печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2017 року суддя Печерського районного суду м. Києва Васильєва Н.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Судової влади України, Президента України ОСОБА_7., Генеральної прокуратури України по визначенню істинної причини інвалідності і визначенні причини хронічного розладу психіки, що подано у відповідності з частиною 2 статті 32 КПК України, -

встановив:

До Печерського районного суду м. Києва надійшла вищезазначена позовна заява ОСОБА_1 до Судової влади України, Президента України ОСОБА_7., Генеральної прокуратури України по визначенню істинної причини інвалідності і визначенні причини хронічного розладу психіки, що подано у відповідності з частиною 2 статті 32 КПК України.

За правилом ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, встановленим Цивільним процесуальних кодексом.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя вважає, що заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, тому, в порядку ст.121 ЦПК України, її слід залишити без руху для виправлення недоліків.

Так, згідно ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

В порушення наведених положень позивач вказує відповідачами Судову владу України, Президента України ОСОБА_7., Генеральну прокуратуру України не вказуючи при цьому адресу проживання або ж місцезнаходження відповідачів.

У відповідності до вимог ст. 119 ч. 2 п.п. 3, 4, 5, 6 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, ціну позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, однак, позивачем вказані вимоги не виконані.

Варто зазначити, що зміст позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України) - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду, і має суттєве значення при розгляді справи, відповідно вимагає чітко визначеного формулювання із вказівкою на повне ім'я (найменування) як позивача, так і відповідача.

Разом з тим, відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Так, у прохальній частині позивач просить:

- призначити комплексну медикопсихіатричну експертизу, що по суті не є позовною вимогою, а клопотанням, яке подається окремим процесуальним документом;

- визнати причину його хвороби, як державне каліцтво і зобов'язати Пенсійний фонд України видати відповідне посвідчення, проте серед визначеного кола відповідачів Пенсійний фонд України відсутній;

- стягнути з Державного бюджету України на його користь середню заробітну плату газоелектрозваоювальника п'ятого розряду за вимушений прогул з 07.07.2000 по день виплати відповідно до ч. 5 статті 235 КЗпП України, проте знову ж таки серед визначеного кола відповідачів, особа, яка відповідає за стягнення коштів з державного бюджету відсутня;

- зобов'язати Генеральну прокуратуру України розпочати досудове розслідування кримінальних проваджень № 0000878 та № 0000879 у відповідності до ст. 214 КПК України, проте вказана вимога не може бути предметом розгляду в порядку цивільного провадження, а як це і вказує позивач має бути розглянуто відповідно до вимог КПК України;

- рекомендувати Генеральному прокурору України Луценку Ю.В. ініціювати питання про зняття депутатської недоторканості з народного депутата Верховної Ради України ОСОБА_6 та ініціювати зняття імунітету недоторканості процедури імпічменту Президента України ОСОБА_7., у зв'язку з державною зрадою та притягнути вказаних осіб до відповідальності.

З викладеного вбачається, що позовні вимоги не відповідають визначеному позивачем складу сторін, а тому позивачу необхідно уточнити коло відповідачів відповідно до заявлених вимог, вказати повне найменування відповідачів, адресу проживання або перебування відповідачів, або місце їх реєстрації та одночасно конкретизувати спосіб захисту його цивільного права, відповідно до положень ст. ст. 15, 16 ЦК України, оскільки його вимоги є не чіткими, так як вбачається з заяви розглядаються за правилами різного судочинства, що також унеможливлює відкриття провадження та потребує уточнення, а тому позовну заяву слід викласти у новій редакції, та надати у рівній кількості для всіх учасників процесу.

Звертається увага позивача на те, що прохальна частина має особливо важливе значення при розгляді справи з огляду на застосування принципу диспозитивності розгляду, оскільки є тією формою захисту, яку просить позивач у суду, тому вона має бути чітко та конкретизовано сформульовано, уникаючи загальних тез.

У відповідності до вимог ст. 119 ч. 2 п.п. 3, 5, 6 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, однак, позивачем вказані вимоги не виконані.

Як вбачається, в тексті позовної заяви міститься вимога про забезпечення доказів.

Додатково роз'яснюємо, що відповідно до ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів в якому має бути зазначено: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами, обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим.

Частиною 6 ст. 119 ЦПК України передбачено зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Таким чином, вказані обставини є перешкодою для відкриття провадження у цивільній справі, а позовна заява підлягає залишенню без руху, про що повідомляється позивач і йому надається строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 5 (п'яти) днів з дня отримання ним ухвали.

У разі не виконання вимог ухвали у визначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121, 210, 288, 293 ЦПК України, суддя, -

Ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Судової влади України, Президента України ОСОБА_7., Генеральної прокуратури України по визначенню істинної причини інвалідності і визначенні причини хронічного розладу психіки, що подано у відповідності з частиною 2 статті 32 КПК України - залишити без руху та надати час протягом п'яти днів з дня отримання ухвали для виправлення вказаних судом недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: