Справа № 495/4870/17
провадження №4-с/495/27/2017
УХВАЛА

про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця

17.07.2017 м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого одноособово судді Боярського О.О.,

при секретарі Ткаченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції, заінтересована особа ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на дії державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, заінтересована особа: ОСОБА_2, в якій просить суд:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Березнюк А.В. Білгород-Дністровського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження винесену державним виконавцем 03.11.2003 р. з примусового виконання судового рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 10.10.2003 року у справі №2-1005/2003 року.

Скаржник в судовому засіданні посилався на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2003 року підлягає скасуванню, оскільки відкрито виконавче провадження було на підставі виконавчого документа, виданого 10.10.2003 року, який не відповідав вимогам п.5 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме у виконавчому документі була відсутня дата набрання чинності.

У судовому засіданні скаржник підтримав вимоги скарги, просив задовольнити.

Представник суб'єкта оскарження Білгород-Дністровського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги з підстав зазначених в письмових запереченнях.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши думку скаржника, суб'єкта оскарження, заінтересованої сторони, суд вважає доводи скаржника необгрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з положеннями статті 129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обовязковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Зазначені норми Конституції України знайшли своє відображення і в процесуальному законодавстві України. Так, статтею 14 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як вбачається із наведених норм, судове рішення допускається до виконання лише після набрання ним законної сили, тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження або після апеляційного розгляду справи.

Водночас процесуальним законодавством визначено категорії справ, рішення в яких допускаються до негайного виконання або підлягають такому виконанню до набрання ними законної сили, тобто відразу після їх ухвалення, не очікуючи апеляційного перегляду справи.

У примусовому порядку органами державної виконавчої служби підлягають негайному виконанню: рішення судів у справах позовного провадження про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За загальним правилом, установленим у ст. 214 ЦПК (в редакції станом на 2003 рік), та у чинній редакції закону ч.2 ст.367 ЦПК України питання про негайне виконання рішення вирішується судом при ухваленні рішення, про що в його резолютивній частині обов'язково має міститись вказівка.

Особливість негайного виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивості виконання не з моменту набрання ним законної сили, а негайно, після його оголошення в судовому засіданні.

Отже, після оголошення рішення в судовому засіданні в резолютивній частини якого міститься вказівка про його негайне виконання, за заявою особи, на користь якої воно ухвалено, суд зобов'язаний видати виконавчий лист, який відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом, з яким заявник може звернутись до органів державної виконавчої служби з метою відкриття виконавчого провадження.

Станом на момент відкриття виконавчого провадження, а саме у 2003 році Державна виконавча служба керувалася нормами та вимогами ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року.

Згідно зі змістом п.1 ч.2 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення (редакція № 606-XIV від 21.04.1999 року чинна на 2003 р.)

30.10.2003 року до відділу ДВС звернулася стягувач ОСОБА_2 із заявою, згідно якої просила прийняти до примусового виконання виконавчий лист № 2-1005, виданий 10.10.2003 року Білгород-Дністровським районним судом Одеської області.

03.11.2003 року, державним виконавцем Відділу, було відкрито виконавче провадження на виконання вимог вищевказаного виконавчого листа. (а.с.18).

У разі якщо рішення суду підлягає негайному виконанню, державний виконавець відкриває виконавче провадження не пізніше наступного дня після одержання виконавчих документів і проводить відповідні виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (ч. 4 ст. 25 Закону).

За таких обставин, виходячи з наявних в справі доказів, суд приходить до висновку, що державним виконавцем було відкрито виконавче провадження не порушуючи вимоги ст. п.5 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження» ( редакції станом на 2003 рік), оскільки рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, на підставі ст. 214 ЦПК ( редакції станом на 2003 рік), підлягало негайному виконанню.

Викладені обставини свідчать про те, що дії державного виконавця щодо ухвалення постанови про відкриття виконавчого провадження 03.11.2003 року з примусового виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 10.10.2003 року, були вчинені у відповідності до норм діючого законодавства,в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Наведені факти та доводи скаржника ОСОБА_1не знайшли свого підтвердження в суді.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, про безпідставність заявлених скаржником вимог, у зв'язку із чим скарга підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 208-210, 386-388 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції, заінтересована особа ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: