Ухвала

іменем україни

29 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скормаг-Сервіс» про зобов'язання здійснити гарантійний ремонт, стягнення неустойки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 20 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, який під час розгляду справи уточнив, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що має у власності ноутбук «Lenovo E10-30», серійний номер SUB02977796, гарантія на який згідно з гарантійним паспортом розповсюджується на термін 12 місяців, а саме з 26 листопада 2014 року по 26 листопада 2015 року.

Оскільки 28 листопада 2015 року сервісний центр Товариства з обмеженою відповідальністю «Скормаг-Сервіс» (далі - ТОВ «Скормаг-Сервіс») замінив клавіатуру ноутбука у зв'язку з її несправністю, проте усупереч вимогам закону не продовжив гарантію на 12 місяців, а 13 травня 2016 року відмовив у виконанні ще одного її гарантійного ремонту, позивач на підставі ст. ст. 675, 676 ЦК України, ст. ст. 8, 9, 16, 17, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. п. 35, 42 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів просив визнати дії ТОВ «Скормаг-Сервіс» незаконними і зобов'язати відповідача виконати належний гарантійний ремонт зазначеного ноутбука, а також стягнути на його користь неустойку у розмірі 690 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2016 року позов задоволено.

Зобов'язано ТОВ «Скормаг-Сервіс» здійснити гарантійний ремонт ноутбука «Lenovo E10-30», серійний номер SUB02977796 (клавіатури), який належить ОСОБА_4

Стягнуто з ТОВ «Скормаг-Сервіс» на користь ОСОБА_4 690 грн неустойки, а на користь держави - судовий збір за вимоги немайнового і майнового характеру по 551 грн 20 коп. за кожну вимогу.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 20 грудня 2016 року скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено у повному обсязі.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відмовляючи в задоволенні указаного позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212, 303, 304 ЦПК України, а також встановивши обставини справи, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості позовних вимог, пред'явлених до ТОВ «Скормаг-Сервіс».

На підставі зібраних у справі доказів суд правильно виходив із того, що відповідач ТОВ «Скормаг-Сервіс» не є ні продавцем, ні виробником ноутбука, а лише здійснив його гарантійний ремонт на підставі контракту № ULN67 про сервісне обслуговування товарів «Lenovo», укладеного 01 серпня 2013 року між ТОВ «МТІ» (замовник) та ТОВ «Скормаг-Сервіс» (виконавець), відповідно до якого замовник замовляє, а виконавець виконує передбачені даним контрактом дії з сервісного обслуговування (сервісу) товарів марки «Lenovo», визначені в додатку до контракту.

При цьому суд установив, що згідно із вказаним контрактом виконавець зобов'язався безкоштовно для споживача забезпечувати необхідний гарантійний ремонт усіх товарів, в межах гарантійного строку, при пред'явленні споживачем належним чином заповненого гарантійного талону й відповідно до вимог нормативних документів; ремонтувати і обслуговувати несправні товари, на які не поширюється гарантія, в якості платної послуги (п. п. 2.2-2.3 контракту).

Також установлено, що за змістом указаного контракту ТОВ «Скормаг-Сервіс» виконує гарантійні ремонти на замовлення і за рахунок ТОВ «МТІ», статус якого по відношенню до виробника продукції «Lenovo» в контракті не визначений.

У п. 10.1 контракту передбачено, що сторони є незалежними контрагентами і ніщо в цьому контракті не дає виконавцю (ТОВ «Скормаг-Сервіс») право рахуватися чи оголошувати себе агентом чи представником «Lenovo», діяти чи приймати на себе будь-які зобов'язання від імені «Lenovo».

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд обґрунтовано вважав, що, надаючи гарантію позивачу на придбаний товар - ноутбук «Lenovo E10-30», продавець чітко зазначив про те, що її зміст залежить від сервісної політики (умов гарантії) виробника чи постачальника продукції, а тому в разі незгоди позивача із такими умовами, у тому числі з мотивів їх невідповідності закону в частині порядку обчислення (продовження) гарантійних строків у випадку заміни комплектуючої, останній відповідно до ст. ст. 3, 15 ЦПК України повинен звертатися з відповідними вимогами саме до продавця або виробника.

Також апеляційний суд правильно врахував, що позивач не довів належними і допустимими доказами, що сервісна політика виробника, залежно від якої, як зазначено в гарантійному талоні, надано гарантію продавцем, передбачає проведення безкоштовного гарантійного обслуговування за межами гарантійного строку в 12 місяців. Крім того, відповідач як сервісний центр не вносив відміток про продовження гарантійного строку основного виробу, оскільки наданий продавцем гарантійний талон цього не передбачає й у нього відсутні такі повноваження від виробника.

Разом із тим апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог про визнання незаконними дій ТОВ «Скормаг-Сервіс» щодо непроведення за його заявою експертизи ноутбука, зазначивши, що відповідач не є ні продавцем, ні виробником ноутбука чи представником будь-кого з них, не отримував від відповідача плати за свої послуги, а тому не був зобов'язаний організовувати чи проводити експертизу за свій рахунок, про що повідомив споживача. Крім того, в заяві йдеться про експертизу саме ноутбука, тобто товару, а не якості його ремонту, здійсненого відповідачем.

За таких обставин правильним є висновок апеляційного суду про відмову в задоволенні указаного позову із підстав недоведеності факту порушення відповідачем прав позивача.

Наведені в касаційній скарзі доводи про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, а саме: ч. 5 ст. 6 та ч. 1 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів»; п. 38 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року № 506, та незастосування наступних норм: ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»; п. п. 3, 6, 35, 42 указаного Порядку; ч. 4 ст. 676 ЦК України; ч. 1 ст. 7, п. 4 ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», є помилковими, спростовуються установленими судом достатньо повно обставинами справи, на підставі яких апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги щодо фактичних обставин справи зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г.Іваненко

А.В.Маляренко