Ухвала

іменем україни

16 червня 2017 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и в :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, у якому просила визнати недійсним заповіт, складений 14 листопада 2012 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3

На обґрунтування своїх вимог посилалася на ті обставини, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна сестра ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Бажаючи прийняти спадщину, вона звернулася в Першу Івано-Франківську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак довідалася про те, що за життя сестра заповіла належну їй квартиру своєму племіннику ОСОБА_3

Вказувала, що протягом літнього життя сестри, вона постійно займалася її утриманням та допомагала їй, проте, після смерті чоловіка спадкодавця відповідач забрав останню до себе додому та нібито здійснював догляд за нею, проте, насправді не здійснював жодного догляду за нею, залишивши її одну дома.

Посилаючись на те, що у ОСОБА_4 за життя постійно проявлялися порушення психічного стану, у зв'язку з чим спостерігалося порушення сприйняття, мислення, емоцій, інтелекту та пам'яті, постійно змінювалося відношення до життя, суспільства та самої себе, крім того, вона постійно забувала те, що нещодавно робила, а тому на час складання заповіту спадкодавець не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, позивач просив задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_4 на момент складання заповіту не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. При цьому, судом було взято до уваги висновок судово-психіатричного експерта від 30 грудня 2016 року № 348/2016, відповідно до якого ОСОБА_4, на момент складання 14 листопада 2012 року заповіту на ім'я ОСОБА_3 в силу свого психічного здоров'я здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Крім того, при складанні заповіту було дотримано вимоги щодо форми і порядку його посвідчення.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справіза позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова