Ухвала

іменем україни

12 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

КарпенкоС.О., Мостової Г.І.,

за участю представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю-фірма «Пульхім» до ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю-фірма «Пульхім» на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю-фірма «Пульхім» (далі - ТОВ-фірма «Пульхім») звернулося до суду із позовом, в якому просить витребувати із чужого незаконного володіння майно, а саме: ангар № АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Посилалося на те, що у 30 вересня 2013 року між ТОВ-фірмою «Пульхім» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Поліхім» (далі - ТОВ «Поліхім») було укладено договір купівлі-продажу № 30-09/1, у відповідності до якого позивач придбав нерухоме майно, а саме: ангар № АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу спірного майна було укладено в простій письмовій формі. Нотаріально договір купівлі-продажу спірного майна не посвідчувався.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 21 квітня 2016 року рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 лютого 2016 рокузалишено без змін.

У касаційній скарзі представник ТОВ-фірми «Пульхім» - Дяденчук А.І. просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодися суд апеляційної інстанції, виходив із того що відповідачем правомірно набуто право власності на спірне майно.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є власником будівлі матеріального складу, ангару АДРЕСА_1

Право власності ОСОБА_3 на вказаний ангар виникло на підставі акта про передання права власності на куплене нерухоме майно від 19 вересня 2014 року і протоколу № 1 про проведення торгів від 19 вересня 2014 року та підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13 лютого 2015 року, індексний номер витягу: 33599249, а також свідоцтвом про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, посвідченим приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області Банацькою Л.І. від 13 лютого 2015 року, яке зареєстровано в реєстрі за № 56 (а. с. 50, 51).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 30 вересня 2013 року № 30-09/1 ТОВ-фірма «Поліхім» (продавець) продала ТОВ-фірмі «Пульхім» (покупець) за ціною 40 000 грн ангар АДРЕСА_1

Судами встановлено, що жодних правовстановлюючих документів, які б підтверджували перебування спірного майна у власності ТОВ-фірма «Поліхім» матеріали справи не містять.

У позовній заяві ТОВ-фірма «Пульхім» посилається на незаконність включення спірного ангару до ліквідаційного балансу ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» та реалізації його з прилюдних торгів, які було проведено 19 вересня 2014 року, оскільки саме вона є власником спірного майна.

Однак, позивачем, у встановленому законом порядку, не оскаржено включення спірного ангару до ліквідаційного балансу ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів», з позовом про визнання прилюдних торгів недійсними позивач не звертався.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Підстав для витребування майна від відповідача в порядку, встановленому ст. 388 ЦК України судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ураховуючи наведене, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшли правильного висновку, що відповідач - ОСОБА_3 правомірно набув право власності на спірне майно, а саме будівлю матеріального складу, ангару АДРЕСА_1

Докази та обставини, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої та апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 336 ЦПК України за наслідками розгляду касаційної скарги на рішення суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю-фірма «Пульхім» відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко Г.І. Мостова