22-ц/775/469/2017(м)
Головуючий у 1 інстанції Кузнецов Д.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Кочегарової Л.М., Ткаченко Т.Б.,

за участю секретаря Брежнєва Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль», Кальміуський відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою (т. 1 а.с. 203-204) про визнання виконавчого листа, виданого Іллічівським районним судом міста Маріуполя № 2-11951/2010 про стягнення з нього та його дружини ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № 014/11-196/66-30 від 10.06.2007р. - таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на наступне. У виконавчому листі зазначено дані кредитора ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», проте, 24.06.2016 року листом було доведено до відома заявника про передання права вимоги за цим кредитним договором до нового кредитора ПАТ «Вектор Банк», на що він згоду не надавав. А між тим, при відвідуванні відділення «ОСОБА_3 Аваль» його повідомили, що заборгованості перед банком немає і правовідносини припинені. Маючи впевненість, що є можливість стягнення заборгованості за кредитним договором одразу двома кредиторами первісним та новим, просив визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 травня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2, заінтересовані особи - ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», Кальміуський ВДВС міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції в Донецькій області - відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника ОСОБА_2, який підтримав доводи скарги, розглянувши справу відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутність повідомлених про дату і час розгляду справи представників ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», Кальміуського ВДВС, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, за таких підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як встановлено судом і це підтверджується письмовими матеріалами справи, рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22.12.2010р. задоволено позов ПАТ «ОСОБА_3 Аваль». Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/11-196/66-30 від 10.05.2007 у розмірі 54855,47грн., а також судові витрати по сплаті держмита у розмірі 549,56грн., витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120грн. (т. 1 а.с. 32). Рішення набуло чинності 31.12.2010р.

04.03.2011р. стягувачеві ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» видано виконавчий лист № 2-11951/2010, на підставі якого 28.09.2011р. Кальміуським (в колишньому - Іллічівським) ВДВС відкрито виконавче провадження № 1523/7 (т.1 а.с. 40, 61, 132, 133).

Згідно письмового повідомлення ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» від 24.06.2016 року, адресованого боржнику ОСОБА_2, всі права вимоги банку до останнього за кредитним договором від 10.05.2007р. відступлені ПАТ «Вектор Банк» (т. 1 а.с. 209).

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з вимог ст. 369 ЦПК України, врахував, що присуджений борг повністю не виплачено, виконавче провадження досі триває, з урахуванням чого не знайшов підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

З такими висновками суду не можна не погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Згідно із ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК.

Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Як зясовано, що 04.03.2011р. було видано виконавчий лист на підставі заяви стягувача ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» (а.с. 132-133), проводилось утримання у погашення боргу із зарплати боржників ОСОБА_5 і ОСОБА_2 на користь цього кредитора (т. 1 а.с. 134-135, 217, 225).

Проте, матеріали справи не містять доказів того, що рішення суду від 22.12.2010р. виконано у повному обсязі на присуджену суму боргу 54855,47грн. (т. 1 а.с. 32).

Як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді не знайшла підтвердження умова для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а саме, що обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або наявності інших причин, які б усували зобов'язання ОСОБА_2, покладені на нього чинним судовим рішенням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Боржника ОСОБА_2 листом від 24.06.2016р. поінформовано про відступлення 22.06.2016р. первісним кредитором ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» права вимоги до заявника за кредитним договором від 10.05.2007р. новому кредиторові ПАТ «Вектор Банк» з наведенням банківських реквізитів для подальших платежів (т. 1 а.с. 209).

Напередодні переходу права вимоги станом на 17.05.2016р. відділом державної виконавчої служби виведено борг ОСОБА_2 за вказаним виконавчим документом суду № 2-11951/2010 у сумі 33219,30грн. (т. 1 а.с. 218, 220). Доказів про повне погашення решти боргу заявником і закінчення у звязку з цим виконавчого провадження (т. 1 а.с. 227) не представлено.

Відомостей про подвійне стягнення або подвійне утримання з доходів божника ОСОБА_2 після червня 2016 року і на рахунок ПАТ «ОСОБА_6 Аваль», і одночасно на рахунок ПАТ «Вектор Банк» в ході судового розгляду справи не здобуто. Тож доводи скарги заявника в цій частині не є доведеними, а мають характер субєктивного припущення.

Посилання в апеляційній скарзі на необґрунтоване застосування положень ст. 369 ЦПК України не є спроможним з юридичної точки зору, бо вказана стаття безпосередньо регулює виникле процесуальне питання, як наведено вище.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки вважає, що наведені в апеляційній скарзі обставини не є такими, що є підставою для визнання виконавчого документу суду № 2-11951/2010 таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги є непереконливими і висновків суду не спростовують.

Ухвала суду постановлена з дотримання норм процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.А. Попова

Судді: Л.М. Кочегарова

ОСОБА_7