Ухвала

іменем україни

29 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Дем'яносова М.В., Леванчука А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кут» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кут» про захист прав споживачів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кут» (далі - ОСББ «Кут») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_3 не в повному обсязі сплачував відповідні платежі, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку відповідач не бажає добровільно погашати.

Під час розгляду справи ОСББ «Кут» уточнило позовні вимоги та остаточно просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 13 449 грн 27 коп., інфляційні втрати у сумі 6 545 грн 03 коп., 3 % річних у сумі 769 грн 29 коп., а також судовий збір у сумі 1 378 грн, витрати на правову допомогу у сумі 3 897 грн 60 коп., а всього - 26 039 грн 19 коп.

Не погоджуючись із позовом ОСББ «Кут», ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати здійснені ОСББ «Кут» нарахування за опалення, водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води незаконними та визнати борг у розмірі 5 517 грн 25 коп.

Свої вимоги ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що нарахування за житлово-комунальні послуги проводилися ОСББ «Кут» неправильно. Зокрема, для нарахування взяті не загальнобудинкові лічильники тепла, встановлені у будинку, а площа квартири, що є неправомірним, у зв'язку з чим у цій частині визнає заборгованість частково. Крім того, у квартири декілька співвласників, а тому оплата послуг на утримання будинку і прибудинкової території повинна бути розрахована з урахуванням їх часток, у зв'язку з чим у цій частині також визнав заборгованість частково. Що стосується оплати за постачання холодної води, то вважає, що розрахунок також був визначений неправильно, оскільки таке нарахування проводилося не за показниками лічильників, установлених у квартирі, оскільки ОСББ «Кут» видалив відповідну графу з квитанції, а виходячи зі встановленої норми води на одну особу, яка проживає у квартирі. Аналогічне нарахування ОСББ «Кут» здійснило і за водопостачання гарячої води, хоча будинок має свій індивідуальний тепловий пункт, де і готується гаряча вода, оскільки в будинку відсутнє централізоване водопостачання гарячої води. Враховуючи зазначене, ОСОБА_3 не визнає вимог щодо нарахування коштів за водопостачання холодної і гарячої води. Що стосується штрафних санкцій, то з урахуванням невірних розрахунків, зроблених ОСББ «Кут», вимоги в цій частині ОСОБА_3 також вважає необґрунтованими. Крім того, ОСОБА_3 зазначив, що ОСББ «Кут» не мало права звертатися до суду з позовом, оскільки уповноважена на звернення особа, зокрема представник є неналежною особою, договір про надання правової допомоги є нечинним, укладеним із порушенням вимог закону, позов прийнятий до розгляду на порушення норм цивільного процесуального закону.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року позов ОСББ «Кут» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСББ «Кут» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 13 449 грн 27 коп., інфляційні витрати у розмірі 6 545 грн 03 коп., 3 % річних у сумі 769 грн 29 коп., судовий збір у сумі 1 378 грн, витрати на правову допомогу у сумі 3 897 грн 60 коп., а всього - 26 039 грн 19 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСББ «Кут» про захист прав споживачів відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року змінено рішення суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог ОСББ «Кут» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Зменшено суму інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСББ «Кут», із 6 545 грн 03 коп. до 6 427 грн 03 коп., у зв'язку з чим зменшено загальну суму стягнення з 26 039 грн 19 коп. до 25 921 грн 19 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Задовольняючи первісний позов ОСББ «Кут», суд першої інстанції, із висновками якого частково погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_3 не оплачував житлово-комунальних послуг у повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з урахуванням суми інфляційних втрат і 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання.

При цьому на підставі наявних у справі доказів суд установив, що ОСОБА_3 не веде обліку споживання води за показниками всіх чотирьох лічильників гарячої та холодної води, як визначено рішенням зборів ОСББ «Кут» від 05 квітня 2012 року; таких відомостей до ОСББ «Кут» не надавав, тому нарахування проводилося відповідно до рішень ОСББ «Кут» згідно з нормами споживання.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, суд першої інстанції, із висновками якого у цій частині погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 57-60, 212 ЦПК України, а також встановивши обставини справи, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог та відсутності правових підстав для висновків про порушення ОСББ «Кут» прав ОСОБА_3 як споживача житлово-комунальних послуг.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд на спростування доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що районним судом було безпідставно відхилено його заяву про застосування строку позовної давності у спорі щодо позовних вимог за період із 01 листопада 2012 року, правильно зазначив, що позов про стягнення заборгованості починаючи з 01 листопада 2012 року подано ОСББ «Кут» 28 серпня 2015 року, тобто у межах визначеного цивільним законодавством трирічного строку позовної давності; уточнення позовних вимог також мало місце у межах строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо упередженості судді районного суду апеляційний суд обґрунтовано вважав безпідставними й недоведеними жодним доказом.

Разом із тим апеляційний суд визнав частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача щодо відсутності розгорнутих розрахунків розміру виставлених позивачем інфляційних втрат та 3 % річних і в цій частині дійшов висновку про необхідність зменшення суми інфляційних втрат із 6 545 грн 03 коп. до 6 427 грн 03 коп.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі в незміненій частині висновків, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 57-60, 212 ЦПК України, правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення в незміненій частині, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 316 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи про порушення судом норм процесуального права, а саме: незазначення причини неприйняття доказів відповідача, не знайшли підтвердження внаслідок перевірки матеріалів справи, спростовуються змістом оскаржуваних рішень судів, які є достатньо обґрунтованими, крім того, ці доводи зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Разом із тим статтею 212 ЦПК України установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Доводи касаційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме: незастосування Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є помилковими, адже під час розгляду справи суд достатньо повно установив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, на підставі яких правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню.

Отже, рішення суду першої інстанції в незміненій частині та рішення апеляційного суду є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В.Дем'яносов

А.О.Леванчук