РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7207/17

пр. № 2-о/759/335/17

07 червня 2017 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - П'ятничук І.В.,

при секретарі - Немировській А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересована особа: Дванадцята київська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з даною заявою, в якій просять суд встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлим ІНФОРМАЦІЯ_19., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлою ІНФОРМАЦІЯ_20., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6; визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - чоловіком та дружиною; визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відповідно батьком та матір'ю ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1; визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відповідно дідом та бабою ОСОБА_6

В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_19. помер їх - заявників батько ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а ІНФОРМАЦІЯ_20. - померла їх мати ОСОБА_4, після смерті батьків відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, з квартири АДРЕСА_1, померлі за життя залишили заповіти на користь своїх дітей - ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_6, який є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_21 сестри заявників - ОСОБА_5, однак після звернення до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті матері, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні стосунки між спадкоємицею ОСОБА_4 та спадкодавцем ОСОБА_3, заявники зазначають, що через розбіжності, що мають місце у написаннях прізвищ, існують перешкоди в оформленні спадщини, оскільки не мають змоги надати нотаріусу документ, який підтверджує, що мати ОСОБА_4 була дружиною батька ОСОБА_3, оскільки в свідоцтві про одруження між ними написання прізвищ зазначені, як «ОСОБА_4». З огляду на викладене, заявники вимушені звернутись до суду з вказаною заявою.

Заявники в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити посилаючись на обставини справи, викладені в заяві, вказуючи, що неоднакове написання прізвищ батьків створюють перепони при оформленні спадщини, оскільки в різних документах містяться різні варіанти написання їх прізвищ.

Представник заінтересованої особи Дванадцятої київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, суду надано заяву з проханням розгляду справи в їх відсутності, а тому враховуючи вказану заяву та обставини справи суд вважає можливим розглянути справу в відсутності даного представника.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що родину заявників знає біля 40 років, у родині ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було троє дітей, це заявники та їх померла рідна сестра ОСОБА_5, зазначала, що похованням батьків займалась родина заявників.

Свідок ОСОБА_8 надала аналогічні покази та вказувала, що родину ОСОБА_4 - батьків і дітей знає з 1971 року оскільки жили в одному будинку.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 пояснив, що його померла в 1995 році мати - ОСОБА_5 являється рідною дочкою померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а отже він - онук ОСОБА_4.

Суд, заслухавши заявників та свідків, перевіривши матеріали справи, в тому числі копію спадкової справи після померлої ОСОБА_4, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особам.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Згідно п. 9 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження НОМЕР_1, заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_17, у графі «Батько» записано ОСОБА_9, у графі «Мати» записано ОСОБА_10 (а.с. 18).

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_16., як вбачається з наданого свідоцтва про народження на ім'я ОСОБА_11, її батьками вказано: батько - ОСОБА_9, мати - ОСОБА_12, 02 грудня 1967 р. відповідно до свідоцтва про шлюб зареєстровано шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_14, та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «ОСОБА_14» (а.с. 21, 22).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2, 24.12.1995 року померла ОСОБА_5, яка як вказують заявники є їх рідною сестрою та дочкою їх померлих батьків.

Відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_9, 1921 р.н. та ОСОБА_12, 1925 р.н. одружились 02 вересня 1953 року, після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище «ОСОБА_12» (а.с. 7).

Відповідно до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_22 (а.с. 12).

Згідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом 12-ої КДНК Зубченко Л.С. 12 листопада 2002 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 заповів належну йому на праві власності частину квартири під АДРЕСА_2, дружині ОСОБА_4, 1925 р.н, а у випадку її смерті або неприйняття нею спадщини дітям - ОСОБА_1, 1953 р.н., ОСОБА_6, 1973 р.н. та ОСОБА_2, 1949 р.н., в рівних долях кожному (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_23 померла ОСОБА_4 (а.с. 13).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи за життя померла ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до нотаріуса не зверталась, свідоцтво про право власності не отримувала.

Крім того, ОСОБА_4, заповітом від 14 вересня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_16, заповіла в тому числі належну їй на праві приватної власності частину квартири під АДРЕСА_1 ОСОБА_3, а у випадку його смерті або неприйняття спадщини, ОСОБА_1, 1953 р.н., ОСОБА_2, 1949 р.н., ОСОБА_6, 1973 р.н. в рівних долях кожному (а.с. 15).

Відповідно до матеріалів справи, Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 398/12 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_20. ОСОБА_4 (а.с.5 - копія витягу).

Як вказують заявники, для оформлення спадщини вони у встановлений законом строк звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, однак відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.10.2016 р., державним нотаріусом 12-ої КДНК ОСОБА_18 на підставі ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 4.1, 4.2, 4.14 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відмовлено заявникам та ОСОБА_6 у видачі свідоцтва про право на спадщину на їх ім'я за заповітом після смерті 19.12.2011 року ОСОБА_4 в зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні стосунки між спадкоємицею ОСОБА_4 та спадкодавцем ОСОБА_3 (а.с. 24).

Як вбачається з матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 звертався до Святошинського районного у місті Києві відділу ДРАЦС ГТУЮ у місті Києві щодо внесення змін до актового запису № 21 від 02.09.1953 про реєстрацію одруження померлих ОСОБА_9 та ОСОБА_12, вчиненого Білокриницьким Сіль ЗАГС Радомишльського району Житомирської області, відповідно до свідоцтва про одруження НОМЕР_3, щодо виправлення написання прізвищ з «ОСОБА_9, ОСОБА_9» на «ОСОБА_14, ОСОБА_14», а також внесення змін в актовий запис про народження заявника № 37, складеному виконавчим комітетом Білокриницької сільської ради Радомишльського району Житомирської області та виправити прізвище дитини та батьків з «ОСОБА_9, ОСОБА_9» на «ОСОБА_14, ОСОБА_14». Однак відповідно до висновку, заявнику відмовлено у знесенні змін до актового запису цивільного стану у зв'язку із розбіжностями в документах (а.с. 25-26).

Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже суд дійшов до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази підтверджують факт того, що подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_4 при житті мало трьох дітей - заявників ОСОБА_1, ОСОБА_2 та померлу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_12, яка є матірю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6

Виходячи із наведеного, суд вважає, що обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і заява про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 212, 213 - 215 ЦПК України, ст.ст. 256 ч.1 п.1, 259 ЦПК України, п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_13, померлим ІНФОРМАЦІЯ_19., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_14, померлою ІНФОРМАЦІЯ_20., ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_15, померлою ІНФОРМАЦІЯ_21, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_16, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_17, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_18.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_13, померлого ІНФОРМАЦІЯ_19 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_14, померлу ІНФОРМАЦІЯ_20. - чоловіком та дружиною.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_13, померлого ІНФОРМАЦІЯ_19 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_14, померлу ІНФОРМАЦІЯ_20. - відповідно батьком та матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_15, померлої ІНФОРМАЦІЯ_21, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_16, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_17.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_13, померлого ІНФОРМАЦІЯ_19 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_14, померлу ІНФОРМАЦІЯ_20.- відповідно дідом та бабою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_18.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту його проголошення. У разі, якщо особа, яка брала участь у справі але не була присутня під час його проголошення апеляційна скарга подається протягом десяти днів з моменту його отримання.

Суддя