АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/7609/2017 Головуючий у 1 інстанції - Арапіна Н.Є.
Унікальний номер справи №755/2449/17 Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Майданець К.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» - Гречкосій АллиВолодимирівни на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року у цивільній справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві - Малкової М.В., зацікавлена особа: ОСОБА_5, про визнання дій неправомірними, скасування постанови про повернення виконавчого документу,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року представник ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Малкової М.В. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 20.04.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва за заявою АТ «Родовід Банк» про стягнення на користь банку з боржника ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором.

17.06.2016 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення коштів з ОСОБА_5

30.01.2017 року банк отримав постанову ВП №51918856 про повернення виконавчого документа стягувачеві, яка винесена старшим державним виконавцем Малковою М.В.

Банк вважає, що головним державним виконавцем Малковою М.В. порушено вимоги ст. 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: він не здійснив усі дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для виконання рішення суду.

З урахуванням наведеного банк просив суд:

- визнати незаконними дії головного державного виконавця Малкової М.В. Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.12.2016 року по виконавчому провадженню №51918856;

- скасувати постанову головного державного виконавця Малкової М.В. Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 29.12.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому провадженню №5 1918856.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року відмовлено в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії головного державного виконавця Малкової М.В. Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГУЮ у м. Києві.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ПАТ «Родовід Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити скаргу банку.

Зазначає, що головним державним виконавцем не було вжито всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів у виконавчому провадженні № 51918856 по примусовому виконанню рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08.05.2015 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь банку кредитної заборгованості, а тому оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа винесена передчасно та неправомірно.

Скаржник та заінтересовані особи до суду апеляційної інстанції не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили.

На підставі ст. 305 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з'явилися.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні вимог скарги, суд першої інстанції дійшов висновку, що державним виконавцем проведені всі необхідні дії для виявлення майна боржника, а тому в зв'язку з відсутністю такого майна останнім правомірно винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Проте з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна з огляду на наступне.

29 грудня 2017 року головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві МалковоюМ.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, згідно якої у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення, та вжиті заходи щодо виявлення такого майна виявились безрезультатними.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо:у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частиною 2 ст. 387 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

У п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року роз'яснено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв'язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

В обґрунтування своєї скарги на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Малкової М.В. ПАТ «Родовід Банк» посилалося на те, що головним державним виконавцем не було вжито всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів по примусовому виконанню рішення суду.

Звертаючись до суду зі скаргою, представник ПАТ «Родовід Банк» просив суд до початку розгляду скарги витребувати матеріали виконавчого провадження №51918856.

Як вбачається із матеріалів справи суд не витребував матеріали виконавчого провадження, а дослідив лише копію виконавчого листа та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, в якій зазначено, що у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення.

Отже, суд не дослідив матеріалів виконавчого провадження, не перевірив доводів скарги щодо невчинення виконавцем всіх передбачених законом дій для встановлення належного майна боржника і дійшов передчасного висновку про відмову в задоволені скарги.

Ухвала суду не містить переліку вчинених виконавцем дій на виконання рішення суду, оцінки повноти вчинених дій, відповідність їх вимогам закону та спростувань доводів скарги, що позбавляє апеляційну інстанцію перевірити законність та обґрунтованість висновку суду про правомірність дій державного виконавця.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 210 ЦПК України ухвала суду, що постановляється як окремий документ складається в тому числі з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вище вимогам не відповідає, так як не містить у собі посилань на недоведеність незаконних дій державного виконавця, про які вказує стягувач ПАТ «Родовід Банк».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 312, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - Гречкосій АллиВолодимирівни. - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий: Судді: