Номер провадження: 22-ц/785/605/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2015 року і додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

14.01.2015 року, ОСОБА_2 звернулась із позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі-ДТП), яка сталася 29.08.2014 року через зіткнення автомобіля НОМЕР_1 під керуванням позивачки.

Остаточно уточнивши вимоги, позивачка просила стягнути з відповідача: 27 524,54 гривень різниці між реальною вартістю збитків і вже виплаченою сумою страхового відшкодування; 3 876,20 гривень величину втрати товарної вартості автомобіля; 10 000 гривень на відшкодування моральної шкоди; 1 500 гривень за проведення експертного дослідження; 300 гривень за пошкодження номерного знаку; 334,80 гривень за огляд автомобіля представником СТО.

ОСОБА_3 обґрунтовано тим, що на підставі постанови Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2014 року винною у скоєнні ДТП визнана водій ОСОБА_4

Внаслідок ДТП автомобіль позивачки зазнав механічних ушкоджень і за висновком спеціаліста розмір шкоди становить 41 160,31 гривень. 28.11.2014 року відповідач частково виплатив страхове відшкодування у розмірі 14 635,77 гривень, однак необґрунтовано відмовив у виплаті повної суми збитків, оскільки на момент ДТП автомобіль не мав експлуатаційних пошкоджень.

Посилаючись на те, що реальна вартість збитків становить 27 524,54 гривень без врахування величини втрати товарної вартості, крім того, завдані інші збитки, повязані із автотоварознавчим дослідженням, а також завдані моральні страждання, позивачка просила позов задовольнити.

Представник позивачки підтримав позов у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Представник відповідача позов не визнав, надав письмові заперечення на позов, зазначаючи про необґрунтованість і недоведеність вимог, наявність висновку спеціаліста ОСОБА_5, який у своєму висновку дійшов обґрунтованого висновку про застосування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля відповідно до п.7.3.8-7.3.9 ОСОБА_6, оскільки під час огляду автомобіля позивачки виявлені пошкодження у вигляді деформацій на дверці та даху автомобіля,які відносяться до експлуатаційних пошкоджень.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2015 року відмовлено у позові про стягнення страхового відшкодування і витрат на дослідження та пошкодження номерного знаку.

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.10.2016 року відмовлено у позові про стягнення коштів у розмірі 27 524,54 гривень, як різниці між реальною вартістю збитків і сплаченою сумою страхового відшкодування, коштів у розмірі 3 876,20 гривень, як величини втрати товарної вартості автомобіля, у відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, витрат на огляд автомобіля представником СТО у розмірі 334,80 гривень і у стягненні судового збору у розмірі 243,60 гривень.

В апеляційних скаргах на рішення суду від 13.11.2015 року і на додаткове рішення суду від 03.10.2016 року позивачка просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на незаконність рішення суду, неповне зясування обставин справи, невідповідність висновку спеціаліста ОСОБА_5 обставинам справи, наявність підстав для задоволення позову.

У засіданні колегії суддів: представник позивачки скаргу підтримав; представник відповідачка скаргу не визнав.

Рішення суду від 13.11.2015 року і додаткове рішення суду від 03.10.2016 року у частині підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, а у частині підлягають залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Позивачка, остаточно уточнивши вимоги просила стягнути з відповідача: 27 524,54 гривень різниці між реальною вартістю збитків і вже виплаченою сумою страхового відшкодування; 3 876,20 гривень величину втрати товарної вартості автомобіля; 10 000 гривень на відшкодування моральної шкоди; 1 500 гривень за проведення експертного дослідження; 300 гривень за пошкодження номерного знаку; 334,80 гривень за огляд автомобіля представником СТО (а.с.2-7,81-88 т.1).

ОСОБА_3 вимоги у частині стягнення 27 524,54 гривень, як різниці між реальною вартістю збитків і вже виплаченою сумою страхового відшкодування підлягають задоволенню зважаючи на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування шкоди, які регулюються нормами ЦК України і Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон).

Майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала (ст. 1166 ч.1 ЦК України).

Законом врегульовані відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Закон спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої

особи (ст. 22.1 Закону).

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати , повязані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України (ст. 29 ч.1 Закону).

Товарознавчі експертизи та оцінка колісних транспортних засобів здійснюються на підставі ОСОБА_6, затвердженої наказом Міністра юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395 (далі-Методика).

Колегією суддів встановлено, що 29.08.2014 року сталася ДТП, внаслідок якої зіткнулись автомобіль НОМЕР_2 під керуванням позивачки.

Винною у скоєнні ДТП, на підставі постанови Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2014 року, визнана водій ОСОБА_4 (а.с.20 т.1).

Внаслідок ДТП автомобіль позивачки зазнав механічних ушкоджень (а.с.19 т.1).

За звітом №203 від 18.10.2014 року спеціаліста ОСОБА_5 вартість матеріальної шкоди власнику автомобіля НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження під час ДТП на час складання звіту з врахуванням ПДВ становить 16 695,20 гривень. При цьому, під час зовнішнього огляду автомобіля спеціаліст встановив наявність недоліків, які не мають відношення до ДТП, однак впливають на вартість транспортного засобу, а саме: має місце деформація без пошкодження ЛКП-5,00% /двері передні праві, панель даху/; дефекти ЛПК - 3,00% (а.с.98-120 т.1).

Відповідно до звіту №175-11-14 від 24.11.2014 року спеціаліста ОСОБА_6 вартість матеріального збитку на час оцінки, завданої власнику автомобіля НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження під час ДТП без врахування величини втрати товарної вартості становить 27 769,28 гривень (а.с.12-18 т.1).

28.11.2014 року відповідач виплатив страхове відшкодування у розмірі 14 635,77 гривень, що визнано сторонами (а.с.85,95-97 т.1).

Згідно із висновком №309 від 16.06.2016 року судової автотоварознавчої експертизи сума матеріального збитку завданого власнику автомобіля НОМЕР_3 станом на 2014 рік /час надання звіту спеціалістом ОСОБА_5 І.І./ становить 33 920,57 гривень, а станом на 2016 рік /на момент огляду автомобіля/ становить 45 080,41 гривень. Експертом також встановлено, що відновлення передньої правої дверці та панелі даху автомобіля з метою усунення вмятин та деформацій передньої правої дверці та панелі даху автомобіля НОМЕР_3 не проводилися (а.с.13-34 т.2).

Вирішуючи питання про належність та допустимість письмових доказів: звітів спеціалістів та висновку судової автотоварознавочї експертизи слід виходити із наступного.

Колегія суддів не бере до уваги звіт спеціаліста ОСОБА_5 від 18.10.2014 року.

Позивачка і її представник стверджували, що автомобіль НОМЕР_3, 2008 року випуску, який придбапо в автосалоні у 2009 році, протягом строку експлуатації з 2009 року по 2014 рік /строк експлуатації до ДТП не перевищував 7 років/, у ремонті під час експлуатації до ДТП не перебував, деформації на автомобілі відсутні, у звязку з чим вважають, що спеціаліст ОСОБА_5 необґрунтовано застосував коефіцієнт фізичного зносу. Свою незгоду з приводу зазначених висновків спеціаліста позивачка висловила у заявах до відповідача від 03.11.2014 року та від 27.11.2014 року (а.с.21-26 т.1).

Обєктивно такі ствердження позивачки і її представника підтверджується належними та допустимими доказами: довідкою органів ДАІ від 29.08.2014 року, а також висновком судової авто товарознавчої експертизи від 16.06.2016 року (а.с.19 т.1, а.с.13-34 т.2).

Звіт спеціаліста ОСОБА_6 від 24.11.2014 року колегія суддів також не бере до уваги, оскільки у порушення ст.34 п.34.3 Закону представник страховика не був присутнім під час огляду автомобіля спеціалістом і відсутні належні та допустимі докази щодо сповіщення представника відповідача про час та місце проведення огляду транспортного засобу спеціалістом ОСОБА_6

Задовольняючи позовні вимоги частково суд виходить із висновку судової автотоварознавчої експертизи від 16.06.2016 року.

Для проведення судової автотоварознавчої експертизи позивачка надала експерту для огляду автомобіль НОМЕР_3, 2008 року випуску, який з часу ДТП /29.08.2014 року/ і станом на час проведення експертизи /червень 2016 року/ не піддавався ремонту.

Експерт, на підставі огляду транспортного засобу 22.04.2016 року, зокрема дійшов висновку, що відновлення передньої правої дверці та панелі даху автомобіля з метою усунення вмятин та деформацій передньої правої дверці та панелі даху автомобіля НОМЕР_3 не проводилось (а.с.34 т.2)

Тому експерт дійшов висновку, що розмір матеріальної шкоди, завданої автомобілю НОМЕР_3, 2008 року випуску станом на 2014 рік становив 33 020,57 гривень, а станом на час проведення експертизи - 45 080,42 гривень.

За таких обставин, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню різниця між реальною вартістю збитків і сплаченою сумою, яка становить 27 524,54 гривень (45 080,42 -14 635,77), виходячи із меж позовних вимог, заявлених і вирішених судом першої інстанції (ст. 303 ч.1 ЦПК України. а.с.81-88 т.1).

Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у сумі 243, 60 гривень за розгляд справи у суді першої інстанції і 478,90 гривень за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у сумі 1 056,96 гривень і судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 2 500 гривень, які документально підтверджені (а.с.1,202,203,205 т.1, а.с.44 ,47,48 т.2).

Слід зазначити, що витрати позивачки на правову допомогу у розмірі 2 500 гривень за період з січня 2015 року по липень 2017 року (участь представника у судових засіданнях в суді першої і в суді апеляційної інстанцій, підготовка процесуальних документів поза судовим засіданням та під час його ознайомлення з матеріалами справи в судах складання позовних заяв та клопотань) відповідає вимогам ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року.

Заперечення представника відповідача із посиланням на те, що: висновок судової автотоварознавчої експертизи від 16.06.2016 року є недопустимим доказом; експерт не повідомив відповідача про час та місце огляду транспортного засобу і надав у висновку відповідь на питання, яке йому не ставилось; експерт не застосував ОСОБА_6; до уваги мають братись лише висновки спеціаліста ОСОБА_5 не заслуговують на увагу з таких підстав.

Висновок судової автотоварознавчої експертизи відповідає вимогам закону про належність та допустимість доказу (ст. ст. 58, 59 ЦПК України).

Допитаний у засіданні колегії суддів експерт ОСОБА_7 підтвердив висновок від 16.06.2016 року і надав докази на підтвердження сповіщення представника відповідача про огляд автомобіля 22.04.2016 року шляхом електронного звязку через систему Інтернету (а.с.122 т.2).

Відповідач, всупереч ст. 60 ч.ч.1,3 ЦПК України, зазначені обставини, належним чином не спростував.

Експерт, в силу ст. 53 ч.1 п. 3 ЦПК України, має право викладати у висновку судової експертизи виявлені в ході її проведення факти, які мають значення для справи і з приводу яких йому не були задані питання.

Питання про розмір шкоди станом на час проведення експертизи судом не ставилось, однак зясування цього питання має значення для правильного вирішення справи. Оскільки, як встановлено, автомобіль НОМЕР_3, 2008 року випуску, з часу ДТП /29.08.2014 року/ і станом на час проведення експертизи /червень 2016 року/ не піддавався ремонту.

Висновок експерта містить посилання на використану довідково-нормативну літературу, зокрема і на ОСОБА_6.

Оскільки під час проведення автотоварознавчої експертизи встановлено, що відновлення передньої правої дверці та панелі даху автомобіля з метою усунення вмятин та деформацій передньої правої дверці та панелі даху автомобіля НОМЕР_3 не проводилися, відсутні підстави для прийняття до уваги письмового доказу звіту №203 від 18.10.2014 року спеціаліста ОСОБА_5І

Рішення суду першої інстанції у частині відмови у позові про стягнення витрат на дослідження та пошкодження номерного знаку, величини втрати товарної вартості автомобіля, моральної шкоди, витрат на огляд автомобіля представником СТО підлягає залишенню без змін зважаючи на наступне.

За змістом ст. 308 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд постановив рішення із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Суд, відмовляючи у позові про стягнення витрат на дослідження та пошкодження номерного знаку, величини втрати товарної вартості автомобіля, моральної шкоди, витрат на огляд автомобіля представником СТО виходив з того, що вимоги у цій частині не ґрунтуються на законі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у цій частині з таких підстав.

Відповідно до Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу (ст.37.2 Закону).

Згідно наданої калькуляції на ремонт автомобіля №1.102.14.05023 від 18.10.2014 року вбачається, що вартість номерного знаку включена при розрахунку робіт та матеріалів, необхідних для відновлювального ремонту автомобіля і зарахована до звіту №203 від 18.10.2014 року, на підставі якого позивачці частково сплачено страхове відшкодування.

Законом не передбачено відшкодування страховою компанією витрат на огляд автомобіля представником СТО, вимоги про стягнення зазначених витрат, а також щодо стягнення величини втрати товарної вартості автомобіля позивачка не позбавлена права заявити до винної особи, яка спричинила шкоду.

Відсутні правові підстави і для стягнення 1 500 гривень у звязку зі складанням звіту спеціалістом ОСОБА_6, оскільки дослідження проведення без належного повідомлення відповідача.

Моральна шкода відшкодовується страховиком потерпілому - фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю (ст. 26-1 Закону).

Зважаючи на те, що позивачка не зазнала ушкоджень здоровя під час ДТП, вона не має право на відшкодування страховою компанією моральної шкоди.

Приймаючи до уваги, що рішення суду у частині відмови у позові про стягнення страхового відшкодування у розмірі 27 524,54 гривень, як різниці між реальною вартістю збитків не відповідає обставинам справи і вимогам закону, а в частині відмови у позові про стягнення витрат на дослідження та пошкодження номерного знаку, величини втрати товарної вартості автомобіля, моральної шкоди, витрат на огляд автомобіля представником СТО і 1 500 гривень за складання звіту спеціалістом ОСОБА_6 є законним та обґрунтованим, рішення суду у частині підлягає скасуванню, а у частині залишенню без змін з підстав, зазначених у мотивувальній частині рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.п.1,2, 308, 309 ч.1 п.п.3.4 , 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2015 року і додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2016 року у частині відмови ОСОБА_2 у позові про стягнення страхового відшкодування у розмірі 27 524,54 гривень, як різниці між реальною вартістю збитків і сплаченою сумою страхового відшкодування та судових витрат скасувати.

ОСОБА_3 Вікторівни про стягнення страхового відшкодування у розмірі 27 524,54 гривень, як різниці між реальною вартістю збитків і сплаченою сумою страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування // на користь ОСОБА_2, ІІН № НОМЕР_4 різницю між реальною вартістю збитків і виплаченою страховою сумою у розмірі 27 524 /двадцять сім тисяч п'ятсот двадцять чотири/ гривні 54 копійок, судові витрати у вигляді судового збору у сумі 243 /двісті сорок три/ гривні 60 копійок за розгляд справи у суді першої інстанції і 478 /чотириста сімдесят вісім/ гривень 90 копійок за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у сумі 1 056 /одну тисячу пятдесят шість/ гривень 96 копійок і витрати на правову допомогу у розмірі 2 500 /дві тсячі пятсот/ гривень.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2015 року і додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2016 року у частині відмови у позові про стягнення витрат на дослідження та пошкодження номерного знаку, величини втрати товарної вартості автомобіля, моральної шкоди, витрат на огляд автомобіля представником СТО залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_8

ОСОБА_9