Справа № 379/906/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2017 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Потеряйко С.А.,

за участю секретаря: Іванченко Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тараща цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 до Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва фактичною площею 2,41 га, що розташована на території Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері. За заявою позивача, приватним нотаріусом було заведено спадкову справу, однак у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку йому було відмовлено в зв'язку з втратою оригіналу державно акта про право власності на землю та запропоновано звернутися до суду. Оскільки право позивача на спадкове майно не може бути реалізовано без рішення суду, представник позивача змушений звернутися до суду з даним позовом. Судові витрати позивач бере на себе.

Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте представник позивача зазначив у прохальній частині позову клопотання про розгляд справи буз їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. У разі нез'явлення в судове засідання відповідача проти ухвалення заочного рішення суду не заперечують.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Суд, вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи №08/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивача ОСОБА_3, яка до дня смерті проживала АДРЕСА_1.

На день смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із земельної ділянки площею 2,4100 гектарів, кадастровий номер: НОМЕР_1, яка розташована на території Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Спадкоємцем першої черги за законом відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є ОСОБА_1 (позивач по справі). Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні.

Спадкоємець спадщину у встановлений законодавством строк прийняв, проте документально не оформив.

Будучи спадкоємцем за законом, позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак у видачі вказаного свідоцтва постановою приватного нотаріуса № б/н від 23.02.2017 року було відмовлено в зв'язку з відсутністю у позивача правовстановлюючого документу на вищевказану земельну ділянку.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації .

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України», видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або не законність набуття права власності не встановлено судом.

Суд вважає, що позивач, як спадкоємець за законом своєчасно, відповідно до ст. 1269 ЦК України, подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а саме земельної ділянки загальною площею 2,4100 га в межах згідно з планом, розташованої на території Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1, вартістю 73864,38 грн., що належала померлій ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 359. Приватним нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку в зв'язку з втратою оригіналу Державно акта про право власності на землю.

Факт належності ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, земельної ділянки площею 2,4100 га в межах згідно з планом, розташованої на території Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1, підтверджується наступними доказами: копією Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 359; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-01 від 04.03.2014 року, згідно якого власником вищевказаної земельної ділянки є ОСОБА_3.

Оригінал Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 359 на ім'я ОСОБА_3 був втрачений, що підтверджується оголошенням з районної газети «Таращанський край» від 24.02.2015 № 15 про втрату вищезазначеного акту.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Обставини, які б вказували, що ОСОБА_3 при житті набула або володіла земельною ділянкою площею 2,4100 га неправомірно, або, що на неї окрім позивача, в порядку спадкування, чи з інших підстав, претендують інші особи, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна.

Судові витрати по оплаті судового збору суд, за проханням позивача залишає за ним.

За таких обставин, керуючись статтями 3, 6, 11, 57 - 60, 174, 197, 212 - 215, 223, 294 ЦПК України, статтями 25, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1261, 1268, 1297, ЦК України, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на спадкове майно, яке залишилося після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3, що складається з земельної ділянки площею 2,4100 га в межах згідно з планом, розташованої на території Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий:С. А. Потеряйко