Провадження № 2/760/6874/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ заочне /

04 липня 2017 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Хілюк І.О.

представника позивача- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить встановити порядок користування двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 виділивши їй в особисте користування житлову кімнату площею 11, 5 кв.м. та суміжну з нею вбудовану шафу площею 2,2 кв.м. та виділити в користування відповідачу житлову кімнату розміром 17,4 кв.м. та балкон площею 0,8 кв.м. Залишити в спільному користуванні - кухню, площею 5,8 кв.м., ванну кімнату площею 2,9 кв.м., коридор площею 2,9 кв.м. та передпокій площею 1,8 кв.м.

Посилається в позові на те, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 10 квітня 2009 року вона разом з матір'ю ОСОБА_4. та братом - відповідачем у справі отримали у власність квартиру АДРЕСА_1.

Після смерті матері вони з братом успадкували належну матері частку в рівних частках та стали власниками по ? частині квартири.

В квартирі проживають вона з донькою та відповідач з сім»єю.

Вона користується житловою кімнатою площею 11, 5 кв.м. та суміжну з нею вбудованою шафою площею 2,2 кв.м., а відповідач житловою кімнатою розміром 17,4 кв.м. та балконом площею 0,8 кв.м.

В загальному користуванні перебуває кухня, ванна кімната, коридор та передпокій.

Зазначає, що між нею та відповідачем виникають конфлікти з приводу оплати послуг за комунальні платежі, що проявляється у привласненні відповідачем грошових коштів, які були нею надані на оплату зазначених послуг, що призвело до виникнення заборгованості.

Виходячи з того, що з 2016 року між нею та відповідачем, і його дружиною постійно виникають конфлікти з приводу користування вказаною квартирою, просить задовольнити позов.

ВПредставник позивача в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач до суду не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Судові повістки, що направлялися на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв»язку з закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п.п.4,5 ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою направляється поштою рекомендованим листом за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивачки, виходячи з наступного.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. ст. 317, 319 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

В ст. ст. 355, 356, 358 ЦК України зазначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 10 квітня 2009 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 червня 2016 року сторони є співвласниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частках.

/ а. с.5 - 6 /

З Технічного паспорта на квартиру, виготовленого 05 грудня 2012 року, вбачається, що квартира складається з двох кімнат жилою площею 29,9 кв.м., у тому числі: 1-а кімната розміром 17,4 кв.м., 2-а кімната - 11,5 кв.м.

Тобто, частка кожного співвласника в розмірі жилих приміщень квартири становить 14, 95 кв.м.

З плану квартири вбачається і це підтверджується поясненнями представника позивачки, кімната розміром 17,4 кв. м. є прохідною, а інша кімната 11,5 кв.м - запрохідною.

/ а. с. 11 - 13 /

Представник позивачки також пояснила, що між сторонами склався порядок користування квартирою, згідно з яким позивачка користується кімнату площею 11, 5 кв.м. та суміжну з нею вбудовану шафу площею 2,2 кв.м. , а відповідач кімнатою розміром 17,4 кв.м. та балкон площею 0,8 кв.м.

Тобто жила кімната, якою користується позивачка, є дещо меншою від її частки.

В п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року « Про судову практику в справах за позовами про захист права власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі приміщення та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Таким чином, порядок користування жилими приміщеннями у квартирі, яка належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення є відособленими та за розміром відповідають часткам цих осіб у квартирі.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові № 6-12 цс13 від 03 квітня 2013 року, яка з точки зору ст.360-7 ЦПК України, є обов»язковою для суду, ст.358 ЦК України регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності.

Зокрема при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку, виходячи із його частки в праві спільної власності на будинок.

Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

При вирішенні спору суд також враховує наступне.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.

Відповідач, належно повідомлений про час розгляду справи, своїм правом не скористався, проти вимог позивача заперечень не подав і приведені нею в позові обставини не спростував.

За таких обставин суд вважає доведеними приведені в позові обставини та приходить до висновку про його задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Виходячи з цього з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 640, 00 гр. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 15, 16, ч.1 ст.20, 316, ч.1 ст.317, ч.1 ст.319, ч.ч.1,2 ст.321, 356, 358, 391 ЦК України, ст. ст. 3,4,10,11,57-60, 88,209,212-215,218,224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1.

Виділити в користування ОСОБА_2 житлову кімнату розміром 11,5 кв.м. та суміжну з нею вбудовану шафу площею 2,2 кв.м.

Виділити в користування ОСОБА_3 житлову кімнату розміром 17,4 кв.м. та балкон площею 0,8 кв.м.

Місця загального користування - кухню, площею 5,8 кв.м., ванну кімнату площею 2,9 кв.м., коридор площею 2,9 кв.м. та передпокій площею 1,8 кв.м. залишити в спільному користуванні співвласників.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 551, 20 гр. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку

для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя