У Х В А Л А

3 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Охрімчук Л.І.,
Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 грудня 2016 року, рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2016 року та рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2016 року позовні вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь банку заборгованість за кредитним договором, яка станом на 30 травня 2016 року становила 36 тис. 509 грн 80 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 14 тис. 759 грн 31 коп., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 18 тис. 435 грн 74 коп., пеня та комісія в розмірі 1 тис. 100 грн, штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн, штраф (процентна складова) в розмірі 1 тис. 714 грн 75 коп.; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення Апеляційного суду Кіровоградської області 14 вересня 2016 року рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2016 року скасовано в частині стягнення штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн та штрафу (процентна складова) в розмірі 1 тис. 714 грн 75 коп. і ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову банку про стягнення штрафів; змінено рішення суду першої інстанції в частині загального розміру заборгованості, визначивши його розмір у сумі 34 тис. 295 грн 5 коп.; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 грудня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, судове рішення апеляційної інстанції залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвалених у справі судових рішень та направлення справи на новий розгляд, посилаючись на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме, статей 207, 628, 638 та 1055 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на постанову Верховного Суду України від 22 березня 2017 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У справі про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції погодився з рішенням суду апеляційної інстанції, який залишивши в силі рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором, процентів за його користування, пені та комісії, виходив з того, що відповідачка отримала кредитні картки за кредитним договором від 22 жовтня 2013 року з терміном дії по квітень 2016 року, а 7 квітня 2014 року - з терміном дії по січень 2018 року, проте порушила умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту, здійснивши останній платіж 9 червня 2015 року, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача. При цьому судом враховано, що 22 жовтня 2013 року відповідач подала банку анкету-заявку про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «КБ «ПриватБанк» та оформлення на її ім'я кредитної картки. Своїм підписом на анкеті-заяві відповідачка підтвердила факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладання, та погодилась з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами банку.

Разом з тим у справі, на постанову в якій посилається заявник судами встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам і тарифами складає між сторонами кредитно-заставний договір.

Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Отже, у справі про перегляд якої подано заяву та у справі, судове рішення в якій надане заявником для порівняння, встановлено різні фактичні обставини, що не свідчить про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді: Н.П. Лященко
Л.І. Охрімчук
Я.М. Романюк