Справа № 477/874/17
Провадження № 2/477/663/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е )

20 липня 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання Сірюк С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 11707 грн. 73 коп. та судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 11 травня 2012 року між сторонами був укладений договір, за яким відповідач одержала кредит в сумі 3000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконувала її умови та не сплачувала в повному обсязі кредитні платежі, через що станом на 31 березня 2017 року за нею утворилася загальна заборгованість в сумі 11707 грн. 73 коп., тому просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась за зареєстрованим місцем проживання (а.с.56), у звязку з чим суд допустив заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що 11 травня 2012 року відповідач звернулась до позивача із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 7).

Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі Банк), надало позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту при укладенні договору з 11.05.2012 року 300 грн, того ж дня він був збільшений до 700,00 грн, з 16.10.2012 року збільшений до 900,00 грн.; з 22.02.2013 року 2000,00 грн., з 01.03.2013 року 2500,00 грн., з 11.08.2013 року збільшений до 3000 грн, з 03.09.2014 року ліміт зменшений до 740,00 грн. (а.с. 11).

Також сторони визначили, що розмір процентної ставки по кредитному ліміту становить 2,5% в місяць з розрахунку 360 днів на рік. Щомісячний мінімальний платіж 7 % від суми заборгованості (а.с. 19).

За даними витягу з Тарифів по картам «Універсальна 55 днів пільгового періоду змінено умови кредитування, з вересня 2014 року процентна ставка становила 2.9 %, з 01 квітня 2015 року 3,6 %. Також змінено розмір пені (а.с.19).

Згідно з заявою позичальника, остання ознайомлена та погодилась з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с.18).

Також Тарифами визначена сума пені за порушення умов кредитування.

Визначена сума комісії за відповідними операціями.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт надав згоду на зміну Банком самостійно розміру кредитного ліміту.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3 вказаних Умов та Правил, клієнт погодився зі зміною банком в односторонньому порядку тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку.

Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов надання споживчого кредиту, що є складовою Договору, передбачена відповідальність позичальника за невиконання умов щодо повернення кредиту.

Так, у разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, що передбачені Договором, позичальник зобовязаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням прострочених процентів та комісій.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.

З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобовязання, а позичальник навпаки, порушив умови Договору в частині вчасного повернення кредиту та процентів.

Згідно з розрахунком заборгованості, скориставшись кредитними коштами, відповідач вчасно не сплачував кредитну заборгованість, допустив систематичне порушення умов повернення кредиту та сплати процентів, у звязку з чим станом на 31 березня 2017 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість за тілом кредиту в сумі 737,90 грн. (а.с.12-13).

Також Банком нараховано проценти.

Втім, стосовно зміни розміру відсотків, то відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 банк має право проводить зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.

Відповідно до п.1.1.3.1.9 вказаних Умов банк зобов'язаний не частіше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку.

Заява не містить умов про спосіб надання виписки про стан картрахунку. Натомість з лютого 2014 року відповідач не здійснювала операцій з витрат по картрахунку, а лише проведена погашення сум боргу. З липня 2014 року сума боргу є незмінною (а.с. 16-17).

Таким чином позивач не надав доказів виконання ним п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг щодо своєчасно сповіщення відповідача у спосіб, передбачений договором, про зміну розміру фіксованої процентної ставки, що визначений як 30 % на рік, тобто 2.5 % на місяць.

За таких обставин, процедура підвищення процентної ставки банком була порушена, а тому за період з вересня 2014 року по 31.03. 2017 року відсотки слід рахувати, виходячи з 30% річних, як то передбачено умовами договору.

Крім того, відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 19 зворотній бік, примітка *) зміну щодо процентної ставки по кредитним карткам «Універсальна» та «Універсальна GOLD» здійснено тільки для витрат, здійснених після 01.09.2014 року, а як вже зазначено вище, з квітня 2014 року відповідач витрат кредитних коштів не здійснювала. Тому Банк не довів обґрунтованість свого розрахунку, який здійснювався ним за цей період за підвищеними відсотковими ставками.

За вище вказаного, розмір процентів становить 654,22 грн.:

-станом на 29.08.2014 року (у який увійшли також відсотки по 31.08.2014 року включно) 74, 36 грн.

-за період з 01.09.2014 року по 31.03.2017 року 737, 90 грн. х 943 дні заборгованості х 2,5% х 12/360 = 579, 86 грн.

Щодо суми боргу з пені в розмірі 2300 грн., то останній значно перевищує суму боргу (737,90 грн). Більш того, Банком як неустойка нараховано суми штрафу також за порушення щодо строків виконання договірних зобовязання.

Тобто, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені.

Отже банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірних зобовязань (прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України.

Вказана правова позиція висловлена в ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 р., від 6 листопада 2013 року (№6-116цс13).

За такого, суд вважає можливим стягнути неустойку у виді штрафу, що визначається як 5% від суми заборгованості та становить 69, 60 грн.: 1392, 12 грн. (борг з кредиту та відстоків) х 5% = 69, 60 грн., та 500 грн. фіксовану частину штрафу.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідачки на користь Банка підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 1961,72 грн., з яких: заборгованість по кредиту 737,90 грн., проценти 654,22 грн., штраф 500 грн. (фіксований), штраф (процентна складова 5%) 69,60 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, а також з урахуванням розяснень, що містяться у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI), тобто з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 272 грн. (1961,72 грн. х 100 / 11707,73= 17%, 1600 х 17% = 272).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором від 11 травня 2012 року, що виникла станом на 31 березня 2017 року, в загальній сумі 1961 (одна тисяча девятсот шістдесят одна) грн. 72 коп., з яких: заборгованість по кредиту 737,90 грн., проценти 654,22 грн., штраф 500 грн. (фіксований), штраф (процентна складова 5%) 69,60 грн., а також судові витрати в сумі 272 (двісті сімдесят дві) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. Строк, протягом якого розглядалася заява про скасування заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

Суддя Л.М. Семенова