Номер провадження: 22-ц/785/4051/17
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О.І.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Кравця Ю.І., Комлевої О.С.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за поданням головного державного виконавця Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану через представника ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2017 року,

встановила:

У лютому 2017 року державний виконавець Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника - громадянина України ОСОБА_2, 1980 року народження, з тих підстав, що ОСОБА_2 має невиконані зобов'язання по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини, покладені на нього судовим рішенням від 27 червня 2003 року, і умисно ухиляється від виконання цих зобов'язань.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2017 рокуподання державного виконавця було задоволено. Тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України (без вилучення паспорту) до виконання ним своїх обов'язків за рішенням Київського райсуду м. Одеси від 25.07.2003 року про стягнення аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6.

Вказане судове рішення оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 скарзі з посиланням на порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали та постановку нової, про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлявся належним чином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Справа розглянута апеляційним судом на підставі ч. 2 ст. 197 та ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно постанови про відкриття виконавчого провадження №В-5/237, державним виконавцем другої ВДВС Київського ОМУЮ, було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №АЕ-105 виданого 25.07.2003 року Київським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дитини: ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частин з усіх видів заробітку щомісячно починаючи з 28 березня 2003 року по 13 серпня 2017 року включно.

З розрахунку заборгованості по аліментам державного виконавця Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції встановлено розмір заборгованості по стягненню аліментів з ОСОБА_2на користь ОСОБА_5 станом на 01.02.2017 року у твердій грошовій сумі 79651,48 грн.

Проте ОСОБА_2 умисно ухиляється від виконання зобов'язань по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Згідно статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов'язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК, подання державного виконавця розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим більше, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо неналежного виконання зобов'язання.

Отже, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та статті 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Оскільки законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконання зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язання заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Пунктом 8 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів.

Оскільки судом встановлено, що боржник ОСОБА_2 умисно ухиляється від виконання зобов'язань по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини, належних доказів які б спростовували встановлене останнім до суду апеляційної інстанції не надано, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення подання державного виконавця. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Посилання апеляційної скарги на те, що подання державного виконавця розглянуто судом без виклику відповідача, а тому є порушенням, не ґрунтуються на законі, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи при виконанні судових рішень, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, всупереч твердженню скарги, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням вимог закону, тому у відповідності зі ст. ст. 311, 312 ЦПК України, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 312, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

Ю.І.Кравець

О.С.Комлева