АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/7634/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Головачова Я.В.

суддів: Білич І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі Горбачовій І.В.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "Аска", третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 4 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 5 червня 2014 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю належного їй на праві власності автомобіля марки "Mazda", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіля марки "Toyota", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2, який постановою судді Солом'янського районного суду міста Києва від 14 липня 2014 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки "Toyota", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ "УАСК АСКА" згідно полісу № АІ/6989171 від 3 червня 2014 року.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди її автомобілю було завдано механічних пошкоджень на суму 140 978 грн. 10 коп.

ПрАТ "УАСК АСКА" виплатило частину страхового відшкодування в розмірі 36 977 грн. 15 коп.

Посилаючись на викладене, позивач з урахуванням збільшених позовних вимог просила стягнути на свою користь з ПрАТ "УАСК АСКА" матеріальну шкоду в розмірі 13 022 грн. 85 коп., з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 90 978 грн. 10 коп. та моральну шкоду в розмірі 2 000 грн.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 4 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 90 978 грн. 10 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 1 159 грн. 96 коп. на відшкодування судового збору; стягнуто з ПрАТ "УАСК АСКА" на користь ОСОБА_1 13 022 грн. 85 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 493 грн. 42 коп. на відшкодування судового збору.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції неправильно визначив розмір матеріального збитку, який завданий автомобілю позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; судом безпідставно стягнуто вартість відновлювального ремонту транспортного засобу та при визначенні розміру завданої шкоди застосовано різницю курсів валют; судом не вирішено питання щодо передачі особі, яка відповідальна за шкоду, замінених запасних частин.

Рішення суду в частині стягнення з ПрАТ "УАСК АСКА" на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, а також в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди не оскаржується, а тому в силу ст. 303 ЦПК України судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у справі, в суд апеляційної інстанції не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 5 червня 2014 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля марки "Mazda", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіля марки "Toyota", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Солом'янського районного суду міста Києва від 14 липня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки "Mazda", який належить ОСОБА_1, було завдано механічних пошкоджень.

Відповідно до звіту № 14С/08/14 від 20 серпня 2014 року про оцінку вартості матеріальної шкоди, складеного ПП "Галавтоекспертиза", вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику транспортного засобу "Mazda", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 53 034 грн. 35 коп. (І том, а.с. 30).

Згідно звіту № 23С/06/14 від 20 жовтня 2014 року про оцінку вартості матеріальної шкоди, складеного СПД ОСОБА_5, вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику транспортного засобу "Mazda", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 42809 грн. 21 коп. (І том, а.с. 88).

Відповідно до рахунка-фактури ТОВ "Віді-Скай" від 24 лютого 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля "Mazda", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 140 978 грн. 10 коп. (І том, а. с. 124).

Відповідно до висновку судової-автотоварознавчої експертизи, проведеної Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при ГУ МВС України в Київській області, від 26 жовтня 2015 року розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля марки "Mazda", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на момент дорожньо-транспортної пригоди становить 65 250 грн. 47 коп. (І том; а. с. 188-199).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки "Toyota", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ "УАСК АСКА" згідно полісу № АІ/6989171 від 3 червня 2014 року. Ліміт відповідальності за шкоду завдану майну становить 50 000 грн.

Також встановлено, що ПрАТ "УАСК АСКА" на підставі проведеного страховою компанією розрахунку вартості відновлювального ремонту автомобіля марки "Mazda", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, добровільно виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 36 977 грн. 15 коп.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що обов'язок сплатити потерпілій різницю між фактичним розміром шкоди, заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, і страховою виплатою, законом покладено на завдавача шкоди, розмір такої шкоди є обґрунтованим та доведеним, а тому майнові вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Проте повністю з таким рішенням суду погодитися не можна.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договору підряду, оренди тощо) володіє транспорним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність. Якщо потеріплий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі ст. 1194 ЦК України - відшкодування потеріплому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Згідно з пунктами 1.4, 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Міністерством юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), методика застосовується для визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження колісного транспортного засобу (далі - КТЗ); вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіціента фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу, визначається як вартісне значення витрат, яких зазнав власник у разі пошкодження його автомобіля з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

У даному випадку, розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля марки "Mazda", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 65 250 грн. 47 коп., що підтверджується висновком судової-автотоварознавчої експертизи від 26 жовтня 2015 року, проведеної Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при ГУ МВС України в Київській області.

Визначення судом першої інстанції розміру матеріального збитку, завданого позивачу, на підставі рахунка-фактури ТОВ "Віді-Скай" від 24 лютого 2015 року в сумі 140 978 грн. 10 коп., а також врахування при визначені розміру матеріальної шкоди зростання курсів валют до національної грошової одиниці є помилковим та таким, що не грунтується на вимогах закону.

Відповідний рахунок-фактура ТОВ "Віді-Скай" підтверджує вартість ремонту транспортного засобу станом на 24 лютого 2015 року, при цьому вказаний рахунок-фактура не підтверджує вартість матеріального збитку на момент дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, такий рахунок був дійсним лише на протязі трьох днів включно.

При цьому, відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 1 березня 2013 року № 4, у разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після зростання цін і тарифів.

Таким чином, у випадку, якщо присуджених судом коштів недостатньо для відновлення пошкодженого автомобіля у зв'язку із зростанням цін на майно або роботи, законом передбачена інша можливість захисту порушеного права потерпілого (пред'явлення інших або додаткових вимог до особи, відповідальної за шкоду, та доведення певних обставин, зокрема, неможливість відновлення пошкодженого автомобіля за одержані за рішенням суду кошти; зростання цін на майно або роботи; відсутність вини власника у непроведенні ремонту у певний період часу при одержанні значної частини розміру страхового відшкодування тощо), а не шляхом врахування при визначені розміру матеріальної шкоди зростання курсів валют до національної грошової одиниці.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції не вирішив питання про повернення пошкоджених запасних частин є безпідставними та такими, що підлягають відхиленню.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 1 березня 2013 року № 4, ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Оскільки заподіювач шкоди не заявляв про необхідність повернення йому будь-яких пошкоджених запасних частин, то відповідно суд першої інстанції і не вирішував питання про передачу будь-яких пошкоджених запасних частин особі, відповідальній за шкоду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди не були пошкодженні передні фари автомобіля марки "Mazda", а тому їх вартість неправомірно включена до загального розміру збитку є необгрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Ураховуючи те, що розмір матеріального збитку, завданий власнику пошкодженого автомобіля, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 5 червня 2014 року становить 65 250 грн. 47 коп., а ліміт відповідальності страховика за шкоду завдану майну третіх осіб становить 50 000 грн., колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 15 250 грн. 47 коп., як різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За таких обставин, рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди підлягає скасуванню з ухваленню в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 15 250 грн. 47 коп.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи викладене, слід змінити пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суму судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, зменшивши з 1 159 грн. 96 коп. до 277 грн. 10 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 4 жовтня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 15 250 грн. 47 коп.

В іншій частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Відповідно зменшити суму судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, з 1 159 грн. 96 коп. до 277 грн. 10 коп.

В іншій частині заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 4 жовтня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: