Справа № 308/3908/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 липня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів БИСАГИ Т.Ю., ДЖУГИ С.Д.

при секретарі СОЧЦІ І.І.

за участю представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договору поруки припиненим, за апеляційною скаргою ПАТ «Універсал Банк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 5 жовтня 2016 року, -

встановила:

28.03.2014 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Банк Універсальний» про визнання договору поруки припиненим, у подальшому уточнював підстави позову та остаточно мотивував його наступним. 21.06.2007 Відкрите акціонерне товариство «Банк Універсальний», найменування якого 08.07.2009 було змінено на «Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»», і ОСОБА_1 уклали договір поруки № 06/998П-07, за умовами якого позивач поручився перед банком відповідати за порушення зобовязань позичальником ОСОБА_3, що випливають із кредитного договору від 21.06.2007 № 06/997К-07, зокрема, щодо повернення до 20.06.2037 кредиту в сумі 75000,00 дол. США.

За правилами, встановленими ст. 559 ч. 4 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки; у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя; якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Умови договору поруки передбачають настання відповідальності поручителя у разі, якщо боржник не виконує належним чином свої грошові зобовязання перед кредитором, водночас у договорі зазначено, що його дія закінчується належним виконанням зобовязань за кредитним договором позичальником (п. 12). Тобто, у договорі не встановлено строк припинення поруки в розумінні ст.ст. 251, 252, ст. 559 ч. 4 ЦК України, тому підлягають застосуванню правила, встановлені ст. 559 ч. 4 ЦК України, згідно із якими вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням.

Як випливає з розрахунку заборгованості позичальника за кредитним договором, борг виник з 10.12.2012, тому вимогу шляхом подачі до суду відповідного позову про погашення боргу кредитору належало предявити до кінця червня 2013, утім, такої належної вимоги (позову) не було предявлено. Вимогу про погашення боргу банк направляв позивачу лише 03.12.2013. Строк поруки є преклюзивним, тож непредявлення кредитором позову до поручителя у встановлений строк має наслідком припинення поруки, а із цим і втрату кредитором підстав для вимоги боргу з поручителя.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив визнати договір поруки від 21.06.2007 № 06/998П-07, укладений ним із ПАТ «Банк Універсальний», припиненим.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 05.10.2016, із урахуванням ухвали цього ж суду від 26.12.2016 про виправлення описки в рішенні суду, позов задоволено, визнано припиненою поруку за кредитним договором від 21.06.2007 № 06/997К-07, укладеним між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», договір поруки № 06/998П-07 від 21.06.2007 року, стягнуто з ПАТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 229,41 грн.

Відповідач ПАТ «Універсал Банк» ставить в апеляції питання про скасування рішення суду як незаконного та необґрунтованого із відмовою в позові. Вказує на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне зясування обставин, що в сукупності призвело до хибних висновків. Сторона зазначає, зокрема, що банк 21.01.2014 предявив позов до ОСОБА_3 і ОСОБА_1 про солідарне стягнення боргу, тому з урахуванням строку виконання зобовязань за кредитним договором вимога до поручителя предявлена своєчасно. Позивач увів суд в оману, оскільки не повідомив про існування додаткових угод до кредитного договору та договору поруки, що укладалися внаслідок неможливості виконання позичальником своїх зобовязань, цими угодами встановлювалися інші умови виконання зобовязань, в т.ч., змінювалася відсоткова ставка за кредитом, відповідним чином змінювалися і умови поруки. Всі зміни у регулюванні спірних правовідносин відбувалися за згодою поручителя.

У письмових запереченнях на апеляцію позивач ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, вказує на її необґрунтованість, просить скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Зазначає, зокрема, що посилання відповідача на укладання додаткових договорів поруки безпідставне, позаяк це нові договори поруки та нові зобовязання, які не мають правового значення в справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, який апеляцію не визнав, розглянувши справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із припинення поруки з підстави, передбаченої ст. 559 ч. 1 ЦК України (зміна зобовязання та збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди). Однак, погодитись із таким рішенням не можна, оскільки суд припустився помилки в застосуванні норм матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, та порушив норми процесуального права.

Встановлено, що Відкрите акціонерне товариство «Банк Універсальний», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», за кредитним договором від 21.06.2007 № 06/997К-07 надало ОСОБА_3 кредит у сумі 75000,00 дол. США зі сплатою за нього 12,45% річних та кінцевою датою повернення коштів 20.06.2037 (а.с. 4-5 та ін.).

На забезпечення виконання позичальником ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором банк 21.06.2007 уклав зі ОСОБА_1 договір поруки № 06/998П-07 (а.с. 6), відповідно до якого поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором і зобовязався солідарно із ним відповідати перед кредитором у повному обсязі за порушення (невиконання) зобовязань боржником, з умовами кредитного договору поручитель ознайомлений (зокрема, п.п. 1.-5. договору поруки). Сторони договору не передбачили в ньому відмінного від установленого законом строку дії поруки та встановили, що договір діє до повного виконання зобовязань по кредитному договору боржником чи поручителем (п. 12.).

З матеріалів справи вбачається і ніким не заперечується, що на момент укладання договору поруки прізвище, імя і по-батькові поручителя було «Свір Сергій Володимирович», відповідно до паспорта громадянина України серії ВР № 402692, виданого Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області 27.02.2010, прізвище, імя і по-батькові поручителя зазначається як «Свірь Сергій Володимирович» (а.с. 214).

За приписами ЦК України щодо зобовязань та їх забезпечення в редакції, чинній на час виникнення відповідних юридичних фактів, цивільні права та обовязки, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, порукою; позичальник зобовязаний повернути борг кредитору, а останній вправі вимагати з боржника і поручителя, які відповідають перед ним як солідарні боржники, стягнення боргу, за відповідних умов достроково; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання (ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 541, 543, 546, 553, 554, 611, 612, 614, 622-625, 629, ст. 1050 ч. 2, ст. 1054).

Порука припиняється, зокрема: із припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності (ст. 559 ч. 1 ЦК України); після закінчення строку, встановленого в договорі поруки; у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя; якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (ст. 559 ч. 4 ЦК України).

На час розгляду позову ОСОБА_1 судом першої інстанції у справі була наявна копія позовної заяви ПАТ «Універсал Банк», якою той 21.01.2014 в Ужгородському міськрайонному суді предявив вимоги про стягнення солідарно зі ОСОБА_3 і ОСОБА_1 боргу за кредитним договором від 21.06.2007 № 06/997К-07 у розмірі 733896,88 грн (а.с. 70-73). Зі змісту заяви банку випливає, що у 2009-2012 рр. укладалися додаткові угоди до кредитного договору від 21.06.2007 № 06/997К-07, додаткові угоди до договору поруки від 21.06.2007 № 06/998П-07 і нові договори поруки, на які є відповідні посилання. У справі, що розглядається, банк вказував на своєчасне, в межах строку дії поруки предявлення вимоги до поручителя. Втім, суд першої інстанції дійсні обставини щодо врегулювання спірних правовідносин між кредитором, боржником і поручителем у контексті неодноразової зміни зобовязань не зясовував і не встановив, відповідні доводи сторін не перевірив.

Наявними на час апеляційного розгляду справи документами підтверджується, зокрема, що:

26.02.2009 кредитор і поручитель уклали додаткову угоду до договору поруки від 21.06.2007 № 06/998П-07, якою змінили умови поруки у звязку зі зміною умов кредитного договору від 21.06.2007 № 06/997К-07, у т.ч., щодо базової процентної ставки у 5,1% річних, базової підвищеної процентної ставки у 15,3% річних, яка застосовується до простроченого боргу за кредитом, порядку сплати процентів у певні визначені періоди часу, збільшення у певні періоди базової процентної ставки на 9,42% річних, на 7,85% річних, на 12,95% річних, застосування базової підвищеної процентної ставки збільшеної на 28,26% річних, на 23,55% річних, на 38,85% річних при порушенні грошових зобовязань боржником тощо, додаткова угода підписана поручителем без будь-яких застережень і є невідємною частиною договору поруки (а.с. 181-184);

02.02.2010 кредитор і поручитель уклали додаткову угоду до договору поруки від 21.06.2007 № 06/998П-07, якою змінили умови поруки у звязку зі зміною умов кредитного договору від 21.06.2007 № 06/997К-07, у т.ч., щодо базової процентної ставки у 3,33% річних, базової підвищеної процентної ставки у 11,33% річних, яка застосовується до простроченого боргу за кредитом, порядку сплати процентів у певні визначені періоди часу, збільшення у певні періоди базової процентної ставки на 12,92% річних, на 9,62% річних, на 12,95% річних, застосування базової підвищеної процентної ставки збільшеної на 12,92% річних, на 9,62% річних, на 38,85% річних при порушенні грошових зобовязань боржником тощо, додаткова угода підписана поручителем без будь-яких застережень і є невідємною частиною договору поруки (а.с. 185-188);

19.12.2011 кредитор і поручитель уклали договір поруки, відповідно до якого поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором від 21.06.2007 № 06/997К-07 і додатковою угодою до кредитного договору від 19.12.2011 (основний договір), зобовязався солідарно із позичальником відповідати перед кредитором у повному обсязі за порушення (невиконання) зобовязань боржником, у т.ч., з урахуванням базової процентної ставки у 3,13% річних, базової підвищеної процентної ставки у 11,13% річних, яка застосовується до простроченого боргу за кредитом, порядку сплати процентів у певні визначені періоди часу, збільшення у певні періоди базової процентної ставки на 13,44% річних, на 9,82% річних, застосування базової підвищеної процентної ставки збільшеної на 13,44% річних, на 9,82% річних при порушенні грошових зобовязань боржником тощо, договір підписаний поручителем без будь-яких застережень, з умовами кредитного договору поручитель ознайомлений (зокрема, п.п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4. договору поруки). Сторони договору поруки встановили, що порука припиняється із припиненням всіх зобовязань боржника за основним договором (п. 4.2.) (а.с. 189-195);

17.12.2012 кредитор і поручитель уклали договір поруки, відповідно до якого поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором від 21.06.2007 № 06/997К-07 і додатковою угодою до кредитного договору від 17.12.2012 (основний договір), зобовязався солідарно із позичальником відповідати перед кредитором у повному обсязі за порушення (невиконання) зобовязань боржником, у т.ч., з урахуванням базової процентної ставки у 6,0% річних, базової підвищеної процентної ставки у 14,0% річних, яка застосовується до простроченого боргу за кредитом, порядку сплати процентів у певні визначені періоди часу, збільшення у певні періоди базової процентної ставки на 11,26% річних, на 6,95% річних, застосування базової підвищеної процентної ставки збільшеної на 11,26% річних, на 6,95% річних при порушенні грошових зобовязань боржником тощо, договір підписаний поручителем без будь-яких застережень, з умовами кредитного договору поручитель ознайомлений (зокрема, п.п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4. договору поруки). Сторони договору встановили, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку/терміну виконання боржником основного зобовязання за основним договором не предявить вимоги до поручителя (п. 4.2.) (а.с. 196-205).

Таким чином, умови поруки змінювалися відповідно до зміни умов кредитного договору, зміни відбувалися за згодою поручителя шляхом його вільного волевиявлення, здійсненого в належній формі, правомірність відповідних правочинів презюмується і такі є обовязковими для виконання сторонами (ст. 202, ст. 203 ч.ч. 1, 3, 4, ст.ст. 204, 205, 207, ст. 208 ч. 1 п.п. 2, 4, ст.ст. 553, 626-629, 638-640, ст. 651 ч. 1, ст. 652 ч. 1, ст. 653 ч.ч. 1, 3, ст. 654 ЦК України). Факт укладання нових договорів поруки визнається і в запереченнях позивача на апеляційну скаргу кредитора.

За загальним правилом, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.ст. 598, 599 ЦК України). Зобовязання може бути припинене також за домовленістю сторін, зокрема, про заміну первісного зобовязання новим зобовязанням між тими ж сторонами (новація), новація припиняє додаткові зобовязання, повязані з первісним зобовязанням, якщо інше не встановлено договором (ст. 604 ч.ч. 1, 2, 4 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору (ст. 631 ч. 1 ЦК України).

Верховний Суд України у постанові від 17.09.2014 (справа № 6-53цс14) висловив правову позицію, відповідно до якої:

строк дії поруки є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються (преклюзивний строк);

частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України);

у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк підлягає обрахуванню з цієї дати;

правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в частині, зокрема, вимог про дострокове погашення кредитних коштів;

«предявленням вимоги» до поручителя протягом строку дії поруки (шести місяців, якщо інше не передбачено договором, від дня настання строку виконання основного зобовязання, яким, зокрема, може бути день, встановлений кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації відповідного права) є предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку позовної вимоги до поручителя, що не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців, якщо інше не передбачено договором, від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Укладанням послідовно 19.12.2011 і 17.12.2012 нових договорів поруки сторони здійснили новації, якими, відповідно, були припинені змінені додатковими угодами зобовязання за договором поруки від 21.06.2007 і зобовязання за договором поруки від 19.12.2011. Вчиненням відповідних правочинів, якими змінювалося зобовязання стосовно поруки, поручитель щоразу визнавав наявність відповідного боргу за кредитним договором, брав на себе відповідні обовязки, погоджувався на збільшення обсягу своєї відповідальності, узгодив зміну строку поруки і т.ін. Сторони договору поруки від 17.12.2012 встановили строк дії поруки, припинення якої повязали з моментом закінчення 3-х років з дня настання строку/терміну виконання боржником основного зобовязання за основним договором, якщо кредитор протягом цього строку не предявить вимоги до поручителя.

В розрахунку заборгованості за кредитним договором останні за часом зарахування коштів, сплачених позичальником на виконання його умов, зафіксовані 28.12.2012 і 10.01.2013 (а.с. 7-9), що з огляду на належну зміну зобовязань щодо поруки, зміну строку поруки та предявлення кредитором позову до поручителя 21.01.2014 не може слугувати підставою для висновку про припинення поруки ОСОБА_1 за борги ОСОБА_3, які виникли з кредитного договору від 21.06.2007 № 06/997К-07 із урахуванням змін кредитного зобовязання (основний договір). Не припинилася порука і в частині вимоги про дострокове погашення заборгованого за кредитним договором, яка є окремим (спеціальним) передбаченим законом і договором засобом захисту прав кредитора та формою цивільно-правової відповідальності боржника за порушення зобовязання. Зазначене відповідає й змісту вказаної вище правової позиції Верховного Суду України, яка підлягає врахуванню та для відступу від якої підстав немає (ст. 214 ч. 2, ст. 360-7 ч. 1 ЦПК України).

Зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, зобовязання виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів (ст. 11 ч. 1, ч. 2 п. 1, ст. 509 ч.ч. 1, 2 ЦК України).

Враховуючи встановлене під час апеляційного розгляду справи, колегія суддів констатує, що зобовязання, яке було встановлене договором поруки від 21.06.2007 № 06/998П-07 (з урахуванням його змін), припинилося в позасудовий спосіб 19.12.2011, тобто, більш ніж за два роки до звернення поручителя до суду з позовом, що розглядається. Для визнання судовим порядком факту припинення зобовязання та/або договору, яким воно було встановлене і оформлене, якщо таке зобовязання припинилося до моменту звернення до суду, матеріально- і процесуально-правових підстав немає через відсутність відповідного предмету спору і позову. Про визнання припиненою поруки, яка виникла з іншого договірного зобовязання за правилами новації, вимога не предявлялася.

За таких обставин, правова позиція позивача щодо припинення поруки по спливу шести місяців з дня здійснення позичальником останнього за часом платежу за кредитним договором, на який посилається сторона, у разі відсутності протягом цього строку належної вимоги кредитора про стягнення боргу з поручителя, та відповідна вимога безпідставні. Порука не є припиненою, твердження у контексті встановленого, про сплив шестимісячного преклюзивного строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України, не відповідають дійсним обставинам і не мають у справі правового значення. Позиція позивача не враховує підстав і умов виникнення у сторін та реалізації ними відповідних цивільних прав і обовязків, суперечить договору і закону.

Визнавши поруку, встановлену зазначеним договором, припиненою, суд першої інстанції наведеного не врахував. Окрім цього, суд порушив правила диспозитивності судового процесу, норми ст. 11 ч. 1 ЦПК України щодо розгляду цивільної справи лише в межах заявлених позивачем вимог, суд вийшов за межі як підстав, так і предмету позову. Так, позивач просив визнати припиненим договір поруки від 21.06.2007 № 06/998П-07, а не поруку (зобовязання), чим обрав неналежний спосіб захисту права, позаяк підстави і порядок припинення зобовязання та припинення договору є різними (зокрема, Глави 16, 49, 50, 53 ЦК України), а відповідно до підстав позову йшлося саме про припинення зобовязання. Підстави предявленого позову не відповідають його предмету, підстави позову і позовні вимоги не змінювалися, клопотання адвоката ОСОБА_2 із викладом міркувань щодо дії поруки у разі зміни обсягу відповідальності поручителя без його згоди (а.с. 143) не є вчиненою встановленим порядком (ст. 11 ч. 1, ст. 31 ч. 2, ст.ст. 118, 119, 120 та інші норми ЦПК України) зміною підстав та/або предмету позову. Суд визнав припиненою поруку, чим вирішив вимогу, яка не предявлялася, при цьому, дійшов висновку про те, що зважаючи на строк основного зобовязання та строк дії поруки така не припинилася, однак, порука припинилася з підстави, передбаченої частиною 1 статті 559 ЦК України через зміну зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, і саме з цієї підстави, яка не наводилася в заяві та яка відсутня по суті, задовольнив позов.

Відтак, на підставі ст. 309 ч. 1 п.п. 1, 2, 4 ЦПК України апеляцію, доводи якої заслуговують на увагу, слід задовольнити, рішення суду першої інстанції, що не відповідає вимогам ст.ст. 212-215 ЦПК України, скасувати, у позові відмовити.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п.п. 1, 2, 4, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

рішення:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 5 жовтня 2016 року скасувати, у позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договору поруки припиненим відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» 2204,80 грн у рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді