Справа № 739/807/17
Провадження № 2/739/293/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"24" липня 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря Шкурат О.Г.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Семенівська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання за ним в порядку спадкування за законом після брата ОСОБА_2, який помер 16 березня 2004 року, права на земельну частку (пай) розміром 5,45 умовних кадастрових гектарів за рахунок земель колишнього КСП «Ім.Щорса» та права власності на майновий пай розміром 0,0436 відсотка майна пайового фонду КСП «Ім.Щорса».

Свої позовні вимоги мотивує тим, що його брат ОСОБА_2 за життя був членом колишнього КСП «Ім. Щорса», реорганізованого в сільськогосподарський виробничий кооператив «Блистівський». Відповідно брат набув право на земельну частку (пай) за рахунок земель вказаного КСП, розміром 5,45 умовних кадастрових гектарів, що посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0326629, а також право власності на майновий пай за рахунок майна вказаного КСП, яке посвідчується відповідним сертифікатом. Після смерті брата він належним чином прийняв його спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майновим відповідно до вимог Цивільного кодексу УРСР, при цьому інші особи спадщину його брата не прийняли. Сертирфікат на право на земельну частку (пай), виданий на імя брата, було втрачено, про що зроблено оголошення в засобах масової інформації. У звязку з викладеним він позбавлений можливості у позасудовому порядку оформити прийняту після брата спадщину.

У судовому засідання позивач свої позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, заявив, що саме ним здійснювалося поховання брата, спадщину якого він прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. На день смерті брата він не був недієздатним і його дієздатність не обмежувалася. У подальшому оформленням спадкового майна він не займався через відсутність роботи та необхідних коштів. Згодом звернувся до нотаріуса з приводу оформлення спадщини брата, однак той розяснив необхідність звернення з цього приводу до суду. Проти розгляду справи без участі представника відповідача та винесення заочного рішення не заперечував.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи без його участі не подав, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. За таких обставин, враховуючи позицію позивача, суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі представника відповідача, за наявними у матеріалах справи доказами з постановленням заочного рішення.

Представник третьої особи у судове засідання не зявилася, при цьому подала заяву про розгляд справи без її участі.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 16 березня 2004 року на території Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер ОСОБА_2 (а.с. 7).

Згідно довідки виконавчого комітету Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області на день смерті ОСОБА_2 проживав один в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

За життя ОСОБА_2 набув право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Ім. Щорса» розміром 5,45 умовних кадастрових гектарів, розташованих на території Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0326629 від 24 грудня 1997 року, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області (а.с. 9).

Вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений, у звязку з чим розміщено повідомлення про його недійсність в засобах масової інформації, що підтверджується повідомленням у газеті «Сіверський край» від 18 лютого 2017 року (а.с.11).

Також ОСОБА_2І за життя набув право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Ім. Щорса», реорганізованого в СВК «Блистівський», розміром 1 600 грн., або 0,0436 відсотка загальної вартості майна пайового фонду підприємства, що посвідчується свідоцтвом серії ЧННС №501 (а.с. 10).

З повідомлення Семенівської районної державної нотаріальної контори від 29 травня 2017 року вбачається, що спадщина після ОСОБА_2 ніким прийнята не була.

До 01 січня 2004 року порядок прийняття спадщини визначався положеннями Цивільного кодексу УРСР.

Так, частиною першою статті 549 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі ЦК України) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що цей кодекс набирає чинності з 01 січня 2004 року.

Частиною першою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно частин третьої та четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якощо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Як вбачається, ОСОБА_2 помер 16 березня 2004 року, тобто після набрання чинності ЦК України, відповідно прийняття спадщини ОСОБА_2 його спадкоємцями мала здійснюватися в порядку, передбаченому вимогами статті 1268 ЦК України.

Отже, фактичний вступ в управління та володіння спадковим майном, на що посилається позивач обгрунтовуючи свої позовні вимоги та доводячи факт прийняття ним спадщини ОСОБА_2, визнавався дією, що свідчила при прийняття спадщини, лише до 01 січня 2004 року. При цьому для прийняття спадщини яка відкрилася після 01 січня 2004 року спадкоємець мав подати відповідну заяву у визначений законодавством строк, постійно проживати зі спадкодавцем на день його смерті, або ж бути малолітною, неповнолітньою, недієздатною чи обмежено дієздатною особою.

У ході судового розгляду встановлено, що позивач заяви про прийняття спадщини ОСОБА_2 у визначений законодавством строк не подав, постійно з останнім на день його смерті не проживав, а також на час відкриття спадщини ОСОБА_2 не був малолітнім, неповнолітнім, недієздатним чи обмежено дієздатним.

Відповідно суд приходить до висновку, що позивач не прийняв спадщину ОСОБА_2, тому до нього не перейшли належні останньому за життя права на обовязки, зокрема право на земельну частку (пай) та право на майновий пай члена КСП.

Вказане у свою чергу свідчить про відсутність підстав для визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 на належні останньому право на земельну частку (пай) розміром 5,45 умовних кадастрових гектарів за рахунок земель колишнього КСП «Ім.Щорса» та право на майновий пай розміром 0,0436 відсотка майна пайового фонду КСП «Ім.Щорса».

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимог є необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтею 549 Цивільного кодексу УРСР, статтями 1268, 1270 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Семенівська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області, про визнання права власності на спадкове майно відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуте Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана ним до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення. У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку в десятиденний строк з дня винесення судом відповідної ухвали.

Особи, які брали участь у справі, можуть оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення заочного рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення заочного рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повний текст рішення складено 25 липня 2017 року.