У Х В А Л А
20 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,Лященко Н.П., Л.І. Охрімчук
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про виділення часток у праві на сумісне майно подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виключення майна з переліку спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 19 лютого 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 половину вартості автомобіля у розмірі 12 161 грн. 64 коп. у задоволенні решти зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 22 червня 2016 року рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 19 лютого 2015 року в частині відмови ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог про виділення у власність частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами скасовано, ухвалено нове. Визнано право власності ОСОБА_5 на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані у АДРЕСА_1

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення апеляційного суду залишено без змін.

ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2017 року з передбаченою пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставою неоднакового застосування судом касаційної інстанції статей 57, 60 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) у подібних правовідносинах.

На обґрунтування підстав перегляду зазначеного судового рішення, заявник посилається на ухвалу Верховного Суду України від 29 жовтня 2008 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16, 29 березня 2017 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Постановляючи ухвалу від 23 січня 2017 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позову, оскільки дійшов висновку, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, є спільним майном подружжя, що набуте за час шлюбу, виходячи з фактичних обставин справи та наданих сторонами доказів і тому, визнав за ОСОБА_5 право власності на частину спірного майна.

В ухвалі Верховного Суду України від 29 жовтня 2008 року наданій заявницею для порівняння, касаційний суд дійшов висновку, що спірне майно не є спільним майном подружжя, оскільки придбане після того як сторони перестали вести спільне господарство та проживати однією сім'єю, виходячи з фактичних обставин справи та наданих сторонами доказів.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2017 року наданій заявницею для порівняння, касаційний суд дійшов висновку, що спірне майно не є спільним майном подружжя, оскільки хоч і придбане в період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, виходячи з фактичних обставин справи та наданих сторонами доказів.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 березня 2017 року наданій заявницею для порівняння, касаційний суд дійшов висновку, що спірне майно не є спільним майном подружжя, оскільки спірний будинок набутий відповідачем у власність на підставі договору дарування, а тому є його особистою власністю, виходячи з фактичних обставин справи та наданих сторонами доказів.

Отже, у справі, яка переглядається, та у справах, на рішення в яких посилається заявник в обґрунтування своєї заяви про перегляд судового рішення, наявні різні фактичні обставини, встановленні судами при розгляді справ, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції частини четвертої статей 57, 60 СК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску вказаної вище справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виключення майна з переліку спільного майна подружжя за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко