Єдиний унікальний номер 229/2605/17
Номер провадження 2/229/1342/2017 Категорія 45
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2017 року Дружківський міський суд Донецької області

в складі:

головуючого - судді Гонтар А.Л

при секретарі Костенко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дружківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю , -

в с т а н о в и в:

11.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Дружківського міського суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що йому на праві власності належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та він є її власником. В даній квартирі крім нього також зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3 , які у квартирі не мешкають.

Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі ОСОБА_2 ,ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, судова повістка повернулась з відміткою про відсутність їх за місцем реєстрації.

З огляду на це, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 23 червня 2017 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.8-13).

За ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.

Вимогами ст.386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Як зазначено в ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" ооскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР).

У звязку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, позивач ОСОБА_1, як власник квартири, має право володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою на власний розсуд, використовувати її для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.

Таке право позивача згідно ч.4 ст.41 Конституції України, ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним і він не може бути протиправно його позбавлений.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

У судовому засіданні встановлено, що згідно запису у домової книзі від 17 квітня 2000 року за адресою вул Ф.Енгельса, 98 кв. 21 зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3. (а.с.17 )

Відповідно до акту обстеження житла від 07 липня 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 в даній квартирі не проживають (а.с.14 ) .

Наявність в квартирі ОСОБА_2, ОСОБА_3 , обмежує права ОСОБА_1 , як власника, і він на підставі ст.346 ч.3 ЦК України має право вимагати в судовому порядку усунення перешкод у здійсненні такого права.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Частиною 4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, з урахуванням вище встановлених обставин справи вбачається,що відповідачі ОСОБА_2,ОСОБА_3 не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості потрапити в спірну квартиру, або здійснення спроб вселитись в спірне жиле приміщення, як і не надали доказів, що вони є власниками квартири.

Враховуючи, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 були відсутні у спірному приміщенні у встановлені законом строки без поважних причин, доказів щодо вчинення їм з боку ОСОБА_1 перешкод у користування житлом ними суду також не надано.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили прааво користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, у суда є усі підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 346, 379, 382, 383, 386,391 ЦК України, ст..10,11,60,209,212-215 ЦПК України, Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,суд

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, такими, що втратили право користування житлом за адресою: АДРЕСА_4 .

Скасувати реєстрацію ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартирі " 21 будинку " 98 по вул. Ф.Енгельса у м.Дружківка донецької області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після оголошення рішення.

Суддя Дружківського міського суду А. Л. Гонтар