Справа № 474/529/17
Провадження № 6/474/25/17
УХВАЛА

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України

19.07.17 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

державного виконавця Діцуленко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа, -

встановив:

18.07.2017р. до суду надійшло подання старшого державного виконавця Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 (далі - державний виконавець), в якому остання, посилаючись на приписи ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, п. 5 ч. 1, ч. 4 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України, п. 8 ст. 19, п. 4 ст. 20 Закону України Про державну прикордонну службу України, п.п. 22-25 Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення № 231 від 31.03.1995р., ст. 377-1 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянки України для виїзду за кордон ОСОБА_2 (далі - боржник), ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, Миколаївська обл., Врадіївський р-н, с. Нововасилівка, вул. Шкільна, 16, до виконання зобов'язань покладених на неї виконавчим документом № 474/494/16-ц виданим 08.11.2016р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № б/н від 6 квітня 2010 року станом на 2 червня 2016 року в розмірі 13 876 грн. 19 коп., з яких: 2 182,79 грн. - заборгованість за кредитом; 8 656,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 636,96 грн. - штраф (процентна складова).

Так, державний виконавець в подані вказує на те, що на виконанні у Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - відділ ДВС) знаходиться виконавче провадження № 53678602 з виконання виконавчого документа № 474/494/16-ц, виданого 08.11.2016р.

12.04.2017р. боржник викликався до відділу ДВС для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак на виклик не з'явився, про причини неявки державного виконавця не повідомив. Таким чином, судове рішення боржником до теперішнього часу не виконано.

Частиною 2 ст. 377-1 ЦПК України визначено, що суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

В судовому засіданні державний виконавець підтримала подання та просила його задовольнити, причому пояснила, що постанова про відкриття виконавчого провадження та виклик до державного виконавця боржником не отримано, у зв'язку з поверненням поштових відправлень за закінченням терміну зберігання. Крім того, зазначила, що окрім направлення запитів щодо нерухомого майна інших дій щодо встановлення місця знаходження чи проживання боржника або його майна за її місце проживання чи знаходження в ході виконавчого провадження не здійснювалося.

Дослідивши матеріали подання та заслухавши пояснення державного виконавця судом встановлено наступне.

08.11.2016р. на виконання рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 13.09.2016р., яке набрало законної сили 24.09.2016р., у справі № 474/494/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором видано виконавчий лист.

Так, згідно вказаного рішення суду з ОСОБА_2 стягнено на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № б/н від 6 квітня 2010 року станом на 2 червня 2016 року в розмірі 13 876 грн. 19 коп., з яких: 2 182,79 грн. - заборгованість за кредитом; 8 656,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 636,96 грн. - штраф (процентна складова).

03.04.2017р. по вищевказаному виконавчому листу державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53678602, в якій зокрема боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та зазначено ідентифікатор доступу та адресу в мережі інтернет де сторони виконавчого провадження мають право ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження внесеними до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Однак, з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 047 вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження боржнику не вручена у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Викликом № 1588 від 12.04.2017р. зобов'язано боржника з'явитися до державного виконавця 19.04.2017р. о 10 год. 00 хв. за адресою: 56300, Миколаївська обл., Врадіївський р-н, смт. Врадіївка, вул. Героїв Врадіївщини, 89, а також надати ряд документів, зокрема пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання та вказано на обов'язок письмово повідомляти про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обовязкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

У виклику також викладені приписи ч. 5 ст. 19 Закону України Про виконавче провадження щодо обов'язків утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, повідомляти про повне чи часткове виконання рішення суду та своєчасно з'являтися на вимогу виконавця.

Однак, з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 293 не вбачається, що виклик до державного виконавця отриманий боржником, проте з оригіналу конверту слідує, що поштове відправлення повернулося у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Крім того, слід зазначити, що з постанови про накладення арешту на майно боржника від 19.06.2017р. не вбачається, які саме дії вчинила державний виконавець та щодо якого саме майна.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи . Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України, особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має правоу разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

При цьому суд вважає, що поняття ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі дії або бездіяльність боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України Про виконавче провадження, а саме: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно зявлятися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази щодо вжиття державним виконавцем усіх передбачених законодавством України заходів примусового виконання рішення.

Зі змісту ст. 377-1 ЦПК України вбачається, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, згідно п. 5 ч. 1 ст. 6 якого передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Отже, враховуючи вимоги закону, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, підлягають доведенню державним виконавцем, оскільки згідно ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, дане подання розглядається негайно і лише за участі державного виконавця, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань, тягар доказування по якому покладається виключно на державного виконавця.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

З досліджених матеріалів подання вбачається, що державним виконавцем не було вжито всіх можливих заходів для примусового виконання рішення суду, а боржник не обізнаний про відкриття виконавчого провадження, право та порядок ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, свої обов'язки в рамках виконавчого провадження, суть дій, які необхідно вчинити для виконання рішення суду, що, в свою чергу, свідчить про недоведеність ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням суду, а тому подання є безпідставним, необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ф.Г. Сокол