У х в а л а

іменем україни

05 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ГоловуючогоМостової Г.І.,
суддів: Євтушенко О.І., Кузнєцова В.О.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни - на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 13 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з вказаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 24 017 грн 56 коп. за кредитним договором № б/н від 12 травня 2008 року, яка складається з наступного: 4 954 грн 96 коп. - заборгованість за кредитом, 13 832 грн 71 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 610 грн 01 коп. - заборгованість по пені та комісії, 500 грн 00 коп. штраф (фіксована частина), 1119 грн 88 коп. штраф (процентна складова).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 13 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «Приватбанк» - Сокуренко Н.В. - просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 12 травня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір б/н, що складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, а також Правил користування платіжною картою (а. с. 6-13), за яким відповідач отримала кредит у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами вказаного договору термін дії картки 2 роки.

Як убачається із заяви ОСОБА_4, вона містить пункт наступного змісту: «Я згодна, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між мною та банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, які були надані мені для ознайомлення у письмовому вигляді» (а. с. 6 на звороті).

Судами встановлено, що під час укладення договору від 12 травня 2008 року були дотримані вимоги як частини 1, так і частини 2 ст. 207 ЦК України, всі умови договору викладені у письмовій формі на паперових носіях, а сам договір скріплений підписами обох сторін.

За умовами пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною картою граничний строк дії картки указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту у повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, за відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитним карткам з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Штраф обліковується на окремому рахунку та підлягає оплаті в першу чергу (а.с. 11 на звороті).

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_4 своїх договірних зобов'язань за кредитним договором станом на 31 серпня 2015 року заборгованість складає 24 017 грн 56 коп.

Відповідач звернулася із заявою про застосування позовної давності, в обґрунтування якої зазначала, що строк дії договору закінчився в 2011 році, а будь-яких угод чи заяв на його продовження вона не укладала, в зв'язку з чим просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 36).

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, встановивши, що кінцевий термін повернення кредиту, який відповідає строку дії картки, закінчився 12 травня 2010 року, банк звернувся з позовом до суду у жовтні 2015 року, тобто з пропуском позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідачем, та, з урахуванням відсутності заяви позивача про поновлення строку звернення до суду, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності, а тому касаційна скарга підлягає відхиленню, оскаржувані судові рішення, - залишенню без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни - відхилити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: О.І. Євтушенко

В.О. Кузнєцов