Справа № 754/9980/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

27 липня 2017 року Суд Деснянського району м. Києва в складі:

Головуючого - судді - Галась І.А.

при секретарі - Ленській Т., Грей О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про внесення виправлень у виконавчі документи та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання,-

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду міста Києва 13.11.2015 року звернувся позивач ОСОБА_1 з заявою про внесення виправлень у виконавчі листи та поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчих листів №2-3802/13 виданих на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16.12.2013 року по цивільній справі за його позовними вимогами до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок залиття.

Вимоги заяви мотивує тим, що Деснянським районним судом м. Києва 02.11.2015 року на його виконання було видано виконавчі листи №2-3802/13 р. Вказані виконавчі листи не містять ідентифікаційні номери боржників.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 березня 2016 року ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 30 листопада 2015 року про задоволення вимог вищевказаної заяви було скасовано, питання передано на новий судовий розгляд. Підставою скасування ухвали стало порушення судом ст..74,76 ЦПК України в частині неналежного повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав і просив поновити строки подання виконавчих листів до виконання. Додатково пояснив, що відповідачі навмисно затягували розгляд справи і саме тривалий розгляд справи в апеляційному та касаційному провадження призвів до пропуску ним строку.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість. Додатково пояснив, що позивачем були пропущені всі розумні строки звернення до суду і протягом тривалого строку не надані причини пропуску строку. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини просив в задоволенні вимог заяви відмовити.

Відповідач ОСОБА_6 протягом судового розгляду проти задоволення заяви заперечував. В судове засідання 27 липня 2017 року не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_4 в судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації. Поштові конверти повернуті органами Укрпошти з поміткою «за закінченням терміну зберігання».

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана добросовісно користуватись належним її процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 т. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення заяви за відсутності ОСОБА_4, ОСОБА_3

Дослідивши письмові матеріали справи, судом було встановлено наступне.

16.12.2013 року Деснянським районним судом м. Києва було ухвалено рішення, яким з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 було стягнуто матеріальну та моральну шкоду, спричинену внаслідок залиття його квартири.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2014 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Справа була повернута до Деснянського районного суду міста Києва 10 червня 2014 року.

12 червня 2014 року справа була направлена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України від 23.10.2014 року закрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та інш. про відшкодування шкоди.

25 листопада 2014 року справу повернуто до суду першої інстанції.

02 листопада 2015 року видані виконавчі листи на примусове виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16.12.2013 року та строк пред'явлення виконавчих документів був визначений до 22.05.2015 року.

Судом було проведено перевірку дати отримання позивачем виконавчих листів. Судом були оглянуті журнали обліку виконавчих документів, виданих судом по цивільним/адміністративним справам за період часу з 2013 по 2015 роки - запису про отримання ОСОБА_1 виконавчих листів виявлено не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час видачі виконавчих листів), виконавчі листі можуть бути пред'явленні до виконання протягом трьох років.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що стягувач, який пропустив строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ, або до суду за місцем виконання.

За положеннями ч.1 ст.371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поважними за змістом вказаної норми процесуального права визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

З урахуванням даних обставин та враховуючи факт невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, що є неприпустимим, в силу вимог закону, суд вважає, що стягувачем пропущено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання з об'єктивних причин, які є поважними, а відтак існують законні підстави для поновлення пропущеного строку.

Водночас, також слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст.6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п.1 ст.6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975 п. 36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29.07.1998, п. 37).

Аналізуючи все вище викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви в повному обсязі.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 369, 371 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Внести виправлення у виконавчі листи №2-3802/2013 р. видані Деснянським районним судом м. Києва на виконання рішення суду від 16.12.2013 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок залиття, - зазначивши ідентифікаційний номер ОСОБА_2 - НОМЕР_1, ОСОБА_3 - НОМЕР_2, ОСОБА_4 - НОМЕР_3.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчих листів №2-3802/2013 року по справі №2-3802/13 на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16.12.2013 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок залиття.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Деснянський районний суд м. Києва на протязі п'яти днів з дня проголошення , - апеляційної скарги.

Суддя: