АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Перепелюк І.Б., Половінкіна Н.Ю.

секретар: Тодоряк Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03 травня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позовних вимог зазначав, що 10 травня 2007 року між ним і відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 21 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання за даним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 грудня 2016 року у нього виникла заборгованість в розмірі 56 809,08 грн..

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити

_______________________________________________________________________________________

Справа №715/384/17 Провадження № 22-ц/794/752/17 Головуючий у 1-й інстанції Цуркан В.В.

Категорія: 27 Доповідач Литвинюк І.М

в повному обсязі.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права. Судом помилково застосовано строк позовної давності, оскільки перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починаються стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося порушення.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зідно з вимогами ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 10 травня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №б/н.

Згідно з договором ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 21 600, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, видав відповідачу кредит у розмірі 21 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Однак ОСОБА_1 свої зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 31 грудня 2016 року має заборгованість 56 809,08 грн..

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Крім цього, ч. 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності на підставі статті 259 ЦК України, а матеріали справи містять Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), пунктом 5.5 яких зазначено про встановлення терміну позовної давності у 5 років.

Зазначені умови не містять дати їх затвердження та періоду їх чинності, відповідачем вони не підписувались.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України при розгляді справи № 6-240цс14.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач надав до суду першої інстанції заяву про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин (а.с. 52).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідча здійснив останній платіж 19 червня 2013 року в розмірі 500 грн.

З даним позовом до відповідача позивач звернувся до суду 23 лютого 2017 року.

З матеріалів справи видно, що 13 червня 2014 року відбулося автоматичне списання коштів у розмірі 20,68 грн. з бонусного рахунку відповідача, що не може вказувати на вчинення відповідачем дій, що свідчать про визнання ним боргу.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустив передбачений ст. 257 ЦК України строк позовної давності, є правильним та відповідає встановленим у справі обставинам.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: