Справа № 474/528/17
Провадження № 4-с/474/21/17
УХВАЛА

про залишення скарги на дії ДВС без розгляду

27.07.17року смт Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

представника скаржника ОСОБА_1

державного виконавця Павленко А.В.

прокурора Яворської І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївське обласне управління публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України на неправомірні дії, рішення та бездіяльність державного виконавця, а також бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Врадіївського районного управління юстиції (нині Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції) у Миколаївської області, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов'язання виконати певні дії для усунення порушення, -

встановив:

18.07.2017р. до суду надійшла скарга Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївське обласне управління публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України (далі - скаржник), в якій останній просить:

- поновити публічному акціонерному товариству Державний ощадний банк України пропущений строк звернення до суду зі скаргою на неправомірні дії, рішення та бездіяльність державного виконавця, а також бездіяльність начальника відділу Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобовязання виконати певні дії для усунення порушення;

- визнати дії заступника начальника відділу виконавчої служби Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області (нині - головного державного виконавця Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області) ОСОБА_2 щодо винесення 29.07.2014р. постанови про закриття виконавчого провадження № 30626803 з примусового виконання виконавчого листа №2-386/2011р., виданого 23.12.2011р. Врадіївським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 78 від 18.03.2009р. у розмірі 27 396 грн.19 коп., на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України Про виконавче провадження, а також направлення виконавчого документу до Врадіївського районного суду Миколаївської області, неправомірними;

- визнати постанову заступника начальника відділу виконавчої служби Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_2 від 29.07.2014р. про закінчення виконавчого провадження № 30626803 з примусового виконання виконавчого листа № 2-386/2011р., виданого 23.12.2011р. Врадіївським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 78 від 18.03.2009р. у розмірі 27 396 грн.19 коп., неправомірною та скасувати її;

- визнати бездіяльність заступника начальника відділу виконавчої служби Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області (нині головного державного виконавця Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області) ОСОБА_2 щодо невиконання дій, спрямованих на витребування з органів державної реєстрації актів цивільного стану копії відповідного свідоцтва про смерть (копії актового запису про смерть), визначення кола правонаступників-спадкоємців після смерті ОСОБА_3, або встановлення факту відсутності останніх, щодо невинесення постанови про зупинення виконавчого провадження № 30626803, не звернення до суду із поданням про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником, не направлення на адресу Стягувача у встановлені законом строки копії постанови від 29.07.2014р. про закінчення виконавчого провадження №30626803 з примусового виконання виконавчого листа № 2-386/2011р., виданого 23.12.2011р. Врадіївським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 78 від 18.03.2009р. у розмірі 27 396 грн.19 коп., неправомірною;

- визнати бездіяльність начальника відділу виконавчої служби Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області (нині - головного державного виконавця Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області) ОСОБА_2 щодо незабезпечення контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою вчинення виконавчих дій заступником начальника відділу виконавчої служби Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області (нині - головного державного виконавця Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області) ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження № 30626803 з примусового виконання виконавчого листа № 2-386/2011р., виданого 23.12.2011 року Врадіївським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 78 від 18.03.2009р. у розмірі 27 396 грн.19 коп., неправомірною;

- визнати бездіяльність начальника Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 щодо залишення скарги на неправомірні дії, рішення та бездіяльність державного виконавця та про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов'язання виконати певні дії для усунення порушення, без розгляду, не проведення перевірки законності виконавчого провадження протягом десяти днів, не винесення за результатами перевірки відповідної постанови та ненадання на звернення стягувача у встановлені законодавством терміни відповіді, незаконною;

- зобов'язати головного державного виконавця Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 усунути порушення шляхом відновлення виконавчого провадження № 30626803 з примусового виконання виконавчого листа № 2-386/2011р., виданого 23.12.2011р. Врадіївським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №78 від 18.03.2009р. у розмірі 27 396 грн.19 коп., неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчинити виконавчі дії, в тому числі - вжити заходів та виконати дії, спрямовані на підтвердження органами державної реєстрації актів цивільного стану смерті ОСОБА_3 відповідною копією свідоцтва про смерть (копією актового запису про смерть), визначення кола правонаступників - спадкоємців після смерті ОСОБА_3, або встановлення факту відсутності останніх у визначений законом строк та звернутися до суду із поданням про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником;

