Провадження № 2/127/4572/17
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

24 липня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, яка подано його представником ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулося до суду з позовною заявою, яка подана його представником ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 672416,32 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 липня 2017 року позовну заяву залишено без руху, у звязку з відсутністю доказів сплати судового збору, з наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків, який не може перевищувати 5 (пяти) днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Зокрема, залишаючи позовну заяву без руху, судом зазначено, що:

«Однак, з вищевказаних квитанцій неможливо встановити за яку саме позовну заяву сплачено судовий збір, оскільки платником у квитанціях зазначено не позивач ОСОБА_4, а ОСОБА_2, а в графі «призначення платежу» квитанцій зазначено лише «судовий збір Вінницький міський суд Вінницької області» та не міститься жодних посилань про те, що судовий збір сплачений саме з позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Суд звертає увагу на те, що згідно доданої до позовної заяви копії довіреності ОСОБА_2 уповноважений ОСОБА_1 сплачувати необхідні платежі (державне мито), однак такі дії вчиняються особою від імені довірителя та платником має виступати або ОСОБА_1, або ж ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1, про що чітко має бути зазначено в платіжному документі.

Проте, з вищевказаних квитанцій про сплату судового збору цього не вбачається, а тому враховуючи те, що ОСОБА_2 здійснює представництво інтересів не лише позивача, а й інших осіб, вищевказані квитанції не можуть бути належним доказом сплати судового збору з позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3Ю про стягнення боргу.

Підтвердженням вищевказаних висновків є також те, що до позовної заяви позивачем додано квитанцію №13102 від 12.07.2017р. про сплату 1600,00 грн., де також платником є ОСОБА_2, тоді як крім позовних вимог про стягнення боргу, де судовий збір складає 6724,17 грн., інших вимог як майнового, так і не майнового характеру в позовній заяві не зазначено, а тому невідомо з якої саме позовної заяви ОСОБА_5 сплачено судовий збір в сумі 1600,00 грн.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в прохальній частині позовної заяви позивач просить забезпечити позовні вимоги шляхом накладення арешту на майно відповідача.

Однак, така вимога не є позовною вимогою в розумінні ЦПК України, а є клопотанням про забезпечення позову, яке подається окремою заявою чи клопотанням та розглядається судом в порядку статей 151-153 ЦПК України.»

24.07.2017р. до суду надійшов лист представника позивача ОСОБА_2, в якому зазначено, що на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 17 липня 2017 року в справі №127/14937/17 про усунення недоліків надається текст позовної заяви в новій редакції.

В додатку до листа додано нову позовну заяву, в якій порівняно з первинною позовною заявою, було відсутнє клопотання у прохальній частині заяви про забезпечення позову.

Однак, жодних пояснень чи доказів з приводу сплати судового збору представником позивача не вказано та не надано.

Як уже зазначено вище, залишаючи без руху позовну заяву суд виходив з того, що подані квитанції №12858 від 12.07.2017р. про сплату 6724,17 грн. та №13102 від 12.07.2017р. про сплату 1600,00 грн. судового збору не можуть бути належним доказом сплати судового збору з позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3Ю про стягнення боргу, оскільки платником у квитанціях зазначено не позивач ОСОБА_4, а ОСОБА_2, а в графі «призначення платежу» квитанцій зазначено лише «судовий збір Вінницький міський суд Вінницької області» та не міститься жодних посилань про те, що судовий збір сплачений саме з позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Однак, вимоги суду представником позивача проігноровано, пояснень чи доказів з приводу сплати судового збору представником позивача не вказано та не надано, а відтак недоліки позовної заяви про які зазначено в ухвалі від 14.07.2017р. не усунуто в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, позовна заява повертається позивачу, якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яку було залишено без руху, а відтак позовну заяву ОСОБА_1, яка подано його представником ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, слід вважати неподаною та повернути позивачеві.

Разом з тим, позивачу слід розяснити, що відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, яка подано його представником ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області, шляхом подачі апеляційної скарги, протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з отримання копії ухвали.

Суддя: