УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Радуга Сіті ЛТД», треті особи: Київська міська рада, товариство з обмеженою відповідальністю «Континентбуд», про визнання майнових прав за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_6, на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 6 червня 2014 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Радуга Сіті ЛТД» (далі - ТОВ «Радуга Сіті ЛТД») було укладено попередній договір купівлі-продажу, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Басенко К.О., за умовами якого товариство зобов'язалося укласти договір купівлі-продажу (основний договір) квартири у секції 4, поверх 14, будівельний № 2525, кількість кімнат: 1, загальна площа 32, 81 кв. м, у житловому будинку АДРЕСА_1. У свою чергу, він зобов'язався прийняти та належним чином оплатити вартість цієї квартири. Пунктом 2.3.1. вказаного договору було визначено, що сума коштів, що вносяться ним за договором забезпечення, зараховуються, як оплата 31.83 кв. м. об'єкта. Згідно договору про забезпечення виконання зобов'язань від 6 червня 2014 року № 4/525, укладеного між ним та ТОВ «Радуга Сіті ЛТД», вони визначили, що на підтвердження зобов'язань за попереднім договором та виконання основного договору він строком до 17червня 2018 року повинен сплатити на користь товариства суму коштів, що становить 97% орієнтованої вартості об'єкта у розмірі 241 908 грн та 40 318 грн податку на додану вартість. Ним було повністю виконано умови договору, сплачено вказані грошові кошти, що підтверджується довідкою від 16 червня 2014 року про оплату згідно договору про забезпечення виконання зобов'язань №4/525 від 6 червня 2014 року. Відповідач зобов'язався протягом другого кварталу 2015 року укласти з нимосновний договір, проте з боку товариства жодних дій на виконання даних зобов'язань вчинено не було, квартира не закінчена будівництвом та не введена в експлуатацію, у зв'язку з чим товариство не має можливості укласти основний договір.

Позивач просив, з урахуванням уточнених вимог, визнати за ним майнове (речове) право на вказану квартиру.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), керуючись ст. 635 ЦК України, правильно виходили із того, що особа має право ставити питання про визнання за нею майнового права на спірну квартиру (право очікування) за умови укладання між сторонами основного договору, на підставі якого буде передаватися новостворене майно (спірна квартира) та за умови сплати позивачем усієї вартості цього майна. Оскільки між сторонами укладено попередній договір, який не створює для сторін будь-яких матеріальних прав і обов'язків, крім зобов'язання укласти протягом узгодженого терміну певний тип цивільно-правового договору на заздалегідь визначених умовах, тоді як основний договір ними укладено не було, підстав для задоволення позову немає.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_6, відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І.Журавель

С.П.Штелик