- зобовязати начальника Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_4 здійснити особистий контроль за діями підпорядкованих державних виконавців щодо повного, своєчасного та фактичного виконання виконавчого листа № 2-386/2011р., виданого 23.12.2011р. Врадіївським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 78 від 18.03.2009р. у розмірі 27 396 грн.19 коп.

При цьому суд наголошує на тому, що в скарзі жодним чином не обмовленні поважні причини пропуску строку на оскарження дій державного виконавця та начальника відділу ДВС.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав вимоги скарги, при цьому зазначив, що причини пропуску строку звернення зі скаргою до суду є поважними та підтверджуються доданими до скарги доказами, які, в свою чергу, є достатніми для підтвердження вказаних обставин. Так, представник вказав, що про оскаржувану постанову про закриття виконавчого провадження скаржник довідався лише 17.02.2017р. після отримання листа від відділу ДВС, а перебування попередньої скарги на розгляді в суді та перебування скарги на дії державного виконавця на розгляді у начальника ДВС переривають, у відповідності до вимог чинного законодавства, перебіг строку звернення з даною скаргою до суду.

Представник відділу ДВС ОСОБА_5 просила рішення щодо поновлення пропущеного строку для подачі скарги та по суті вимог скарги постановити на розсуд суду.

Прокурор Яворська І.В. заперечила проти поновлення пропущеного строку для подання скарги у зв'язку з необґрунтованістю, а тому відсутні підстави для задоволення скарги. Крім того, зазначила, що підстав для задоволення скраги в частині оскарження дій начальника відділу ДВС щодо розгляду скарги на дії підлеглого державного виконавця не підлягають задоволенню, оскільки останній в період надходження скарги перебував у відпустці.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги в частині обґрунтованості поважності причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. (далі - Закон), сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Аналогічне положення містилося в ст. 82 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999р., який діяв на час здійснення виконавчого провадження № 30626803 (далі - Закон від 21.04.1999р.).

Частиною 1 ст. 384 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

Згідно ч. 1 ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У відповідності до ч. 5 ст. 74 Закону, рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

З огляду на вищезазначене слід наголосити на тому, що п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014р. Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах роз'яснено судам, що строки звернення заявника зі скаргою до суду є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

В сукупного аналізу вищевикладеного слідує, що законодавцем чітко визначено момент з якого обраховується строк звернення до суду зі скаргою, а саме:

- з моменту коли особа дізналася про порушення її прав чи свобод;

- з моменту коли особа повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

При чому, вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку звернення зі скаргою до суду слід враховувати час коли були вчиненні дії або без діяльність, які оскаржуються, про що також наголошено в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014р. Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах, а відтак в даному випадку до уваги береться момент коли особа повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

В свою чергу, за загальним правилом причини пропуску строку є поважними, якщо вони відповідають одночасно усім таким умовам: це обставини, які безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; це обставини, які виникли об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ці обставини виникли протягом строку, який пропущено; ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 30 Закону від 21.04.1999р., державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

З матеріалів скарги вбачається, що 30.12.2011р., за заявою про примусове виконання, яка подана до відділу ДВС 27.12.2011р., державним виконавцем Кремповською В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 30626803, яка відповідно до приписів ч.ч. 2 та 5 ст. 25 Закону від 21.04.1999р. виноситься протягом трьох робочих днів з дня надходження виконавчого документа та надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові, а відтак, враховуючи, що в матеріалах скарги відсутня інформація щодо повернення виконавчого документа за заявою стягувача, останній вважається обізнаним про вчинену виконавчу дію.

29.07.2014р. державний виконавець Назеренко Ю.В. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону від 21.04.1999р., яка відповідно до присів ч. 3 ст. 49 Закону від 21.04.1999р. надсилається у триденний строк сторонам виконавчого провадження, а відтак стягувач вважається обізнаним про вчинену виконавчу дію.

Таким чином, враховуючи приписи ст.ст. 25, 30 та 49 Закону від 21.04.1999р., зі спливом шести місяців визначених для вчинення виконавчих дій, не отримавши задоволення своїх вимог, вважається, що стягувач з липня 2012 року, а враховуючи винесену державним виконавцем постану від 29.07.2014р. про закінчення виконавчого провадження і повернення виконавчого документу стягувачу, вважається, що останній з серпня 2014 року, обізнаний про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Водночас, слід наголосити на тому, що ч.1 ст. 12 Закону від 21.04.1999р. передбачалося, що сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

В свою чергу, права сторін виконавчого провадження кореспонуються з обов'язками державного виконавця визначеними у ст. 11 Закону від 21.04.1999р. щодо: вживання передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; надання сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливості ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розгляду заяв сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; роз'яснення сторонам їхніх права і обов'язків.

При чому порядок оскарження дій державного виконавця або бездіяльності останнього визначений ст. 82 Закону від 21.04.1999р.

Положення ст.ст. 11, 12 та 82 Закону від 21.04.1999р. по суті є аналогічними положенням ст.ст. 18, 19, 74 Закону від 02.06.2016р. та положенням ст. 383 ЦПК України.

Таким чином, із сукупного аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що законодавцем і в Законі від 21.04.1999р., і в Законі від 02.06.2016р. передбачив дієвий механізм здійснення сторонами виконавчого провадження контролю щодо здійснення державним виконавцем дій по примусовому виконання виконавчих документів.

Здійснення зазначеного контролю відбувається шляхом реалізації сторонами виконавчого провадження наданих ним прав щодо ознайомлення з матеріалами справи, заявлення відводів сторонам виконавчого провадження, в тому числі і державному виконавцю, оскарження дій або бездіяльності державного виконавця, надання додаткових матеріалів, наданняусних та письмових пояснень, висловлення своїх доводів та міркувань з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечення проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження.

Однак, з матеріалів скарги слідує, що стягувач лише 31.01.2017р., зі спливом більше п'яти років з моменту відкриття виконавчого провадження та двох років шести місяців з моменту винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, звернувся із запитом за вих. № 112.20-16-106/1 до відділу ДВС щодо отримання інформації по здійснення виконавчого провадження № 30626803, на який 17.02.2017р. отримав відповідь відділу ДВС від 14.02.2017р. за № 938.

Крім того, в контексті встановленого слід також зазначити, що в даному випадку перебування на розгляді начальника відділу ДВС скарги від 20.04.2017р. на дії підлеглого державного виконавця жодним чином не впливає на визначення поважності причин пропуску строку звернення до суду із даною скаргою.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В сукупності вищевикладеного слідує, що оскільки матеріали скарги інших доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою, окрім запиту стягувача № 112.20-16-106/1 від 31.01.2017р. та відповіді на нього відділу ДВС від 14.02.2017р. за № 938 не містять, а стягувачем не доведено належними і допустимими засобами доказування існування обставин щодо пропуску строку, які виникли об'єктивно, незалежно від волі стягувача протягом строку, який пропущено, та які безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, суд вважає, що підстави, визначені законодавцем як поважні, для поновлення пропущеного строку звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державних виконавців в даному випадку відсутні.

Крім того, слід зазначити, що при розгляді аналогічної скарги ухвалою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 10.03.2017р. у справі № 474/180/17 відмовлено скаржнику в поновленні пропущеного строку для оскарження, а скаргу залишено без розгляду, при чому слід зазначити, що обставини встановленні при розгляді справи № 474/180/17 є аналогічними обставинам встановленим під час розгляду даної справи.

Таким чином, оскільки скаржник фактично повторно звернувся зі скаргою та враховуючи те, що розгляд скарги в межах цивільної справи № 474/180/17 відбувався з 01.03.2017р. (моменту надходження до суду) по 10.03.2017р. (дня винесення ухвали), а з даною скаргою скаржник звернувся до суду 12.07.2017р. (що підтверджується відтиском штемпеля відділення поштового зв'язку на конверті, в якому вказана скарга надійшла до суду) переривання строку звернення зі скаргою під час судового розгляду справи № 474/180/17 жодним чином не впливає перебіг зазначеного строку.

Окремо слід зазначити щодо вимоги про оскарження бездіяльності начальника відділу ДВС ОСОБА_4 при розгляді скарги на дії підлеглого державного виконавця Назаренка Ю.В.

Так, судом встановлено, що скаржник звернувся до начальника відділу ДВС ОСОБА_4 зі скаргою № 112.20-16-405/1 від 20.04.2017р. на дії підлеглого державного виконавця Назаренка Ю.В.

Вказана скарга отримана відділом ДВС 25.04.2017р., що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення № 260, проте, як зазначає скаржник станом на 09.06.2017р. жодних дій начальником відділу ДВС ОСОБА_4 щодо розгляду вказаної скарги не здійснено.

З наданих державним виконавцем Павленко А.В. наказів № 213/07 та № 297/06 від 16.03.2017р. слідує, що на час перебування начальника відділу ДВС ОСОБА_4 у відпустці з 01.04.2017р. по 30.04.2017р. повноваження начальника покладено на ОСОБА_2

В свою чергу, з наданого державного виконавцем ОСОБА_5 листа № 3482 від 18.05.2017р. за підписом головного державного виконавця Назаренка Ю.В. вбачається, що на скаргу № 112.20-16-405/1 від 20.04.2017р. надано відповідь, що підстави для скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 30626803 відсутні.

Однак, державним виконавцем Павленко А.В. не надано доказів на підтвердження факту направлення скаржнику чи отримання скаржником вищевказаного листа.

З огляду на встановлене вище слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Розділом ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р., (далі - Інструкція) передбачено порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження.

Так, п. 1 розділу ХІІ Інструкції визначено, що перевірити законність виконавчого провадження має право начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі, при чому п.п. 2-10 визначається порядок та строки розгляду скарги, зокрема щодо винесення постанови про проведення перевірки, витребування матеріалів виконавчого провадження, винесення постанови за результатами проведеної перевірки та направлення останньої зацікавленим особам.

Згідно п. 6 розділу ХІІ Інструкції, перевірка законності виконавчого провадження має бути проведена протягом десяти робочих днів, а зведеного виконавчого провадження - протягом п'ятнадцяти робочих днів з дня надходження витребуваного виконавчого провадження.

Тобто Законом та Інструкцією достатньо чітко врегульовано порядок розгляду начальниками відділів ДВС скарг на дії своїх підлеглих в рамках виконавчих проваджень, в тому числі щодо строків такого розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження № 30626803 не є зведеним, а тому, відповідно до приписів Інструкції, скарга на дії державного виконавця має бути розглянута начальником відділу ДВС протягом десяти робочих днів з дня надходження витребуваного виконавчого провадження.

Враховуючи те, що скарга надійшла до відділу ДВС 25.04.2017р., адресована начальнику відділу ДВС та стосується оскарження дій державного виконавця у виконавчому провадженні, що перебувало на виконанні у цьому відділі та знаходиться в його архіві, а також враховуючи розумні строки, які необхідні за таких обставин для надання виконавчого провадження для проведення перевірки, слід дійти висновку, що об'єктивно розгляд скарги за результатами проведеної перевірки має становити 10 робочих днів з моменту отримання матеріалів виконавчого провадження плюс 3 робочі дні, які необхідні для надання вказаних матеріалів.

Крім того слід враховувати строк пересилання поштових відправлень необхідний для направлення копії постанови за результатами проведеної перевірки скаржнику, який згідно Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013р., у разі пересилання у межах області простої письмової кореспонденції становить - день відправлення + 3 дні, пріоритетної - день відправлення + 2 дні, а у разі пересилання рекомендованої письмової кореспонденції зазначені нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Отже, з урахуванням приписів Закону і Інструкції та строків необхідних для пересилання поштових відправлень скаржник повинен був довідатися про порушення свого права зі спливом вищевказаних строків орієнтовно 18.05.2017р. +/- 3 дні, а відтак з вказаного моменту має обраховуватися строк оскраження дій начальника відділу ДВС щодо розгляду скарги на дії підлеглого державного виконавця.

Також слід наголосити на тому, що перебування начальника відділу ДВС у відпустці з 01.04.2017р. по 30.04.2017р. жодним чином не впливає на перебіг строку розгляду скарги, оскільки порядок покладення повноважень керівника, у разі неможливості здійснення ним своїх обов'язків, на іншого працівника регламентовано чинним законодавством, при чому початок строку розгляду скарги обраховується не з моменту надходження останньої, а з моменту отримання матеріалів виконавчого провадження.

Водночас, зі скарги вбачається, що скаржник самостійно визначає дату, з якою він пов'язує момент усвідомлення ним факту порушення його прав, а саме 09.06.2017р. (3 абзац 7 сторінки скарги), в той час, коли зі скаргою до суду останній звернувся лише 12.07.2017р. (що підтверджується відтиском штемпеля відділення поштового зв'язку на конверті, в якому вказана скарга надійшла до суду) зі спливом майже одного місяця від моменту усвідомлення факту порушення прав та з пропуском строку визначеного ст. 74 Закону України та ст. 385 ЦПК України для оскарження дій посадової особи ДВС, при чому скаржником не надано жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку.

В сукупності вищевикладеного слідує, що оскільки матеріали скарги не містять доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою, а стягувачем не доведено належними і допустимими засобами доказування існування обставин щодо пропуску строку, які виникли об'єктивно, незалежно від волі стягувача протягом строку, який пропущено, та які безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, суд вважає, що підстави, визначені законодавцем як поважні, для поновлення пропущеного строку звернення до суду зі скаргою на дії начальника відділу ДВС ОСОБА_4 в даному випадку відсутні.

Крім того слід зазначити, що звернення скаржника до прокуратури Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області із запитом № 112.20-538/1 від 12.06.2017р. та відповідь прокуратури № 4578вих17 від 10.07.2017р. щодо вчинення певних дій по наданню копій документів та витребування документів з інших установ, враховуючи приписи Закону та Інструкції, які регулюють порядок оскарження дій державного виконавця та іншої посадової особи державної виконавчої служби, Закону України Про прокуратуру, яким визначення повноваження прокурора, жодними чином не підтверджують поважність причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою.

Таким чином, клопотання стягувача про поновлення пропущеного строку звернення до суду зі скаргою не підлягає задоволенню, а скаргу слід залишити без розгляду.

Слід також зазначити, що за наявності обставин, що підтверджують поважність пропуску строку оскарження дій державного виконавця, стягувач не позбавлений права повторно звернутись до суду із скаргою про оскарження дій державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Керуючись ст.ст. 57-61, 209, 210, 293, 383-385 ЦПК України, -

вирішив:

Відмовити Публічному акціонерному товариству Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївське обласне управління публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України у поновленні строку оскарження неправомірних дій, рішення та бездіяльності державного виконавця, а також бездіяльності начальника відділу державної виконавчої служби Врадіївського районного управління юстиції (нині Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції) у Миколаївської області, постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов'язання виконати певні дії для усунення порушення.

Скаргу Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївське обласне управління публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України на неправомірні дії, рішення та бездіяльність державного виконавця, а також бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Врадіївського районного управління юстиції (нині Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції) у Миколаївської області, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов'язання виконати певні дії для усунення порушення - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Врадіївський районний суд Миколаївської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі осіб, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ф.Г. Сокол