Справа № 175/4217/16-ц
Провадження № 2/175/1728/16
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2017 pоку Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Реброва С.О.,

за участю секретаря Пренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, за уточненим зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Слобожанська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про вселення.

Відповідач ОСОБА_2 не погодившись з позовом позивача звернулася до суду з уточненим зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Слобожанська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд вселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати покласти на відповідача. У задоволенні зустрічного позову просили суд відмовити, оскільки позивач не проживає за місцем реєстрації з поважних причин.

Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти вселення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та просили суд визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житлом квартирою АДРЕСА_2 та зняти його з реєстрації за вказаною адресою та зобов`язати Слобожанську селищну раду Дніпровського району Дніпропетровської області зняти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3 , посилаючись на те, що позивач у добровільному порядку пішов з квартири, речей позивача у квартирі не має.

Представник Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомив.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, допитавши свідків, дійшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 , та цей факт сторонами не оспорюється.

З 28 жовтня 2005 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрований ОСОБА_1 .

Як пояснила ОСОБА_2 у судовому засіданні ОСОБА_1 не маючи постійної роботи у м. Луганськ, в грудні 2003 року переїхав мешкати до м. Дніпропетровська. В період з грудня 2003 року по листопад 2004 року він проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 . В період з грудня 2003 року по листопад 2004 року ОСОБА_2 мешкала і працювала в м. Луганськ, що доводить відсутність будь-яких близьких стосунків між нею й ОСОБА_1 , про що зазначає позивач у своєму позові.

У 2004 році мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 продала власну квартиру у м. Луганськ та дала ОСОБА_2 гроші на придбання квартири у м. Дніпропетровськ у зв`язку з рішенням останньої переїхати до м. Дніпропетровська.

04.08.2004 року частково за кошти від продажу квартири у місті Луганську та частково за кошти ОСОБА_2 остання придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_5 та переїхала туди мешкати.

Як пояснила ОСОБА_2 у судовому засіданні у ОСОБА_1 у 2004 році була власна, 3-х кімнатна квартира у АДРЕСА_6 , яку він пізніше продав і витратив кошти на придбання іншої нерухомості у м. Дніпропетровську. Дані твердження ОСОБА_2 у судовому засіданні не спростовував і ОСОБА_1 , та підтвердив факт придбання двох гаражів, та мотоциклу.

ОСОБА_2 пояснила, що у зв`язку з тим, що у неї не було сім`ї, мешкала у власній квартирі вона одна, на той час не мала постійної роботи і мала невеликий заробіток, ОСОБА_1 попросив дозволити йому пожити у вільній кімнаті квартири ОСОБА_2 з метою економії як його (не платити за оренду іншої квартири повну вартість), так і ОСОБА_2 коштів. Крім того, зі слів ОСОБА_1 його без реєстрації не брали на роботу, тому ОСОБА_2 дозволила ОСОБА_1 зареєструватися у її квартирі за умови дотримуватися чистоти, спиртні напої в квартирі не вживати, не приходити в квартиру в нетверезому стані, здавши кімнату в оренду.

На протязі 2004-2005 років ОСОБА_2 продала квартиру АДРЕСА_5 , купила іншу квартиру в тому ж будинку за АДРЕСА_7 , а пізніше продала і цю квартиру і купила квартиру в АДРЕСА_1 , де зараз і мешкає і з якої ОСОБА_1 фактично забирав свої речі.

У судовому засіданні ОСОБА_2 наголошувала на тому, що у ОСОБА_1 завжди була окрема кімната, у неї та ОСОБА_1 був окремий бюджет, окремі продукти, вони жили як сусіди, хоч і в одній квартирі. Також, ОСОБА_1 постійно намагався влаштувати своє особисте життя, тому постійно у квартирі не мешкав, а іноді лише ночував. У зв`язку з його частим вживанням алкогольних напоїв ОСОБА_2 попередила ОСОБА_1 про необхідність шукати інше житло. 28.01.2016 року ОСОБА_1 забрав свої особисті речі з її квартири , та переїхав проживати до жінки, з якою мав подружні стосунки. 12.02.2016 р. ОСОБА_1 у повному обсязі забрав свої речі з квартири ОСОБА_2 . Того ж дня у Дніпропетровському районному відділі міграційної служби Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області з метою зняття його з ОСОБА_1 заповнив бланк заяви, але не подав його, оскільки на заяві необхідно було відмітку районного військового комісаріату, куди він злякався іти, бо боявся мобілізації.

