Справа № 127/2657/17 Провадження № 22-ц/772/2008/2017Головуючий в суді першої інстанції Венгрин О. О.
Категорія 50Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Луценка В.В., Матківської М.В.,

за участю секретаря: Сніжко О.А.,

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_2- ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулась у суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, мотивуючи його тим, що у шлюбі з відповідачем, який розірвано, народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 Син проживає з матір'ю та навчається на денній формі навчання у Донецькому національному університеті за спеціальністю «правознавство», потребує матеріальної допомоги батьків. ОСОБА_2 одній утримувати сина-студента важко, вона перебуває у відпустці по догляду за молодшою дитиною.

Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання сина, який продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/4 частки доходу, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення сином 23 річного віку на період навчання.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, працюючого у ДП «Укрдержбудекспертиза», аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/5 частки доходу, щомісячно, починаючи з 07 лютого 2017 року до досягнення 23 річного віку на період навчання. Вирішено питання щодо стягнення судового збору. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягувати з ОСОБА_4 аліменти на користь сина ОСОБА_6 щомісячно в розмірі 1/8 частки доходу, починаючи з 07 лютого 2017 року до досягнення 23 річного віку.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх на період навчання але не більш як до 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд вважав доведеним необхідність отримання позивачем аліментів від батька та доведеною можливість відповідача надавати утримання в розмірі, визначеному судом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстації.

Стаття 10 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3), який проживає з матір'ю ОСОБА_2 (а.с.19).

Згідно договору №900/76-10/16, укладеного між Донецьким національним університетом та ОСОБА_2, син сторін ОСОБА_6 є студентом юридичного факультету, форма навчання - денна, контрактна форма навчання, тривалість навчання: з 01 вересня 2016 року по 01 липня 2020 року (а.с.7).

Відповідач ОСОБА_4 працює заступником директора Філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Вінницькій області, є співвласником трьох квартир, офісу, що вбачається з його декларації (а.с.70-74).

З 25 квітня 2010 року відповідач перебуває у шлюбі, на утриманні відповідача є двоє неповнолітніх дітей (а.с.35,36).

Так, статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 Постанови від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Отже, встановивши, що ОСОБА_6 навчається у Донецькому національному університеті за денною формою навчання, суд першої інстанції прийшов вірного висновку, що він потребує матеріального утримання від батьків, так як навчання є тією обставиною, яка свідчить про утрудненість отримання протягом цього часу самостійного доходу.

Колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні рішення суд першої інстанції врахував і можливість відповідача надавати утримання повнолітній дитині: він працює, має дохід.

Разом з тим, відповідач не заперечує необхідність сплачувати аліменти, його не влаштовує розмір такого стягнення, але відповідних доказів про неспроможність такого стягнення суду не надано.

Доводи апеляційної скарги, що на утриманні відповідача перебуває його мати ОСОБА_7 безпідставні, оскільки доказу того, що вона перебуває на утриманні сина - відповідача ОСОБА_4, суду не надано. Зокрема мати останнього отримує пенсію, та працює вчителем в школі-гімназії №6 Вінницької міської ради вчителем (а.с.37, 75, 92).

Також, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги, про важке матеріальне становище відповідача в звязку з тим, що на його утриманні перебуває ще двоє неповнолітніх синів ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, оскільки зазначений розмір стягуваних аліментів не буде суперечити їх інтересам, так як дружина відповідача, матеріально забезпечена, про що свідчить довідка про її заробітну плату (а.с.73).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що повнолітній син сторін навчається, потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу ст. 198 СК України відповідач, як батько, може і зобов'язаний утримувати свого сина на період його навчання шляхом сплати щомісячно аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи, інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Луценко В.В.

Матківська М.В.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.