У Х В А Л А

19 липня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого: Мацунича М.В.

суддів: Куштана Б.П., Джуга С.Д.

з участю секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 06 листопада 2015 року про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до Ужгородської міської ради, де третіми особами без самостійних вимог на стороні відповідача є: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 про визнання незаконним та скасування рішень міськради, -

встановила:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 пред'явили позов у якому просили: скасувати рішення Ужгородської міської ради від 29.10.2015 року «Про приватизацію земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом викупу» №1870 про затвердження вартості та продаж ОСОБА_9 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,0171 га по АДРЕСА_1 та №1874 про затвердження вартості та продаж ОСОБА_5 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,0225 га по АДРЕСА_2.

До повної заяви позивачами додано заяву про забезпечення позову, в якій просили забезпечити даний позов шляхом: 1) заборони Ужгородській міській раді, департаменту міського господарства Ужгородської міської ради укладати будь-які правочини щодо переходу права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,0171 га по АДРЕСА_1; 2) заборони Ужгородській міській раді, департаменту міського господарства Ужгородської міської ради укладати будь-які правочини щодо переходу права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,0225 га по АДРЕСА_2; 3) заборони державним реєстраторам реєструвати будь-які речові права щодо земельних ділянок з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,0171 га по АДРЕСА_1 та з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,0225 га по АДРЕСА_2.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 06.11.2015 року дану заяву про забезпечення позову, задоволено.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду про забезпечення позову скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову. В обґрунтування скарги посилається на порушення судом норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що внаслідок певних дій відповідача може утруднитися чи унеможливитися виконання судового рішення по даній справі (про задоволення/часткове задоволення позову).

Як роз'яснено в п. 20 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Таким чином, даний спір виник щодо нерухомого майна, то вжиті судом заходи забезпечення позову відповідають предмету спору та є співмірними.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що позивачі не оспорюють договори купівлі-продажу, не ставлять питання про витребування майна чи усунення перешкод у користуванні майном, оскільки на момент пред'явлення позову та постановлення оскаржуваної ухвали як позивачам так і суду не було відомо про можливе відчуження спірного майна, а тому, позивачі і не могли пред'явити такі вимоги.

Крім того, відсутність таких вимог не є перешкодою для вжиття вказаних заходів забезпечення позову, позаяк спір все одно стосується нерухомого майна.

З приводу посилання апелянта на те, що спірні ділянки були відчужені ще до постановлення ухвали, а відтак вжиті судом заходи забезпечення позову не могли відвернути обставину про заборону вчинення якої вказується в ухвалі, колегія суддів зазначає, що виокремлені матеріали не містять відповідних доказів відчуження земельної ділянки саме до 06.11.2015 року. Крім того, якщо навіть така обставина мала місце, то не зрозуміло яким чином це порушує права апелянта.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в суду першої інстанції були підстави для вжиття заходів забезпечення позову згідно заяви позивачів.

Доводи апеляційної скарги не спростовуються даного висновку суду першої інстанції.

За таких обставин, відповідно до змісту ст. 312 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду, залишенню без змін.

Приймаючи до уваги наведене та керуючись приписами статей 307, 312-315 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1, відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 06 листопада 2015 року про забезпечення позову, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді