АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Мазурик О.Ф.
при секретаріГоін В.С.
за участю: представника позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03 лютого 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профібуд України» про визнання наказу про звільнення незаконним, визнання дій протиправними, визнання трудових відносин припиненими та зобов'язання внести в трудову книжку запис про звільнення за власним бажанням, видати трудову книжку та здійснити повний розрахунок, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 03 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с.95-99 /

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема не взято до уваги висновок слідчого Мельника С.П. щодо мотивів закриття кримінального провадження - відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення. Не враховано судом першої інстанції, що під час дачі пояснень слідчому, ОСОБА_7 вказував, що 10.03.2016 р. йому стало відомо про порушення ОСОБА_6 трудових обов'язків, однак дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення було застосовано 01.06.2016 р. - через два місяці після виявлення, а акт внутрішньої перевірки від 06.05.2016 р. не містить пунктів посадової інструкції, що ним були порушені. Також вказував на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що його заява про звільнення за власним бажанням передувала складанню акту від 01.06.2016 р. про його відсутність на робочому місці. Крім того, зазначав, що судом першої інстанції не було досліджено договір будівельного підряду №12 від 11.09.2014 р., не враховано, що відповідачем не дотримано порядку його звільнення, порядку та строків застосування дисциплінарних стягнень. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позовних вимог.

Справа №760/12586/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4346/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Оксюта Т.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який з'явився у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на підставі трудового договору працював на посаді заступника директора з питань будівництва ТОВ «Профібуд Україна» від 19.10.2015 року.

Наказом №0106-1 від 01.06.2016 року, у зв'язку із грубим порушенням трудового законодавства та вчиненням дій, що спричинили збитки ТОВ «Профібуд Україна», а також у зв'язку з прогулом, його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення на підставі п. 1 ст. 41, п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Підставою для звільнення позивача був також акт внутрішньої перевірки щодо дотримання ним посадової інструкції від 06.05.2016 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами п. 4 ст. 40 КЗпП України про те, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, та п. 1 ст. 41 КЗпП України про те, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Підставою для звільнення позивача був акт внутрішньої перевірки щодо дотримання ним посадової інструкції від 06.05.2016 року, яким встановлено, що ОСОБА_6, перебуваючи на посаді заступника директора з питань будівництва вчиняв дії, спрямовані на переманювання клієнтів ТОВ «Профібуд Україна» до ОСОБА_9 з яким він перебуває у родинних стосунках, від чого він потенційно міг отримати грошову винагороду, а інтересам ТОВ «Профібуд Україна» заподіяні прямі збитки, всупереч посадовій інструкції та Положенню про комерційну таємницю підприємства здійснював розголошення комерційної таємниці підприємства та контактував із клієнтами не в інтересах ТОВ «Профібуд Україна», а в інтересах стороннього підрядника.

Крім того, встановивши, що оскільки позивач перебував на лікарняному, а в перший робочий день не з'явився на роботі, 01.06.2016 року видано наказ про звільнення ОСОБА_6 у зв'язку з грубим порушенням трудового законодавства та вчинення дій, що спричинили збитки ТОВ «Профібуд Україна», а також у зв'язку з прогулом звільнено на підставі п. 1 ст. 41, п. 4 ст. 40 КЗпП України, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо мотивів закриття кримінального провадження - відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки кримінальне провадження закрито у зв'язку з тим, що спірні відносини мають цивільно-правовий характер та вирішуються в судовому порядку / а.с.65/

Доводи апеляційної скарги про те, що в акті не зазначено конкретні пункти посадової інструкції, що були порушені, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки вказане питання було досліджено судом першої інстанції, а факти порушення ОСОБА_6 були підтвердженні в ході досудового розслідування, у зв'язку з чим посилання позивача на незаконне його звільнення є необґрунтованими та спростовуються встановленими даними досудового розслідування.

Доводи апеляційної скарги про те, що заява про звільнення за власним бажанням подана раніше, аніж відбулось звільнення на підставі п. 1 ст. 41, п. 4 ст. 40 КЗпП України, колегією суддів також не приймаються до уваги, оскільки така заява не була прийнята відповідачем через результати внутрішньої перевірки, яка дала підстави для звільнення співробітника з ініціативи власника, а також через недотримання ст. 38 КЗпП України двотижневого строку для попередження.

Так, відповідно постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено відсутність порушення норм трудового законодавства зі сторони відповідача ТОВ «Профібуд Україна» при звільненні позивача з роботи, у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03 лютого 2017 року - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 03 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: