриманням захисту від переслідування. Вони спілкуються по скайпу через інтернет ресурси, він періодично приїздить до них, разом гуляють, проводять разом час. Син запросив батька на День свого народження. Вважає, що в них є подружнє життя, раніше якісь жінки телефонували їй, намагалися на неї вплинути, однак після її попереджень, жодних звернень від них не надходить.

Представник відповідача підтримала заперечення відповідачки та просила відмовити в задоволені позову.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 01.02.1991 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис №150 (а.с.107).

Від шлюбу у подружжя неповнолітніх дітей не має.

Судом зясовано, що в 2000 році через тяжкі життєві обставини між подружжям ускладнилися стосунки, виникли розбіжності в поглядах на різні питання. З листопада 2006 року, тобто більше 10 років, позивач постійно проживає в Сполучених Штатах Америки, де змінив прізвище на «Гінзбург» та отримав громадянство США. Шлюб існує формально.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка відповідач ОСОБА_2 вказувала на те, що останній раз вона бачилася з чоловіком на Дні народження сина, в травні 2017 року, на запрошенні якого саме вона наполягала. 26 вересня 2016 року чоловік також прилітав до м.Одеси і 28 вересня 2016 року вони були разом, потім поїхали до готелю і вона провела його на вокзал. Про розірвання шлюбу він нічого не говорив. Вона не вважала за необхідне особисто звертатися з приводу причини звернення з позовом про розірвання шлюбу.

Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з нормами ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи на окреме проживання з 2006 року, відсутність подружніх стосунків. Звернувшись до суду з заявою 28.09.2016 року, в наступному направив на адресу суду заяву про підтримання бажання розірвати шлюб і під час явки до суду 06.03.2017 року, ознайомившись з матеріалами справи, також від вимоги не відмовився.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, що шлюб існує формально, подружні відносини відсутні, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і доказані, а шлюб слід розірвати.

Керуючись ст.ст.10,11,58,60,64,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 01 лютого 1991 року, актовий запис № 150, вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, розірвати.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили направити Суворовському районному у м.Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: