Справа № 214/7511/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 липня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Ковтун Н. Г.,

при секретареві Троценко О.М.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР" про визнання права на постійний особовий рахунок для сплати послуг Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР", третя особа - ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом про визнання права на постійний особовий рахунок для сплати послуг Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР", згідно якого просить визнати за нею, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на постійний особовий рахунок для сплати платежів в ТОВ «Житлосервісі - КР» за місцем моєї реєстрації і постійним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс - КР» на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, моральну шкоду в розмірі 1000 грн., т.шодіяну мені внаслідок незаконних дій по відмові мені відкрити постійний особовий рахунок; стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс - КР» на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, витрати на правову допомогу в розмірі 350 гривень; стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс - КР» на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, витрати на копіювання документів в розмірі 27 грн.

В обґрунтування заяви зазначає, що Відповідно до договору дарування від 01.03.2004 року вона подарувала третій особі ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1, посвідченого Першою Криворізькою Державною нотаріальною конторою, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

До березня 2015 року особовий рахунок на вказану квартиру був відкритий на позивача; з березні 2015 року племінниця позивача на вимогу відповідача приїхала до ТОВ «Житлосервіс КР» і написала заяву з проханням відкрити на позивача тимчасовий особовий рахунок, і відповідач відкрив на позивача тимчасовий особовий рахунок.

Позивач весь час була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 і 01.03.2015 року по 01.03.2016 року на позивача було відкрито тимчасовий особовий рахунок, що підтверджується довідкою про зареєстрованих і відповіддю відповідача.

З 01.03.2016 року термін дії тимчасового особового рахунку на позивача закінчився, і її племінниця написала відповідачу заяву про відкриття на мене постійного особового рахунку на весь час її постійного проживання, але відповідач до цього часу не відкрив на неї постійного особового рахунку.

Враховуючи, що її племінниця - власник вказаної квартири проживає фактично за адресою: АДРЕСА_3, і там зареєстрована, а також вона дуже зайнята особа, вона працює в школі і їй непідручно кожний рік їхати до відповідача в Кривий Ріг, щоб продовжити термін особового рахунку на позивача. Позивач написали відповідачу 27.10.2016 року заяви про відкриття їй постійного особового рахунку для сплати послуг, але до цього часу відповідач не відкрив їй постійного особового рахунку, а незаконно продовжив їй термін тимчасового особового рахунку.

Вважаю, що їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 1000 гривень. У зв'язку з тим, що відповідач безпідставно не відкривав їй постійний особовий рахунок для сплати послуг, і їй приходилось вести з відповідачем переписку, неодноразово ходити на прийом до відповідача і виконком Криворізької міської ради та інші інстанції по нарахуванню субсидії, у неї погіршився стан здоров'я, вона не спить ночами, приймає систематично снодійне, що підтверджується витягом з медичної карти, їй дуже прикро, що в нашій державі таке відношення до літніх людей, пенсіонерів; вона неодноразово зверталась до відповідача із заявою відкрити їй постійний особовий рахунок, але вони взагалі відмовляються з нею говорити.

Позивач вважає, що на підставі п. 6.4 Листа Міністерства Юстиції України від 13.05.2004 року №35-13/97 «відшкодування моральної шкоди» не можна відшкодувати в повному обсязі, тому що не має і не може бути точних критеріїв морального вираження сердечної болі, спокою, честі і достоїнства.

В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Третя особа ОСОБА_5 до судового засідання не з"явилась, надавала суду заяви (а.с. 9, 30), згідно яких просить розглядати справу за її відсутності, просить позов задовольнити і винести рішення на відкриття на ОСОБА_3 постійного особового рахунку на період її проживання.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, позивача, встановив наступне.

Судом встановлено, що відповідно копії витяга про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 8), квартира за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві власності ОСОБА_5.

В квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована ОСОБА_3, що вбачається з довідки "НоваКом" (а.с. 9).

Згідно відповіді ТОВ "Житлосервіс-КР" на звернення ОСОБА_3 щодо відкриття їй особового рахунку для сплати послуг, повідомлено, що з 01.03.15 року по 01.03.16 року за адресою: АДРЕСА_1 на ім"я ОСОБА_3 було відкрито тимчасовий особовий рахунок для оформлення ОСОБА_3 субсидії за місцем реєстрації; з 01.03.16 року термін дії тимчасового особового рахунку закінчився, тому згідно наданих документів особовий рахунок за даною адресою було відкрито на ОСОБА_5; 21.10.16 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулись вдруге із письмовими заявами про відкриття за даною адресою тимчасового особового рахунку на ім"я ОСОБА_3 (а.с. 7).

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.150 ЖК України, ст.383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст.15, 16, 386, 391 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також приймаючи до уваги згоду власника квартири ОСОБА_5 на відкриття постійного особового рахунку ОСОБА_3, суд приходить до висновку, що позивачем доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на постійний особовий рахунок для сплати платежів у ТОВ "Житлосервіс-КР" за місцем реєстрації і постійним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1

Отже в цій частині позов належить задовольнити.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то слід врахувати наступне.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Із врахуванням того, що під час судового розгляду не встановлено протиправності дій відповідача, позивачем не надано доказів завдання їй моральної шкоди в розумінні ч. 2 ст. 23 ЦК Українита Закону України "Про захист прав споживачів", тому позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення витрат на копіювання документів у розмірі 27 грн, то відшкодування таких витрат не передбачене нормами ЦПК України, а отже такі вимоги також не пдлягають задоволенню

Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги те, що позивач сплачувала за витрати на надання правової допомоги та надала документальне підтвердження (а.с. 13), а також те, що позивач звільнена від сплати судового збору ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 грудня 2016 року, слід стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР" на користь позивача ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 350 грн, а також з відповідача з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР" на користь держави судовий збір у розмірі 551, 20 грн.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 208, 209, 212, 213, 215, 224, 225 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Задовольнити частково позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР" про визнання права на постійний особовий рахунок для сплати послуг Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР", третя особа - ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на постійний особовий рахунок для сплати платежів у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР" за місцем реєстрації і постійним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР" на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 350 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР" на користь держави судовий збір у розмірі 551, 20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Г. Ковтун