Справа № 161/5413/17
Провадження № 2/161/2230/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Козак О.А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.05.2016 року помер її колишній чоловік ОСОБА_8.

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, яка складається з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями в с. Липини Луцького району вул. Шкільна, 3.

На випадок своєї смерті ОСОБА_8 склав заповіт, яким все належне йому майно заповів їй.

Зазначає, що не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку.

У звязку з чим просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті чоловіка, а саме: на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с. Липини Луцького району вул. Шкільна, 3.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у заяві та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_9 та її представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, пояснивши, що спорудження будинку проводилось за спільні кошти подружжя, отже він є сумісною власністю подружжя.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнали, не заперечували щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.05.2016 року помер ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ №198004 від 29.11.2016 року (а.с. 5).

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями в с. Липини Луцького району вул. Шкільна, 3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с. ), витягом з погосподарської книги №7 за 2016 рік (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до заповіту від 14.03.2013 року, посвідченого Липинською сільською радою, ОСОБА_8 все належне йому майно заповів ОСОБА_6 (а.с. 10).

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, з 04.07.2008 року ОСОБА_8 перебував у шлюбі з ОСОБА_2, який зареєстрований виконавчим комітетом Липинської сільської ради Луцького району Волинської області, актовий запис №4, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження серії І-УГ №104743 (а.с. ).

При цьому, як вбачається із акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку,його будівництво розпочато в червні 2007 року і завершено у вересні 2007 року (а.с. ).

Крім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 суду вказали, що будівництво спірного будинку та господарських споруд було розпочато спільно ОСОБА_8 та ОСОБА_13 ще до реєстрації шлюбу за кілька років.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Таким чином, зваживши на представлені докази в їх сукупності, суд вважає, що спірне будинковолодіння є спільною власністю подружжя і ОСОБА_13 відповідно належить ? його частини.

Частиною 1 ст. 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Як вбачається із пенсійного посвідчення серії ААИ №538356, ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ-ї групи (а.с. ), а тому у відповідності до ч.1 ст. 1241 ЦК України має право на обовязкову частку у спадковому майні після смерті ОСОБА_8, тобто ще на ? його частину (1/2:2).

При цьому, з досліджених в судовому засіданні письмових доказів і спадкової справи, судом встановлено, що ОСОБА_6 прийняли спадщину шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину в порядку ст. 1269 ЦК України. Про відмову від прийняття спадщини не заявляла.

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи частку в майні подружжя і обовязкову частку ОСОБА_2, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на ? частку спадкового майна після смерті ОСОБА_8

Відповідно до ст. 88 ЦАК України з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 слід стягнути 269,31 грн. судових витрат пропорційно до задоволених вимог.

Разом з тим, доводи представника позивача про будівництво спірного будинку за кошти померлого, які він отримав від реалізації іншого спадкового майна і тим самим належність його на праві особистої приватної власності спростовується письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про право власності на вказану нерухомість, з якого слідує, що дане право зареєстроване 20.08.2008 року, тобто в період шлюбу і відповідно до вимог чинного законодавства саме з цього часу особа набуває на відповідній правовій підставі юридичне право на нього.

А тому, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 58, 60, 88, 130, 209, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 1222, 1235, 1241, 1268 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на ? частину спадкового майна після смерті ОСОБА_8, який помер 29.05.2016 року, а саме: на ? частину житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами і будівлями в с. Липини Луцького району, вул. Шкільна, 3.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 269 (двісті шістдесят дев'ять) грн. 31 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк