Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/3241/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Прінь І.П.
Провадження № 22-ц/778/2185/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів: Кочеткової І.В., Гончар М.С.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 26 березня 2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов'язання з повернення кредиту, сплати відсотків не виконала, внаслідок чого станом на 31 березня 2016 року має заборгованість у розмірі 16 163,70 грн., яка складається з наступного: 3 984,60 грн. - заборгованість за кредитом; 9 183,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 750,00 грн. заборгованість по пені і комісії, а також штрафи 500,00 грн. (фіксована частина); 745,89 грн. (процентна складова). Банк просив стягнути з відповідачу вказану заборгованість та судові витрати у справі.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 липня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 26.03.2013 року у сумі 9 136,02 грн., із яких: 3 984,60грн. - заборгованість за кредитом; 2 155,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 750,00 грн. комісія; 1 245,89 штрафи, а також стягнути судові витрати у розмірі 1 108,85 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апе-

ляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального

права, просить змінити рішення суду в частині стягнутого судом розміру заборгованості, яку суд безпідставно зменшив за рахунок зменшення заборгованості по процентам, та ухвалити в цій частині нове рішення, стягнувши з відповідача всю заявлену заборгованість.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 03 листопада 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відхилено. Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 липня 2016 року по цій справі залишено без змін.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою Апеляційного суду Запорізької області, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 22 березня 2017 року касаційну скаргу задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 03 листопада 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судові засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_3 не з»явилась, направлені на адресу її місця реєстрації судові повістки повертались без вручення, наявний номер мобільного телефону виявився неактивним. Тому відповідач вважається повідомленою у відповідності до вимог ст. 77 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника банку, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов ПАТ КБ "ПриватБанк", суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем належним чином взяті на себе зобов'язання за спірним кредитним договором не виконано, унаслідок чого наявні підстави для стягнення заборгованості за цим договором. Проте банком проценти на поточну і прострочену заборгованість обчислено невірно.

Апеляційний суд при першому апеляційному розгляді справи погодився з таким висновком суду, пославшись на те, що місцевий суд вірно визначив, що у період з 1 жовтня 2014 року по 31 березня 2015 року банком була встановлена процентна ставка як на поточну, так і на прострочену заборгованість у розмірі 34,80 % річних, а за період з 1 квітня 2015 року по 29 січня 2016 року процентна ставка встановлена у розмірі 43,20 % річних, а тому загальна сума процентів за користування кредитними коштами (поточна і прострочена заборгованість) за підрахунком суду становить 2 155 грн 53 коп., а не 9 183 грн 21 коп., як розраховано позивачем.

Скасовуючи ухвалу Апеляційного суду Запорізької області та направляючи справу на новий апеляційний розгляд, касаційний суд вказував, що апеляційний суд не звернув увагу на те, що до тарифів, умов та правил надання банківських послуг були закладені умови щодо порядку внесення змін, з чим була ознайомлена та погодилася позичальник, та такі зміни відбулись під час дії кредитного договору між сторонами, але апеляційний суд передчасно погодився з висновками суду першої інстанції, який самостійно визначив умови кредитного договору та здійснив розрахунок відсотків за власною формулою і стягнув суму відповідно до цього розрахунку, чим вийшов за межі своїх повноважень. Тому касаційний суд вважав, що апеляційним судом не встановлені фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунто-ваним. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судове рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.

Судом установлено, що 26 березня 2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 4 тис. грн зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначало про те, що ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання не виконала, на вимоги банку не реагувала, унаслідок чого станом на 31 березня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 16 163 грн 70 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 3 984 грн 60 коп.; заборгованість по процентах за користування кредитом у розмірі 9 183 грн 21 коп.; пеня та комісія у розмірі 1 750 грн; штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн; штраф (процентна складова) у розмірі 745 грн 89 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифів для погашення заборгованості по кредитним картам для клієнтів передбачений пільговий період, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості.

Строк та порядок погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних мінімальних обов'язкових платежів. Розмір та строки внесення щомісячних мінімальних обов'язкових платежів зазначені в тарифах, а саме: розмір щомісячного мінімального платежу складає 7 % від суми заборгованості, але не менше 50 грн та не більше решти заборгованості; строк внесення щомісячного платежу до 25 числа місяця наступного за звітним.

Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості по кредиту (п. 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг).

