АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 631/1348/16-ц Головуючий суддя І інстанції Трояновська Т.М.
Провадження № 22-ц/790/3067/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів
позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Швецової Л.А.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 вересня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

У липні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 04 березня 2011 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 7 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе за кредитним договором зобов'язань не виконала, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 12 287 грн. 42 коп., яка станом на 26 квітня 2016 року складається з: 6 997 грн. 45 коп. заборгованості за кредитом, 1 496 грн. 68 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, 4 161 грн. 98 коп. нарахованої пені, 950 грн. - комісії, а також штрафів: 500 грн. - фіксована частина та 561 грн. 31 коп. - процентна складова.

06 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою, в якій проти задоволення позову не заперечувала, просила справу розглядати за її відсутності.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 вересня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 березня 2011 року у розмірі 12 287 гривень 42 копійки та 1378 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.. В обґрунтування скарги зазначила, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» подано з пропуском позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явились, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 взятих на себе за укладеним 04 березня 2011 року кредитним договором зобов'язань щодо своєчасного повернення отриманого кредиту та сплати процентів належним чином не виконала, із заявою про застосування позовної давності не зверталась, правовими наслідками чого є стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 12 287 гривень 42 копійки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 04 березня 2011 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 7 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Встановлено та не заперечується сторонами по справі, що ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань належним чином не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 12 287 гривень 42 копійки.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 до ухвалення рішення у справі судом першої інстанції заяви до суду про застосування позовної давності не подавала. Така заява була подана до апеляційного суду.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 проти задоволення позову не заперечувала, просила справу розглядати за її відсутності.

Відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Оскільки стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

Правильність розрахунку заборгованості ОСОБА_2 не оспорюється.

Судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, а тому апеляційна скарга відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді