печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

"25" липня 2017 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Писанець В.А.,

при секретарі Ясеновенко К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває вказана справа.

Ухвалою суду від 12.12.2016 в межах розгляду справи за заявою позивача було вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на гаражний бокс НОМЕР_3 в ГБК «Арсеналець - 1», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Салтикова - Щедріна, 2-А, загальною площею 2560 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомості:00, придбаний на підставі договору купівлі - продажу від 07.07.2014 року, та на автомобіль Mercedes Benz S500 4МАТІС, номер шасі: НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, придбаний на підставі договору купівлі - продажу від 12.07.2016 року.

До суду надійшла заява представника позивача про закриття провадження у справі на підставі ч. 3 ст. 205 ЦПК України, при цьому одночасно у заяві перед судом порушується питання про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою суду від 12.12.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

За частиною 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 статті 6 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, гарантується кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom)).

Так само, як заявник має право на суд, він має право і відмовитися від наміру надалі підтримувати свою заяву, що відповідає п. 1 ч. 1 ст. 37 Конвенції, оскільки Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову протягом усього судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Враховуючи, що письмова заява представника позивача про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, не суперечить закону, підстави для неприйняття відмови від позовних вимог не встановлено, суд вважає за необхідне подану заяву задовольнити та закрити провадження у справі.

Окрім того, підлягає вирішенню заява позивача про скасування заходів забезпечення позову, вжиті ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2016.

У відповідності до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

За роз'ясненнями пленуму Верховного Суду України, що містяться у постанові № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» , заходи забезпечення позову діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відтак, суд вважає, що заходи забезпечення позову, що застосовані ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2016, у справі втратили доцільність, подальше вжиття є необґрунтованим, а тому підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 20 ЦК України, ст.ст. 11, 14, 27, 151, 154, 174, 205, 206, 208-210 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2016.

Скасувати арешт накладеий на гаражний бокс НОМЕР_3 в ГБК «Арсеналець - 1», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Салтикова - Щедріна, 2-А, загальною площею 2560 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомості:00, придбаний на підставі договору купівлі - продажу від 07.07.2014 року, та на автомобіль Mercedes Benz S500 4МАТІС, номер шасі: НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, придбаний на підставі договору купівлі - продажу від 12.07.2016 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, через суд першої інстанції, протягом п'яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя В. А. Писанець