Колегією в ході апеляційного розгляду справи було з»ясовано, що до 1 березня 2014

року діяла наступна формула нарахування відсотків на поточну заборгованість: N*M/365*Y=Z; N - поточне тіло кредиту; М - відсоткова ставка; 365 - кількість днів у році; Y - кількість днів; Z - сума нарахованих відсотків. Нарахування відсотків на прострочену заборгованість: N*M/365*Y=Z; N - прострочене тіло кредиту; М - відсоткова ставка; 365 - кількість днів у році; Y - кількість днів; Z - сума нарахованих відсотків.

Проте 19 вересня 2013 року банком були внесені зміни до Умов та правил надання банківських послуг та до тарифів у частині розрахунку відсотків, а саме у разі виникнення прострочених зобов'язань відсотки нараховуються у подвійному розмірі на всю суму заборгованості.

Отже, з 1 березня 2014 року діяла наступна формула нарахування відсотків на поточну заборгованість: (N+A)*M/365*(2 або 1)*Y=Z; N - поточне тіло кредиту, використане клієнтом до підвищення відсоткової ставки; А - нараховані відсотки (в попередньому місяці); М - відсоткова ставка; 365 - кількість днів у році; 2 або 1 - коефіцієнт відсоткової ставки; 1 - застосовується у разі належного виконання зобов'язання; 2 - підвищення відсоткової ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості; Y - кількість днів. Нарахування відсотків на прострочену заборгованість: (N+A)*M/365*2*Y=Z; N - прострочене тіло кредиту; А - виставлені до сплати та не погашені відсотки станом на перше число попереднього місяця; М - відсоткова ставка; 365 - кількість днів у році; 2 - коефіцієнт підвищення відсоткової ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості; Y - кількість днів.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Позичальник ОСОБА_3, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов і ОСОБА_4 надання банківських послуг в ПриватБанку, надала згоду на те, що дана заява разом з пам»яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами складають договір про надання банківських послуг між нею та ПриватБанком.

Згідно з п. 1.1.3.2.3 Умов та ОСОБА_4 має право здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, при цьому має інформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку, а цьому праву банку кореспондує передбачений п. 1.1.2.1.5 обов»язок клієнта одержувати виписки про стан картрахунку і про здійснені операції по ньому, а у разі незгоди зі змінами ОСОБА_4 та/або тарифів у відповідності до п. 1.1.2.1.6 звернутись до банку з приводу розірвання договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком.

Як вже зазначалось вище, з 01 березня 2014р. відбулись зміни щодо формули нарахування відсотків, але ОСОБА_3 не зверталась із заявою про розірвання договору, а після цього активно продовжувала користуватись карткою та кредитним лімітом у межах його збільшеного розміру 4000 грн., про що свідчить Виписка по її картрахунку, надана банком.

Враховуючи все вищенаведене, у суду не було підстав для зменшення розміру заборгованості по відсоткам за іншим порядком, ніж передбачений умовами укладеного між сторонами договору, за яким і здійснив їх нарахування банк.

Крім того, в ході апеляційного розгляду банк уточнив, що сума 1750 грн. зазначена як заборгованість по пені і комісії, є пенею, оскільки комісія за даним видом кредитування не передбачена, що також підлягає виправленню у оскаржуваному судовому рішення.

Беручи до уваги все вищенаведене, колегія вважає апеляційну скаргу банку обґрунтованою, тому у відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення підлягає зміні в частині стягнутого розміру заборгованості по відсоткам, який слід визначити у розрахованій банком суми, а тому змінюється і загальний розмір стягнутої заборгованості та судовий збір.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314-316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 липня 2016 року у цій справі змінити в частині стягнутого розміру відсотків та судових витрат.

Вважати стягнутим з ОСОБА_3 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» розмір заборгованість за кредитним договором б/н від 26 березня 2013р. станом на 31 березня 2016р. в сумі 16 163 (шістнадцять тисяч сто шістдесят три) гривні 70 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом 3 984 ( три тисячі дев»ятсот вісімдесят чотири) гривні 60 копійок, заборгованості за відсотками 9 183 ( дев»ять тисяч сто вісімдесят три) гривні 21 копійка, заборгованості по пені 1750 ( одна тисяча сімсот п»ятдесят) гривень, штрафу (фіксована частина) 500 (п»ятсот) гривень, штрафу (процентна складова) 745 (сімсот сорок п»ять) гривень 89 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» судовий збір у сумі 2 893 ( дві тисячі вісімсот дев»яносто три) гривні 80 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

ОСОБА_5