АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/7869/17 Головуючий у 1 інстанції - Підпалий В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод», Кабінету Міністрів України та Фонду державного майна України на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод», треті особи: Фонд державного майна України, Кабінет Міністрів України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод», треті особи: Фонд державного майна України, Кабінет Міністрів України, в якому просив визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо не розроблення та не затвердження умов трудових договорів(контрактів), які укладатимуться з членами правління, встановлення розміру їх винагороди, а також зобов'язати відповідача розробити та затвердити умови трудових договорів(контрактів), які укладатимуться з членами правління, встановити розмір їх винагороди.

Крім того, представником позивача - ОСОБА_2 подано також заяву про забезпечення позовних вимог шляхом:

- заборони ПАТ «Одеський припортовий завод», в тому числі, але не виключно, загальним зборам, наглядовій раді, голові наглядової ради, членам наглядової ради, правлінню, голові правління, членам правління, дирекції припиняти повноваження ОСОБА_1 як члена правління ПАТ «Одеський припортовий завод» та/або як першого заступника директора ПАТ «Одеський припортовий завод»;

- заборони ПАТ «Одеський припортовий завод», в тому числі, але не виключно, загальним зборам, наглядовій раді, голові наглядової ради, членам наглядової ради, правлінню, голові правління, членам правління, дирекції відстороняти від посади як члена правління ПАТ «Одеський припортовий завод» та/або як першого заступника директора ПАТ «Одеський припортовий завод» ОСОБА_1;

- заборони Фонду державного майна України затверджувати завдання на голосування та/або будь-які рекомендації на голосування представникам держави на загальних зборах ПАТ «Одеський припортовий завод» з питання порядку денного про припинення повноважень ОСОБА_1 як члена правління ПАТ «Одеський припортовий завод» та/або як першого заступника директора ПАТ «Одеський припортовий завод»;

- заборони Фонду державного майна України затверджувати завдання на голосування та/або будь-які рекомендації на голосування представникам держави на загальних зборах ПАТ «Одеський припортовий завод» з питання порядку денного про відсторонення від посади члена правління ПАТ «Одеський припортовий завод» та/або першого заступника директора ПАТ «Одеський припортовий завод» ОСОБА_1;

- заборони Кабінету Міністрів України погоджувати у разі включення до порядку денного питань відсторонення члена правління ПАТ «Одеський припортовий завод» ОСОБА_1;

- заборони Фонду державного майна України, Кабінету Міністрів України будь-яким способом звільняти та/або відстороняти від займаних посад та/або припиняти повноваження ОСОБА_1 як члена правління ПАТ «Одеський припортовий завод» та/або як першого заступника директора ПАТ «Одеський припортовий завод» до вирішення по суті даного спору.

Позивач послався на те, що незабезпечення позову може ускладнити виконання майбутнього судового рішення у справі, оскільки відповідачем, а також правоохоронними органами неодноразово вчинялися спроби відсторонити позивача від займаної посади.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року заяву задоволено у повному обсязі.

В поданій апеляційній скарзі Фонд державного майна України, Кабінет Міністрів України та ПАТ «Одеський припортовий завод» просили зазначену ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні вимог, викладених в заяві про забезпечення позову. Скаржники послалися на те, що незабезпечення позову в обраний позивачем спосіб не призведе до утруднення чи унеможливлення виконання майбутнього рішення суду в даній справі, оскільки обрані позивачем заходи забезпечення позову не відповідають змісту позовних вимог. Крім того, зазначили, що оскаржуваною ухвалою порушуються законні права та інтереси третіх осіб, оскільки вжиті заходи забезпечення позову впливають на можливість останніх реалізовувати надані їм законом повноваження.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., пояснення осіб, що з'явились до суду, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційних скарг з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що не застосування заходів забезпечення позову перешкоджатиме виконанню рішення суду у майбутньому.

Проте, колегія суддів з таким висновком погодитися не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Як вбачається з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, із системного аналізу зазначених вище правових норм слідує, що єдиною необхідною умовою для вжиття заходів забезпечення позову є обгрунтована підстава вважати, що незабезпечення позову в обраний позивачем спосіб може утруднити або унеможливити виконання майбтнього рішення суду по відповідній справі.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції належним чином не з'ясував чи дійсно невжиття заходів забезпечення позову, зазначених в заяві позивача, є перешкодою для виконання рішення суду в майбутньому, та не дослідив чи відповідають обрані позивачем заходи забезпечення позову змісту позовних вимог.

Так, предметом позовних вимог в даному випадку є оскарження бездіяльності відповідача щодо не розроблення та не затвердження умов трудових договорів(контрактів), які укладатимуться з членами правління, встановлення розміру їх винагороди, а також зобов'язання відповідача вчинити відповідні дії.

При цьому, судом не встановлено, що заборона відповідачу, а також третім особам реалізовувати надані їм Статутом та законом повноваження щодо відсторонення/звільнення позивача впливає на можливість виконання в майбутньому рішення суду про зобов'язання ПАТ «Одеський припортовий завод» розробити та затвердити умови трудових договорів(контрактів), які укладатимуться з членами правління, встановити розмір їх винагороди.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що встановивши в оскаржуваній ухвалі факт порушення відповідачем норм трудового законодавства, суд першої інстанції фактично вирішив спір по суті, що є недопустимим на стадії вирішення питання про забезпечення позову.

Згідно п.2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

За змістом ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і

зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Між тим, судом першої інстанції не враховано(та тим самим порушено порядок вирішення питання забезпечення позову), що заборона підприємству звільняти та/або відсторонювати від посади працівників, а також виносити на порядок денний загальних зборів відповідні питання є прямим втручанням в його внутрішню та господарську діяльність.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити частково апеляційні скарги Фонду держмайна України, Кабінету Міністрів України та ПАТ «Одеський припортовий завод», скасувавши ухвалу суду першої інстанції, як постановлену з порушенням норм процесуального права, та передавши дане питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно до п.3 ч. 1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст.307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод», Кабінету Міністрів України та Фонду державного майна України задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року, а питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді