Справа №484/620/17 17.07.2017 17.07.2017 17.07.2017
Провадження №22-ц/784/1327/17
Справа № 484/620/17
Провадження № 22ц/784/1327/17 Головуючий у 1-й інстанції Хемич О.Б.
Категорія 37 Доповідач апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Ухвала

Іменем України

17 липня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

без участі осіб, які беруть участь у справі, належно повідомлених про час і місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 квітня 2017 року, ухвалене за позовом ОСОБА_2 до Первомайської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадщину,

встановила:

29 лютого 2017 року ОСОБА_2 пред'явила до суду позов до Первомайської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадщину після смерті її батька ОСОБА_4.

Позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина, яка складалася з 2/3 частин житлового будинку та 2/3 частин земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0558 га, що розташовані по АДРЕСА_1.

За життя, 30 серпня 1995 року ОСОБА_6 склала заповіт, за яким заповіла своєму синові ОСОБА_4 (батьку позивача), належну їй частину вищезазначеного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд.

Після смерті спадкодавця спадщину у встановленому законом порядку прийняли її діти: син ОСОБА_4 та донька - відповідач - ОСОБА_3.

Проте, батько позивача, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, ще до спливу шести місяців після смерті ОСОБА_5, не встигнувши переоформити спадщину. ОСОБА_3 також не оформила спадщину.

Крім того, позивач зазначала, що її батьку на підставі договору дарування від 21 вересня 1985 року належали житловий будинок та на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 17 жовтня 1994 року земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, площею 0,0440 га, що розташовані по АДРЕСА_2.

12 квітня 2000 року ОСОБА_4 заповів усе належне йому майно позивачу. Після смерті ОСОБА_4 вона прийняла спадщину у встановленому законодавством порядку.

Посилаючись на неможливість оформлення спадкових прав в нотаріальній конторі через відсутність правовстановлюючих документів, позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,0440 га, по АДРЕСА_2, та на 2/3 частини житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,0558 га по АДРЕСА_1.

-2-

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 квітня 2017 року позов задоволено частково. Ухвалено:

- визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, по АДРЕСА_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Первомайську Миколаївської області;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,0440 га надану для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Первомайську Миколаївської області;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 4/9 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Первомайську Миколаївської області;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 4/9 частини земельної ділянки площею 0,0558 га наданої для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Первомайську Миколаївської області.

Додатковим рішенням того ж суду від 08 червня 2017 року вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просила його скасувати в частині позовних вимог, що стосуються житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 і ухвалити нове рішення в цій частині, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що згідно довідки Первомайського МБТІ ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою первомайською держнотконторою від 10 липня 1981 року № 2-446, належало 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.11). Відповідно до державного акту на право власності на землю, виданого виконкомом Первомайської міської ради народних депутатів 17 жовтня 1994 року та довідки Управління держгеокадастру у Первомайському районі від 02 лютого 2017 року ОСОБА_6 на праві власності належало 2/3 частини земельної ділянки площею 0,0558 га для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.16-17).

30 серпня 1995 року ОСОБА_5 склала нотаріально посвідчений заповіт, згідно якого належну їй частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1 заповіла синові - ОСОБА_4 (а.с.9, 44 зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла (а.с.7).

Спадкоємцями першої черги після її смерті, в силу ст. 529 ЦК УРСР є син ОСОБА_4 та дочка - ОСОБА_3, яка мала право на обов'язкову частку в спадщині, що відкрилася за заповітом (а.с.43).

До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, в строки, встановлені діючим на час відкриття спадщини законодавством, звернулися ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Було заведено спадкову справу (а.с. 41,42, 49).

-3-

Після смерті ОСОБА_4, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на успадковану частину житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.535 ЦК УРСР неповнолітні або непрацездатні діти спадкоємця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатна дружина, батьки ( усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). Відповідно до абз.2 п.7 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 24 червня 1983 року «Про практику розгляду судоми України справ про спадщину», при визначенні розміру обов'язкової частки у спадщині слід виходити із числа всіх спадкоємців за законом тієї черги, які б закликалися до спадкування, якщо б порядок спадкування не було змінено спадкодавцем.

За такого, враховуючи двох спадкоємців за законом - ОСОБА_4 та ОСОБА_3, наявність заповіту на ОСОБА_4, суд вірно вважав, що ОСОБА_3, успадкувала обов'язкову частку в спадщині, а тому ОСОБА_4 успадкував за заповітом 4/9 частки спадкового житлового будинку та земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 в заяві про прийняття спадщини не зазначила іншого спадкоємця ОСОБА_4 та заяву про видачу їй свідоцтва на обов'язкову частку у спадщини не подала, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків суду про прийняття відповідачем спадщини та успадкування обов'язкової частки в спадщині після смерті ОСОБА_6 та не є підставою задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до положень ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Отже, не звернення спадкоємця за свідоцтвом про право на спадщину не позбавляє такого спадкоємця права на спадщину.

Те, що частково задовольняючи позовні вимоги суд в резолютивній частині не зазначив про відмову у задоволенні частини позову не є підставою для скасування рішення суду. Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення судом вимог цивільного та процесуального законодавства, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 квітня 2017 року та додаткове рішення того ж суду від 08 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: О.І. Галущенко

П.П. Лисенко