АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/56/17 Справа № 192/1394/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2015 року позивач звернувся з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 19 липня 2007 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №DZSLG113250066 про надання останньому строкового кредиту в сумі 23960,00 доларів США на термін до 18 липня 2027 року.

Виконання зобовязань відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором DZSLG113250066 від 19 липня 2007 року забезпечувалось укладеним з відповідачем ОСОБА_3 договором поруки.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав свої зобовязання та згідно умов договору передав відповідачу грошові кошти в зазначеному вище розмірі, в той же час відповідачем зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувались, внаслідок чого станом 14 грудня 2015 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 23 463,74 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 14 763,69 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 2397,00 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 55 087,88 доларів США, а всього - 95712,31 доларів США, від якої необхідно відняти суму, яка була задоволена рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2012 року, за яким з відповідача на користь позивача було стягнуто станом на 07 червня 2012 року заборгованість за даним кредитним договором в сумі 39 976,41 доларів США, у звязку з чим різниця становить 57669,33 доларі США, а також нараховані штрафи відповідно до договору в сумі 10,48 доларів США (фіксована частина) та в сумі 2883,47 доларів США (процентна складова). За таких обставин, позивач просив суд стягнути з відповідачів суму заборгованості за період з 08 червня 2012 року по 14 грудня 2015 року в розмірі 60536,27 доларів США, що за курсом 23,86 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14 грудня 2015 року складає 1 445 039 гривень 72 копійки.

Заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, позивач просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про час розгляду справи повідомлені належним чином.

Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 липня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № DZSLG113250066 (а.с.11-13) про надання останньому строкового кредиту у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 23 960,00 доларів США на придбання квартири на строк з 19 липня 2007 року по 18 липня 2027 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць (12% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотків за дострокове повернення кредиту згідно п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2 договору (п.7.1).

Виконання умов кредитного договору забезпечувалось порукою фізичної особи - відповідача ОСОБА_3 відповідно до укладеного 19 липня 2007 року договору поруки (а.с.15), за умовами якого поручитель відповідає по зобовязаннях позичальника за кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Відповідач ОСОБА_2 в порушення умов договору належним чином не виконував взяті на себе грошові зобовязання, у звязку з чим утворилась заборгованість.

Заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2012 року (а.с.71-72,92-93) стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором № DZSLG113250066 від 19 липня 2007 року заборгованість за кредитом в сумі 23314,45 доларів США, заборгованість за процентами в сумі 7922,92 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 1294,38 доларів США, пеню за несвоєчасність виконання зобовязання в сумі 551,23 доларів США, штраф який складається з фіксованої суми у розмірі 31,28 доларів США та процентної складової у розмірі 1902,15 доларів США, а всього - 39976,41 доларів США. Вирішено питання судових витрат.

Разом з тим, будь-яких доказів виконання відповідачами даного судового рішення сторонами суду не надано та судом не встановлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач вже скористався своїм правом на подання до відповідачів аналогічного позову про дострокове стягнення заборгованості за спірним кредитним договором станом на 07 червня 2012 року в розмірі 39976,41 доларів США, за яким позов було задоволено судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Однак колегія суддів повністю не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. (Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року по справі за № 6-1206цс15).

За таких обставин, висновок суду першої інстанції не може вважатися таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Разом з тим, згідно 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимогу до поручителя.

Враховуючи, що заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2012 року змінено строк виконання основного зобовязання, Банк міг предявити позов до поручителя стягнення штрафних санкцій протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Позивач звернувся з позовом до поручителя лише у серпні 2015 року, не врахувавши, що зі спливом вищезазначеного строку припинилися обовязки поручителя перед кредитором.

Таким чином, право кредитора на отримання процентів за користування кредитом в розмірі 6936,45 доларів США та пені в період з 07.06.2012 року по 14.12.2015 року може бути реалізовано тільки за рахунок боржника ОСОБА_2

Відповідно до ч 2 ст. 546 ЦК України пеня є видом забезпечення виконання зобовязання, виходячи зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» № 15-93 від 19 лютого 1993 року, відповідно до вимог ст. 192 ЦК України розрахунок пені має здійснюватись у грошовій одиниці України гривні.

Крім того, за п.4.1 кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбачених п.2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню у розмірі 0.15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні, а у випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день сплати.

Отже, пеня може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України гривні. При цьому саме у гривні вона повинна обчислюватись на момент прострочення зобов'язання, а не визначенням гривневого еквіваленту на час ухвалення рішення.

За розрахунками позивача, пеню обчислено у доларах США за весь період прострочення та переведено у еквівалент у гривні за курсом Національного Банку України на дату звернення із позовом.

Проте, зі змісту розрахунку заборгованості, наданого позивачем на підтвердження своїх вимог, колегія суддів не може перевірити та встановити порядок і строк нарахування пені, оскільки, як зазначалося вище, кредитним договором встановлено порядок погашення заборгованості щомісячними платежами, що передбачає відповідальність за кожне порушення строку внесення такого чергового платежу. Наданий розрахунок, всупереч вимогам ст.58 ЦПК, не містить достатньої інформації щодо предмета доказування.

Інших розрахунків позивачем надано не було в порушення вимог ст.60 ЦПК, що позбавляє колегію суддів можливості встановити обставини щодо яких виник спір, в той час як позивач, як сторона по справі, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст. 10 ЦПК України.

За таких обставин, позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк підлягають задоволенню тільки в частині стягнення з ОСОБА_2 простроченої заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 07.06.2012 року по 14.12.2015 року в розмірі 6936,45 доларів США, що еквівалентно 165503,69 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1991,86 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року скасувати і ухвалити нове.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по процентам за користування кредитом за кредитним договором № DZSLG113250066 від 19.07.2007 року за період з 07.06.2012 року по 14.12.2015 року в розмірі 6936,45 доларів США, що еквівалентно 165503,69 грн. та судові витрати у розмірі 1991,86 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_4