Справа № 154/1366/16 Головуючий у 1 інстанції: Лященко О.В.
Провадження № 22-ц/773/1022/17 Категорія: 24 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря Черняк О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Волиньгаз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Держспоживінспекція у Волинській області, про визнання бездіяльності протиправною, відшкодування майнової та моральної шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Волиньгаз» (скорочено - ПАТ «Волиньгаз»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Держспоживінспекція у Волинській області, про визнання бездіяльності протиправною, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що сторони перебувають в договірних відносинах. 31 жовтня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено Типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання. Оскільки позивачу нараховується субсидія, він сплачує за спожитий газ в розмірі обов'язкового платежу в межах соціальної норми споживання, що стверджується банківськими квитанціями. Щомісячні показники лічильника газу перевіряються контролером відповідача. Відповідач з листопада 2015 року надсилає рахунки за кожен розрахунковий місяць, що дає можливість споживачу здійснювати перевірку достовірності фактичних кількостей спожитого газу з розрахунками відповідача, з застосуванням цін за споживання газу в межах 200 куб. метрів по 3,60 грн., та понад 200 куб. м. - по 7,188 грн. Відповідач розпочав надавати недостовірну інформацію впродовж січня -травня 2015 року. В банківських квитанціях про сплату за спожитий газ за згадані вище місяці з'явились записи, нібито, про переплату, якої не існувало. Відповідач щомісячно продовжував вносити до абонентської книжки правдиві покази лічильника і обов'язкову плату згідно даних субсидії. В рахунку за газ та послуги з газопостачання за листопад 2015 року позивач побачив, що надавач послуг шахрайським шляхом вкрав 149 куб. метрів газу по ціні 3,60 грн. на загальну суму 536,40 гривень. Позивач вказує, що ще більш разюча різниця спостерігається в рахунках за газ та послуги з газопостачання за листопад 2015 - березень 2016 років стосовно так званих «переплат» а також неіснуючих заборгованостей. Скарга позивача керівництву відповідача залишилась без задоволення. З відповіді Держспоживінспекції у Волинській області на звернення позивача вбачається, що інспекція порадила йому звернутися до суду. На підставі викладеного, позивач вважає, що він та його дружина зазнали душевних страждань внаслідок незаконної поведінки відповідача та просить, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача при наданні послуг з газопостачання з порушенням прав споживача. Стягнути з відповідача моральну (немайнову) шкоду в розмірі 10 000 гривень. Стягнути на користь позивача, завданої неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача майнової шкоди в розмірі 536 грн. 40 коп. за шахрайську крадіжку 149 м. куб. природного газу.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивача ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності.

Позивач ОСОБА_1 та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, подали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів порушення його прав споживача послуг з газопостачання, не довів факту безпідставного нарахування плати за спожитий газ, а відтак відсутні підстави для стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок крадіжки газу відповідачем, та стягнення моральної шкоди.

Судом першої інстанції підставно застосовано до відносин, що виникли між сторонами, положення наступних нормативних актів.

Так, відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу врегульовуються Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМУ від 09.12.1999 р. Згідно пункту 10 Правил розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання та/або видів (напрямів) споживання природного газу.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 583 від 03 березня 2015 року встановлено роздрібні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення, зокрема у разі використання природного газу для індивідуального опалення або комплексного споживання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води): у період з 01 травня по 30 вересня (включно) - 7,188 грн. за 1 м3; у період з 01 жовтня по 30 квітня (включно): за обсяг, спожитий до 200 м3 природного газу на місяць (включно), - 3,600 грн за 1 м3; за обсяг, спожитий понад 200 м3 природного газу на місяць, - 7,188 грн за 1 м3.

Змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 872 від 30.10.2015 року визначено, що на період з 1 жовтня 2015 р. по 31 березня 2016 р. (включно) діють граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягів використання природного газу, в розмірі, визначеному постановою НКРЕКП від 3 березня 2015 р. № 583, а саме: для індивідуального опалення або комплексно (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води): - за обсяг, використаний до 1200 куб. метрів природного газу (включно) за період з 1 жовтня 2015 р. по 31 березня 2016 р. (включно), - 3,6 гривні за 1 куб. метр; - за обсяг, використаний понад 1200 куб. метрів природного газу за період з 1 жовтня 2015 р. по 31 березня 2016 р. (включно), - 7,188 гривні за 1 куб. метр. Тобто, соціальна норма в кількості 200 куб. метрів природного газу на один повний місяць опалювального періоду за ціною 3,6 грн. за 1 куб. метр застосовувалась лише у квітні місяці 2015 року в межах опалювального періоду (дата початку/закінчення опалювального періоду встановлюється органами місцевої влади) для споживачів, які отримують пільги та/або субсидії в межах встановлених норм, з 01.10.2015 р. по 31.03.2016 р. застосовувалась соціальна норма в сумарній кількості 1200 куб. метрів за весь вказаний період, незалежно від місячного об'єму споживання газу.

Крім того, відповідно до норм, встановлених пунктом 4 глави 4 розділу 9 Кодексу газорозподільних систем, який набув чинності 27 листопада 2015 року, побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов'язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п'яти діб (до 05 числа включно) надавати їх оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

У разі неотримання оператором ГРМ до 06 числа місяця показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об'єм розподілу та споживання природного газу по об'єкту споживача за розрахунковий період визначається оператором ГРМ на рівні планового місячного об'єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно проінформує про покази лічильника газу, формування об'єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Також, відповідно до п. 17 Постанови КМУ № 2246 від 09 грудня 1999 року «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання», яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин (Постанова втратила чинність на підставі Постанови КМ № 442 від 13.07.2016 року) розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим. Газопостачальне підприємство має право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів.

Матеріали справи не містять даних про вчасність передачі споживачем показань лічильника оператору ГРМ.

Так, з наявних у матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі перебувають у договірних відносинах, послуги з газопостачання споживачу ОСОБА_1. надаються безперервно за адресою: АДРЕСА_1. Розрахунки за послуги по особовому рахунку № НОМЕР_1 здійснюються за показаннями лічильника газу, встановленого за місцем проживання споживача по вказаній адресі відповідно до затверджених тарифів на газ з врахуванням пільгової норми споживання (категорія діти війни - 25%) та наданої субсидії, що стверджується копіями рахунків за газ та розрахунком заборгованості за спожитий природний газ.

Показник лічильника газу на 30.11.2015 р. за квитанцією споживача по оплаті за газ від 11.12.2015 р. становив 31526 куб. метрів. Переданий споживачем показник лічильника газу на 29.02.2016 р. становив 32850 куб. метрів. Протягом січня-березня місяців 2016 року показники лічильника споживачем не передавались, у зв'язку з чим газорозподільним підприємством відповідно до положення пункту 4 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем за вказаний період визначено фактичний об'єм розподілу та споживання природного газу по об'єкту споживача на рівні планового місячного об'єму споживання на відповідний період.

Таким чином, соціальну норму - 1200 куб. метрів природного газу за ціною 3,6 грн. за 1 куб. метр споживачем використано у повному обсязі в січні місяці 2016 року, весь інший перевикористаний понад зазначену норму об'єм газу за період січень-квітень місяці 2016 року (1090 куб. метрів) розраховано за ціною 7,188 грн. за 1 куб. метр з врахуванням пільгової норми споживання.

В березні місяці 2016 року на підставі звернення споживача ОСОБА_1 від 02.03.2016 р. газорозподільним підприємством за період з 01.04.2015 р. по 29.02.2016 р. проведено коригування обсягів спожитого природного газу відповідно до показників лічильника газу, зафіксованих в платіжних документах (квитанціях) споживача та здійснено відповідний перерахунок оплати за газ за вказаний період з врахуванням пільгової норми споживання, субсидії та вимог норм чинного регулюючого законодавства із застосуванням диференційованих роздрібних цін на природний газ, залежно від виду та обсягів використання природного газу, про що листом було повідомлено заявника.

Вказане вище підтверджується розрахунком заборгованості за 2015-2016 роки (а.с. 23).

На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено факту безпідставного нарахування плати за спожитий газ, а тому і відсутні підстави для стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Крім того, відповідно до Правової позиції Верховного суду України з питань стягнення моральної шкоди при порушенні прав споживачів викладеної у справі № 6-1575цс16, моральна шкода має деліктне походження, тобто виникає із цивільного правопорушення, а не з договору, тому якщо між сторонами спору існують договірні зобов'язання, стягнути моральну шкоду за їх порушення неможливо.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, вони були предметом розгляду в суді першої інстанції та їм дана правильна правова оцінка. Зазначені доводи не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України, як підстави для скасування рішення.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 липня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді