АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

при секретарі: Гоін В.С.

за участю осіб:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кахраманова Р.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів,-

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», поданою представником Сокуренко Наталією Вікторівною

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 березня 2017 року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06 березня 2017 року задоволено позов ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів. Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ПАТ КБ «ПриватБанк» за Договором №SАМDN4379 від 03.03.2008 року: 1377,98 євро - суму вкладу станом на 03.03.2014 р.; 51,65 євро - відсотки за період з 03.03.2014 р. по 20.08.2014 р.; 29,48 євро - відсотки за період з 21.08.2014 р. по 09.10.2016 р.; 1350,78 євро - пені за період з 03.03.2014 р. по 09.10.2016 р.; еквівалент 107,82 євро, що складає 3103,06 грн. 3 % річних за період з 03.03.2014 р. по 09.10.2016 р. Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ПАТ КБ «ПриватБанк» за Договором №SАМDN 7991 від 12.01.2010 року 13972,55 грн. - суму вкладу станом на 12.03.2014 р.; 1395,34 грн. - відсотки за період з 12.03.2014р. по 20.08.2014 р.; 298,97 грн. - відсотки за період з 21.08.2014 р. по 09.10.2016 р.; 13652,15 грн. - пені за період з 12.03.2014 р. по 09.10.2016 р.; 1082,97 грн. - 3 % річних за період з 12.03.2014 р. по 09.10.2016 р.; 11947,93 грн. - індекс інфляції. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Єдиний унікальний номер справи: 754/2917/15-ц
Номер провадження: 22-ц/796/7178/2017
Головуючий у суді першої інстанції: І.В. Петріщева
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
Не погоджуючись із рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк» через свого представника подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, неправильну оцінку доказів, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування зазначено, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення помилково вважав доведеними та обґрунтованими вимоги позивача, не взяв до уваги ту обставину, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження правильності розрахунку, не доведено розмір збитку, не надано належних доказів укладення депозитних договорів та не підтверджено знаходження коштів на спірних рахунках, не надано доказів існування невиконаних грошових зобов'язань з боку відповідача та знаходження грошових коштів на рахунках Банку на момент розгляду справи. Суд всупереч вимогам закону та умовам договору стягнув з Банка відсотки за спірним вкладом за повною відсотковою ставкою, не з'ясував при цьому обставини, пов'язані із правильністю здійснення позивачем розрахунку, не надав оцінку доказам на яких цей розрахунок ґрунтується. Безпідставним вважає стягнення з відповідача пені, 3% річних та індексу інфляції.

Зазначав, що суд не урахував, що відповідно до п. 5 постанови Національного Банку України від 06.05.2014 р. № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки у тому числі і ПАТ «КБ «ПриватБанк», зобов'язані були припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний Банк України. З урахуванням наведеного відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території Автономної Республіки Крим не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації зазначених територій. Вважає, що викладені факти у сукупності свідчать про те, що зобов'язання за договорами ПАТ КБ «ПриватБанк», укладеними працівниками Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», виконує АНО «ФЗВ», за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та м. Севастополя.

У судовому засіданні представник відповідача Кахраманов Р.Н. апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з викладених підстав.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, просив її відхилити, рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що воно є законним та обґрунтованим.

Так, згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка норма матеріального права підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухваленого рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд виходив з їх законності та обґрунтованості, зокрема суд дійшов висновку, що внесення позивачем сум вкладів підтверджені відповідними квитанціями та ощадними книжками, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки позивачем належним чином були доведені обставини, на які вона посилалася, як на підставу своїх вимог.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі Голови Правління Дубілета О.В., та ОСОБА_3 03.03.2008 року укладено Договір №SАМDN 4379 (Вклад «Копілка»), відповідно до умов якого сума вкладу становить 800,00 євро на строк 12 місяців по 03.03.2009 року включно, відсоткова ставка - 8,0% річних. Банк видав вкладнику електронну ощадну книжку НОМЕР_1, яка дозволяє отримати в банкоматах ПриватБанку інформацію про суму вкладу та процентах до виплати, та для внесення суми було відкрито особовий рахунок НОМЕР_2.

Відповідно до п. 2 Договору №SАМDN 4379 нарахування відсотків по вкладу починається з першого робочого дня, слідуючого за днем зарахування грошових коштів до Банку, та відбувається за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів у році за ставкою, вказаною в п. 1 з урахуванням п.п. 5 та 6 даного Договору. Відсотки нараховуються в кінці вкладу та виплачуються не раніше 15.00 у перший робочий день по Закінченню строку вкладу, обумовленого в п. 1 Договору, шляхом нарахування до суми вкладу.

Відповідно до п. 4 Договору №SАМDN 4379 операції по поверненню коштів по вкладу відбувається у відділенні Банку, в якому був оформлений вклад, по пред'явленню паспорту, даного Договору та електронної ощадної книжки.

Відповідно до п. 5 Договору №SАМDN 4379 у випадку, якщо у строк не пізніше до закінчення строку вкладу Клієнт не заявив Банку про відмову від продовження строку вкладу відповідним чином, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаний в п. 1 даного Договору, на відповідних умовах, визначених у п. 5. При цьому, при продовженні строку вкладу розрахунок процентів за кожен новий строк вкладу відбувається за відсотковою ставкою, діючою у Банку для продовжуваних депозитних вкладів даного найменування та строку на день закінчення попереднього строку вкладу. Проценти за черговий строк вкладу нараховується на суму вкладу. Наступне продовження відбувається в тому ж самому порядку.

Відповідно до п. 6 Договору сторони мають право дострокового розірвати Договір відповідно до чинного законодавства, повідомивши про це іншу сторону за два банківських дня до дати розірвання договору на відповідних умовах, визначених у п. 6.

Відповідно до п. 9 Договору Договір оформлюється в двох примірниках, другий зберігається у Банку. При укладенні Договору Банком використовується факсимільне відтворення підпису Голови Правління та відтиску печатки Банку технічними засобами.

03.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі Голови Правління Дубілета О.В. та ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду до Договору №SАМDN 4379, відповідно до умов якої, при виконанні Клієнтом умов, вказаних у п. 3 даної Додаткової угоди, Банк збільшує відсоткову ставку на вклад на 0,50% річних на строк вкладу, вказаний у п. 1 Договору на перший строк вкладу та при продовженні не застосовуються.

Крім того із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 12.01.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено Договір №SАМDN 7991 (Вклад «Стандарт» із щомісячною виплатою), відповідно до умов якого сума вкладу становила 14000,00 грн., на строк 12 місяців по 12.01.2011р. включно. У якості додаткового документу, підтверджуючого внесення коштів на депозит, Банк видав Клієнту електронну ощадну книжку НОМЕР_3, яка дозволяє отримати в банкоматах ПАТ КБ «Приватбанк» інформацію про суму вкладу та процентах до виплати, та для внесення суми Банком було відкрито Клієнту особовий рахунок НОМЕР_4. Відсоткова ставка по вкладу становить 22,5% річних.

Відповідно до п. 2 Договору №SАМDN 7991 нарахування відсотків по вкладу починається з першого робочого дня, слідуючого за днем зарахування грошових коштів до Банку, та відбувається за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів у році за ставкою, вказаною в п. 1 з урахуванням п.п. 6, 7 даного Договору. Виплата суми нарахованих відсотків обумовлено в п. 3 Договору.

Відповідно до п. 5 Договору №SАМDN 7991 операції по вкладу відбувається по пред'явленню паспорту, даного Договору та електронної ощадної книжки.

Відповідно до п. 6 Договору №SАМDN 7991 у випадку, якщо в строк не пізніше до закінчення строку вкладу Клієнт не заявив Банку про відмову від продовження строку вкладу відповідним чином, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаний в п. 1 даного Договору, на відповідних умовах, визначених у п. 6. При цьому, при продовженні строку вкладу розрахунок процентів за кожен новий строк вкладу відбувається за відсотковою ставкою, діючою у Банку для продовжуваних депозитних вкладів даного найменування та строку на день закінчення попереднього строку вкладу. Проценти за черговий строк вкладу нараховується на суму вкладу. Наступне продовження відбувається в тому ж самому порядку.

Відповідно до п. 7 Договору №SАМDN 7991 сторони мають право дострокового розірвати Договір у відповідності до діючого законодавства, повідомивши про це іншу сторону за два банківських дні до дати розірвання Договору на умовах, визначених у п. 7 Договору. При цьому, при витребуванні вкладу після закінчення мінімального строку вкладу, але до закінчення строку вкладу, Клієнту повертається сума вкладу та виплачуються проценти, нараховані виходячи з чинної відсоткової ставки за вкладом, множеної на коефіцієнт 0,5. При цьому банк має право змінити номер вкладного рахунка.

Відповідно до п. 11 Договору №SАМDN 7991 Договір оформлюється в двох примірниках, другий зберігається у Банку. При укладенні Договору Банком використовується факсимільне відтворення підпису Голови Правління та відтиску печатки Банку технічними засобами.

Згідно Довідки № 46502825 від 07.05.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 станом на 07.05.2014 року має в ПАТ КБ «ПриватБанк» наступні рахунки: НОМЕР_4, тип рахунка: Стандарт, строк: 366 днів, дата оформлення 12.01.2010, валюта рахунку: гривня, сума коштів на рахунку: 13972,55; НОМЕР_2, тип рахунка: Накопичувальний, строк: 366 днів, дата оформлення 03.03.2008, валюта рахунку: євро, сума коштів на рахунку: 1377,98; НОМЕР_5, тип рахунка: Накопичувальний, строк: 366 днів, дата оформлення 12.01.2010, валюта рахунку: гривня, сума коштів на рахунку: 614,33.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

За змістом ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з п. 1.4 Положення «Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами» (далі - Положення) залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах»затвердженої Постановою Національного Банку України від 12.11.2003 № 492 (далі-Інструкція), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п. 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п. 1.10 Інструкції).

Пунктом 10.1 Інструкції передбачено порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з п. 8 глави 2.9 «Приймання готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції від 25.06.2011 р. № 174 затвердженої постановою Правління Національного Банку України від 01.06.2011 р., (Далі - Інструкція) Банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року № 6-118цс14, і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 59, ч. 2 ст. 64 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції правильно виходив з того, що по закінченні строку депозитного договору банк не повернув позивачеві суму вкладу та нараховані відсотки.

На підтвердження укладення письмової форми договорів ОСОБА_3, надала оригінал договору №SАМDN 4379 (Вклад «Копілка») від 03.08.2008 року та оригінал квитанції про внесення коштів на рахунок НОМЕР_2, оригінал договору №SАМDN 7991 (Вклад «Стандарт» із щомісячною виплатою) від 12.01.2010 року та оригінал квитанції про внесення коштів на рахунок НОМЕР_4. Зазначені оригінали документів були оглянуті судом першої інстанції та їх копії містяться у матеріалах справи. Також судом досліджувалися ощадні книжки.

При затвердженні оригіналів даних документів використовувалося факсимільне відтворення підпису уповноваженої особи Банку та відтиску печатки Банку технічними засобами, що прямо обумовлено умовами зазначених Договорів банківського вкладу, а тому, відхиляючи заперечення представника відповідача в частині відсутності підпису та відтиску печатки у зазначених документах, судом правомірно взято дані докази до уваги, оскільки вони є належними та допустимими доказами у справі.

З урахуванням того, що у договорах сторони передбачили, що при укладенні договору банком використовується факсимільне відтворення підпису голови правління банку, а також відтворення відбитків печатки банку технічними друкованими пристроями, про що сторони не заперечували при укладенні договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такий договір не повинен містити мокрого відтиску печатки банку; договір є оригіналом, містить підпис працівника банку, а також факсимільне відтворення підпису голови правління банку та відтворення відбитків печатки, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Крім того, відповідно до п. 1.1.3.2.30. Умов та правил надання банківських послуг, які розташовані на офіційному сайті Банку https://privatbank.ua/ru/terms/ у мережі Інтернет, Банк має право проставляти на документах печатку шляхом використання технічних друкованих пристроїв, що дозволяють перетворювати і роздруковувати електронний зразок відбитка механічної печатки в зображення його на папері. Отже, використання ПАТ КБ «ПриватБанк» факсимільного відтворення підпису та відбитка печатки при укладанні депозитних договорів не суперечить чинному законодавству. Про це банк сам зазначає у своєму листі № 20.1.0.0.0/7-20170314/4401 від 03.04.2017 р.

А тому посилання сторони відповідача на невідповідність даних доказів та сумлінність в їх оригінальності та відповідності Положенню та Інструкції колегія суддів відхиляє з огляду на зазначені підстави.

Хибними є твердження Банку про недоведеність стороною позивача про існування у відповідача перед вкладником грошового зобов'язання, оскільки вони спростовуються інформацією, яка міститься в листах ПАТ «КБ «ПриватБанк» № 30.0.0.0/4-44076 віл 05.04.2017 р., № 20.1.0.0.0/7- 20160313 /625 від 30.03.2016 р., із змісту яких вбачається, що Банк володіє інформацією про обсяг зобов'язань перед його «кримськими» клієнтами, серед яких є й ОСОБА_3 Відповідачем не надано жодних доказів про відсутність коштів позивача на рахунках в банку. В той же час факт внесення коштів на рахунок в банку підтверджується оригіналами відповідним чином оформлених квитанції про внесення коштів та депозитними договорами, а тому вимога обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки позивачем підтверджено внесення коштів.

Щодо неправомірності стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» пені, відсотків, індексу інфляції та 3 % річних, колегія суддів зазначає наступне.

Так, за правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до змісту вказаної норми стягнення пені, трьох відсотків річних та суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення зобов'язання не є фінансовою (економічною) санкцією, а є способом захисту майнового права, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що належать до сплати кредиторові.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 протягом серпня 2014 року неодноразово зверталася до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявами про розірвання договорів та повернення коштів, та 27.08.2014 року із претензією про розірвання зазначених вище договорів та перерахування коштів (а.с. 20-25 т. 1). Проте її вимоги були залишені без задоволення, Банк у своїх листах від 22.08.2014р., 27.08.2014 р, 02.09.2014 р., 05.09.2014 р., просить вкладника зачекати, приносячи свої вибачення (а.с.26-29, т1).

А тому вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» самої суми вкладу, пені, процентів по вкладу та трьох процентів річних є законними та обґрунтованими.

Оцінюючи наданий позивачем розрахунок заборгованості Банку перед ОСОБА_3. суд першої інстанції правомірно взяв його до уваги, оскільки він містить усі складові, необхідні для визначення дійсного розміру грошових коштів, які підлягають стягненню з відповідача. Стягнення відсотків здійснено за зменшеною відсотковою ставкою, у повній відповідності з умовами договорів. Зазначений розрахунок відповідачем не спростований, такого розрахунку стороною відповідача не було надано і під час перегляду справи апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги про не урахування судом обставин, що унеможливлюють виконання зобов'язань відповідача за депозитним договором після окупації АРК Крим є непереконливими, оскільки ліквідація або припинення діяльності філії Банку, розташованої на окупованій території не звільняє ПАТ КБ «Приватбанк», як юридичну особу, розташовану на території України від виконання зобов'язань за депозитним договором за наявності беззаперечних доказів (оригіналів документів, що підтверджують реальне укладення такого договору та внесення грошових коштів на депозитний рахунок).

Наявність таких документів свідчить і про те, що позивач не отримувала коштів за депозитним договором від Автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників», яка за законодавством Російської Федерації зобов'язувалася здійснити компенсаційні виплати, в тому числі вкладникам Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк».

Інші доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції по суті спору. Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», подану представником Сокуренко Наталією Вікторівною, відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: