Номер провадження: 22-ц/785/5025/17
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Журавльова О.Г.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_4, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_4, до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

07.06.2016 р. ОСОБА_3 звернувся із вищезазначеним позовом, в якому просив:

- визнати незаконною бездіяльність Одеської міської ради, виконавчого комітету ОМР, Малиновської районної адміністрації ОМР щодо незабезпечення у строки, передбачені законом впорядкованим житлом;

- зобов'язати Одеську міську раду, виконавчий комітет ОМР придбати за рахунок міського бюджету в межах населеного пункту міста Одеса однокімнатну квартиру, яка відповідає санітарним та технічним нормам;

- зобов'язати Одеську міську раду, виконавчий комітет ОМР передати придбану квартиру у розпорядження Малиновської РА ОМР;

- зобов'язати Малиновську РА ОМР вчинити дії по передачі такої квартири на виконання рішення суду у користування позивача та його малолітньої доньки;

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що він, як дитина-сирота та дитина, позбавлена батьківського піклування, 03.03.2009 р. внесений до списку осіб, що потребують позачергового забезпечення житлом при Малиновській РА ОМР. Разом із ним до списків включено доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 стверджував, що зазначене житлове питання не вирішувався протягом семи років, відповідачі не вчинили передбачених законом дій для забезпечення його житлом позачергово протягом одного місяця з дня постановки на облік.

Представники Одеської міської ради та Малиновська РА ОМР позовні вимоги не визнали.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30 березня 2017 р. у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вищезазначене рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 березня 2017 р. та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що при вирішенні питання про забезпечення позивача впорядкованим житлом відповідачі діяли в межах своїх повноважень та у спосіб, встановлений законом, бездіяльності не допустили, оскільки забезпечення позивача житлом поза списком осіб, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень є використанням права в порушення вимог ЖК України, несправедливим по відношенню до таких самих громадян, які знаходяться у списку з більш раннього часу, що в свою чергу виключає задоволення судом вимог ОСОБА_3 про визнання незаконною бездіяльності відповідачів і зобов'язання їх вчинити певні дії.

З такими висновками суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Звертаючись до суду з позовом, позивач обгрунтовував свої вимоги тим, що як дитина-сирота та дитина, позбавлена батьківського піклування 03.03.2009 року був внесений до списку осіб, що потребують позачергового забезпечення житлом при Малиновській районній адміністрації ОМР.В подальшому, разом із ним до списків включено доньку ОСОБА_4, 2014 року народження.

При цьому позивач ОСОБА_3 стверджував, що питання житлової площі не вирішується протягом семи років, відповідачі не вчиняють передбачених законом дій для забезпечення його житлом позачергово протягом одного місяця з дня постановки на облік.

Судом першої інстанції встановлено, не заперечується сторонами, та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_3 є сиротою у зв'язку зі смертю матері та позбавленням батька батьківських прав.

На час розгляду справи ОСОБА_3 разом з донькою ОСОБА_4, 2014 року народження, перебуває на квартирному обліку складом сім'ї 2 особи в списку громадян,які мають право на позачергове отримання житла за № 178, в списку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які перебувають на квартирному обліку при МРА ОМР-за №20.

У відповідності до ст.46 ЖК України поза чергою жилі приміщення надаються дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім'ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно до ч.3 ст. 46 ЖК України громадяни, які мають право на позачергове Одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.

Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов асоціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачено, що діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за заявою опікуна чи піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування.

Після досягнення 18 років такі діти протягом місяця забезпечуються соціальним житлом до надання їм благоустроєного житлового приміщення для постійного проживання.

Після завершення перебування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у відповідних закладах для таких дітей, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї або завершення терміну піклування над такими дітьми та в разі відсутності в таких дітей права на житло обласні, Київська та Севастопольська міські, районні державні адміністрації, органи місцевого самоврядування забезпечують дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа протягом місяця у позачерговому порядку впорядкованим соціальним житлом.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції правильно виходив із того, що порядок забезпечення соціальним житлом дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа затверджується Кабінетом Міністрів України. Соціальне житло, що надається дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа для проживання, має відповідати санітарним і технічним вимогам.

При цьому суд виходив із того, що позивач забезпечений житлом, яке надається йому як соціальне тимчасове житло на підставі договору найму, що також не заперечувалось сторонами у справі.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 08.07.2015 року позивач звертався до Малиновської РА ОМР із заявою про надання йому житлового приміщення поза списком, в якому він перебуває, з посиланням не те, що він має право на отримання цього житла в позачерговому порядку.

Однак, Малиновська РА ОМР своїм листом від 23.07.2015 року № с-1112 повідомила позивачу, що надання йому житлової площі на його вимогу поза списком порушить права на отримання житлової площі осіб, належних до відповідної категорії та які перебувають на квартирному обліку з більш раннього час (а.с.16)у.

Листом від 4.08.2015 року № 113/с Управлінням капітального будівництва ОМР позивачу надана аналогічна відповідь (а.с.17).

З огляду на викладене, матеріали справи свідчать про те, що позивач ОСОБА_3 забезпечений тимчасовим соціальним житлом, а умовою для отримання постійного житла в позачерговому порядку він має бути під № 1, в той час як він перебуває у даному списку під № 20. Тобто фактично позивач помилково тлумачить поняття «черга при наданні житла» та поняття «включення особи до списку, як особи яка має право на позачергове забезпечення житлом».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до положень ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, зокрема, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і в тій частині, що оскільки решта вимог позивача витікають з його первісних вимог, які є і необгрунтованими, такі вимоги ОСОБА_3 також є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

О.Г. Журавльов

Н.А. Кононенко