Комунальні послуги ОСОБА_1 не сплачує також з дня його добровільного виїзду з квартири, що доводить факт втрати права на користування квартирою, бо договір між сторонами не укладався, а тому формально його чіткий строк не визначався у письмовому вигляді, отже договір найму квартири було укладено на невизначений строк, який припинено за згодою сторін в день звільнення ОСОБА_1 квартири, що належить ОСОБА_2 . Свій обов`язок зареєструвати нове місце проживання і знятися з реєстрації у квартирі ОСОБА_2 ОСОБА_1 не виконав, що є порушенням вимог закону.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно абр тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.
Частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено порядок зняття з реєстрації попереднього місця проживання за заявою особи, яка змінила своє місце проживання.

Згідно ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Частиною 2 ст. 167 Житлового кодексу України визначено, що у разі вибуття наймача в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття.

Статтею 163 Житлового кодексу України чітко визначено, що у разі тимчасової відсутності наймача за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 ЖК України. Тимчасова відсутність наймача не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення.

Частиною 1 ст. 71 Житлового кодексу України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, однак в даному випадку за ОСОБА_1 взагалі ніякого права не зберігається, бо він добровільно звільнив квартиру ОСОБА_2 , повернув їй ключі від квартири.

Факт не проживання відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 підтверджений актами (а.с. ),поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Згідно ч.1 ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Разом з тим, суд не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_7 ,який був у спірній квартирі останній раз в 2014 році, а свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , дали пояснення про те що відповідачка по первісному позові ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_1 знають тільки з його слів, а більшість зі свідків її не бачили в очі, а тому посилання представника ОСОБА_1 є хибними.

Суд також не приймає до уваги посилання представника ОСОБА_1 як доказ сімейного життя сторін на фото з зображенням сторін в 2007 році, та протокол допиту потерпілого ОСОБА_1 від 15 липня 2013 року, тому що ретельно вивчивши його покази суд приходить до висновку що ОСОБА_1 10 квітня 2013 року спочатку з друзями пиячив горілку , а в подальшому вино у ОСОБА_12 , яка в 22 години 30 хвилин привезла його до підїзду будинку де проживала відповідачка, де й стався напад на нього. Даного факту в судовому засіданні не заперечувала і сама ОСОБА_2 , та наполягала на тому що ОСОБА_1 вінчався у церкві, та має дитинує.

Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, позовні вимоги позивача про вселення не знайшли свого підтвердження, оскільки у судовому засіданні встановлено факт не проживання ОСОБА_1 за місцем реєстрації понад шість місяців у зв`язку з його бажанням.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться за рахунок позивача.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог про вселення, суд дійшов до висновку про задоволення зустрічного позову та визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житлом квартирою АДРЕСА_2 та зняти його з реєстрації за вказаною адресою та зобов`язання Слобожанську селищну раду Дніпровського району Дніпропетровської області зняти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути сплачений останньою при подачі позову судовий збір у сумі 551 грн. 21 коп.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 27, 31, 57, 60, 88, 130, 215, 223 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 71, 150, 163, 167 ЖК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, - відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок позивача.

Уточнену зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Слобожанська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житлом квартирою АДРЕСА_2 та зняти його з реєстрації за вказаною адресою.

Зобов`язати Слобожанську селищну раду Дніпровського району Дніпропетровської області зняти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 сплачений останньою при подачі позову судовий збір у сумі 551 грн. 21 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя С.О.Ребров