АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 678/162/15-ц
Провадження № 22-ц/792/950/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Корніюк А.П., П'єнти І.В.,

секретар Філіпчук О.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 31 грудня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що 11 жовтня 2007 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №5, згідно з умовами якого позичальник отримала кредит у сумі 32350 грн, які зобов'язалася повернути у строк до 10 жовтня 2012 року відповідно до графіка платежів і сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 18 травня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» і ТОВ «ПростоФінанс» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, на підставі якого ТОВ «ПростоФінанс» відступило право грошової вимоги за кредитним договором №5 від 11 жовтня 2007 року ТОВ «Кредитні ініціативи». ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 10 квітня 2015 року виникла заборгованість у сумі 13676 грн 25коп, з яких: заборгованість за кредитом - 7327 грн 79 коп, заборгованість за відсотками - 3782 грн 84 коп, заборгованість за комісією - 996 грн 60 коп, неустойка (штраф) - 1569 грн 02 коп.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 31 грудня 2015 року в позові відмовлено.

ТОВ «Кредитні ініціативи», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Суд безпідставно застосував позовну давність. Трирічний строк позовної давності мав би обраховуватись від дати повернення кредиту в повному обсязі (10 жовтня 2012 року). Помилковим є висновок суду про неприйняття нового графіка платежів від 26 грудня 2008 року, яким збільшено відсоткову ставку за кредитним договором до 18,22%. Порядок підняття відсоткової ставки передбачено кредитним договором. Суд не врахував, що після підняття відсоткової ставки з 08 грудня 2008 року відповідач погодилася з нею і 04 квітня 2010 року сплатила платіж за новою ставкою.

Справа була предметом апеляційного та касаційного перегляду.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 05 липня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково. Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 31 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором №5 від 11 жовтня 2007 року у сумі 8707 грн 66 коп, з яких: заборгованість за кредитом - 3838 грн 22 коп, заборгованість за відсотками - 3872 грн 84 коп, заборгованість за комісією - 996 грн 60 коп. В решті позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 05 липня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 27 червня 2017 року до участі у справі залучено правонаступника позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у зв'язку з відступленням права вимоги за кредитним договором №5 від 11 жовтня 2007 року на підставі договору факторингу №2016-ЗК/ДГ, укладеного 26 вересня 2016 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» і ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

В засідання апеляційного суду особи, які беруть участь у справі, не з'явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

У зв'язку з чим в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п. 1, п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 11 жовтня 2007 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №5, згідно з умовами якого позичальник отримала кредит на придбання транспортного засобу у сумі 32350 грн, які зобов'язалася повернути у строк до 10 жовтня 2012 року відповідно до графіка платежів і сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 12,5% річних, комісію.

18 травня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» і ТОВ «ПростоФінанс» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, на підставі якого ТОВ «ПростоФінанс» відступило право грошової вимоги за кредитним договором №5 від 11 жовтня 2007 року ТОВ «Кредитні ініціативи». У цей же день сторонами договору підписано акт приймання-передачі кредитного портфелю.

ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 10 квітня 2015 року виникла заборгованість.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

При відмові в позові суд виходив з того, що збільшення відсоткової ставки не відповідає умовам договору, оскільки не був дотриманий визначений сторонами порядок повідомлення позичальника. Заборгованість відповідача за кредитним договором є меншою (4628,97 грн) і не підлягає стягненню у зв'язку із спливом позовної давності.

Проте, такого висновку суд дійшов при неповному з'ясуванні обставин справи. Він не відповідає встановленим обставинам справи і вимогам закону.

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 2.8.3. кредитного договору визначено, що розмір процентної ставки за кредитним договором може бути збільшено у випадку, якщо середньоарифметичне значення курсу національної валюти України по відношенню до долара США, встановленого Національним банком України протягом одного місяця зросте більше ніж на три відсотки в порівнянні з курсом національної валюти до долара США, встановленого Національним банком України на момент укладення договору. При цьому кредитодавець має право відповідно (пропорційно до зміненого курсу національної валюти України до долару США) змінити розмір відсоткової ставки за користування кредитом.

У випадку зміни розміру процентної ставки кредитор надсилає позичальнику письмове повідомлення про відповідну зміну розміру процентної ставки за кредитом та новий графік платежів, в якому визначаються щомісячні платежі, розраховані за новою процентною ставкою (при цьому згідно з п. 2.5. договору розмір відповідної частини суми кредиту, комісії за надання кредиту і комісії за управління кредитом залишаються без змін). Кредитодавець надсилає зазначене письмове повідомлення і новий графік платежів поштою рекомендованим листом за адресою позичальника (реєстраційна та фактична), що зазначена(і) у цьому договорі. Відправлення кредитодавцем повідомлення на адресу(и) позичальника, зазначену(і) в договорі, вважається належним повідомленням позичальника щодо встановлення нового розміру процентної ставки за кредитом та новим графіком платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 грудня 2008 року ТОВ «ПростоФінанс» прийняло рішення про збільшення розміру відсоткової ставки за кредитним договором №5 від 11 жовтня 2007 року до 18,22 % річних у зв'язку з впливом світової фінансової кризи на банківську систему України та значним знеціненням національної валюти України по відношенню до долара США.

На підтвердження надіслання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. повідомлення від 08 грудня 2008 року про збільшення розміру відсоткової ставки і графіка платежів в новій редакції від 26 грудня 2008 року позивачем надано до апеляційного суду копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, надісланого 14 січня 2009 року, згідно з яким адресат отримала поштове відправлення 16 січня 2009 року.

Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо збільшення кредитодавцем в односторонньому порядку відсоткової ставки за кредитним договором з дотриманням певної процедури повідомлення позичальника, то такі умови повинні виконуватись сторонами і збільшення розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним, за умови, що рішення про таку зміну розміру відсоткової ставки було прийнято до набрання чинності Законом України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», тобто до 09 січня 2009 року.

Наведене вище відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі №6-2355цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Тому, висновок суду першої інстанції про порушення порядку підняття кредитодавцем відсоткової ставки є помилковим, у зв'язку з чим заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги у цій частині.

04 квітня 2010 року після зміни відсоткової ставки за договором позичальник здійснила часткове погашення кредитної заборгованості одноразовим платежем у сумі 28617 грн 73 коп, які були зараховані за новою процентною ставкою.

В подальшому платежі в погашення кредиту не сплачувались.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором станом на 10 квітня 2015 року виникла заборгованість у сумі 13676 грн 25коп, з яких: заборгованість за кредитом - 7327 грн 79 коп, заборгованість за відсотками - 3782 грн 84 коп, заборгованість за комісією - 996 грн 60 коп, неустойка (штраф) - 1569 грн 02 коп, що підтверджується розрахунком позивача.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 4 ст. 276 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до складу зобов'язання за договором.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постановах від 06 листопада 2013 року у справі №6-116цс13, від 19 листопада 2014 року у справі №6-160-цс14, яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права на підставі ст. 360-7 ЦПК України.

Не відповідає наведеним вимогам закону висновок суду першої інстанції, що перебіг позовної давності розпочинається з 11 жовтня 2010 року - з можливої дати сплати кредиту без збільшення відсоткової ставки.

Позивачем позовна заява до суду надіслана поштою 05 червня 2015 року.

Отже, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за кредитним договором у межах трирічного строку позовної давності (з червня 2012 року).

Відповідно до графіка платежів у новій редакції від 26 грудня 2008 року платежі по тілу кредиту за період з червня 2012 року по жовтень 2012 року (дата повернення кредиту в повному обсязі згідно з договором) складають 3838 грн 21 коп, у тому числі: за червень - 744, 63 грн, за липень - 755, 94 грн, за серпень - 767,42 грн, за вересень - 779,07 грн, за жовтень - 791,15 грн. Саме такою є заборгованість за кредитом у межах строку позовної давності.

Оскільки кошти за кредитним договором не повернуто, відсотки за користування кредитними коштами також підлягають стягненню у межах строку позовної давності.

Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, видно, що заборгованість за відсотками сумі 3782 грн 84 коп нарахована у межах строку позовної давності за період з червня 2012 року по квітень 2015 року.

У розмір заборгованості за комісією у сумі 996 грн 60 коп включена заборгованість у сумі 226 грн 50 коп, що виникла до червня 2012 року. У зв'язку із спливом позовної давності ця сума не підлягає стягненню з відповідача.

Позов про стягнення заборгованості за комісією за період з червня 2012 року по квітень 2015 року у сумі 770 грн 10 коп (996,60 грн - 226,50 грн) підлягає задоволенню згідно з п.п. 2.2., 2.3. кредитного договору.

Відповідно до п. 7.2 кредитного договору у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником грошових зобов'язань з кредитним договором кредитодавець має право вимагати від позичальника сплати неустойки (штрафу) в розмірі 20 % від повної суми, зобов'язання по сплаті якого порушено.

Статтею ст. 258 ЦК України визначено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивач нарахував неустойку (штраф) у сумі 1569 грн 02 коп станом на червень 2012 року. У зв'язку із спливом позовної давності в позові про стягнення неустойки (штрафу) необхідно відмовити.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову. Стягненню з відповідача підлягає заборгованість за кредитним договором у сумі 8391 грн 15 коп, у тому числі: 3838 грн 21 коп - заборгованість за кредитом, 3782 грн 84 коп - заборгованість за відсотками, 770 грн 10 коп - заборгованість за комісією.

Документально підтверджені судові витрати позивача підлягають стягненню з ОСОБА_2 на підставі ч. 1 і ч. 5 ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (61,36%), що складає 313 грн 89 коп.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити частково.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 31 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованість за кредитним договором №5 від 11 жовтня 2007 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та ОСОБА_2, у сумі 8391 грн 15 коп (вісім тисяч триста дев'яносто одна грн 15 коп), у тому числі: 3838 грн 21 коп - заборгованість за кредитом, 3782 грн 84 коп - заборгованість за відсотками, 770 грн 10 коп - заборгованість за комісією.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» судові витрати у сумі 313 грн 89 коп (триста тринадцять грн 89 коп).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий/підпис/ О.І. Талалай

Суддя/підпис/ І.В. Пєнта

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції Ходоровський І.Б. Провадження: № 22-ц/792/950/17

Доповідач Талалай О.І. Категорія: 19, 27