Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/41/16-ц Головуючий у 1-й інст. Пасічний Т. З.
Категорія 54 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Гансецької І.А., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та майном шляхом демонтажу вигрібної каналізаційної ями, відшкодування матеріальної та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 28 квітня 2017 року

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що йому належить домоволодіння та земельна ділянки за адресою : вул.Житомирська,18 в с. Кмитів Коростишівського району Житомирської області, а відповідачу земельна ділянка та домоволодіння № 20-а по вул. Житомирській в с. Кмитів Коростишівського району.

Позивач зазначає, що ОСОБА_3 своїми умисними діями завдав йому матеріальної та моральної шкоди, яка полягає у тому, що відповідач з порушенням санітарних норм влаштував вигрібну яму на відстані 1-1,5 м. від його колодязя, стічні води з ями потрапляють до колодязя, у звязку з чим питна вода стала не придатною до використання та з липня 2014 року погіршився стан здоровя сина позивача.

З урахуванням вищевикладеного просив суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу вигрібної каналізаційної ями та стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду в розмірі 28353 грн. 87 коп. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 28 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що компетентними службами району, органами влади та місцевого самоврядування було констатовано факт наявності вигрібної ями на території відповідача, яка облаштована в порушення містобудівних та санітарних норм; забруднення води у колодязі позивача внаслідок стічних каналізаційних вод та порушення відповідачем внаслідок таких дій засад добросусідства та прав позивача. Зазначив також, що відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження тих обставин, що вигрібна яма демонтована. Крім того, вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що ОСОБА_4 своїми діями спричинив позивачу майнову шкоду та моральні страждання, які він оцінив в 10000,00 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України не доведено, що діями відповідача порушені права позивача та його родини в користуванні належною йому земельною ділянкою.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затімнення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення).

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 разом з дружиною ОСОБА_5 відповідно до договору дарування від 29.04.2003 року є власниками жилого будинку з відповідними надвірними будівлями та земельної ділянки, які розташовані по вул.Житомирській,18 в с. Кмитів Коростишівського району Житомирської області (а.с.10-12).

Згідно інформації з погосподарської книги № 5 особового рахунку № 0228-1 Кмитівської сільської ради, власником будинку № 20-а по вул. Житомирській в с.Кмитів Коростишівського району є ОСОБА_6, в якому також зареєстрований та проживає її чоловік ОСОБА_3, відповідач по справі.

Під час розгляду справи було встановлено і дана обставина не заперечувалась відповідачем ОСОБА_3, що у 2014 році він впритул до межі земельної ділянки ОСОБА_2 на відстані 1-1,5 м від розташованого на ній колодязя обладнав на своїй земельній ділянці вигрібну яму. Проте, на даний час вигрібна яма демонтована і ним не використовується.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Звертаючись до суду з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що споруджена відповідачем з порушенням санітарних норм вигрібна яма, створює йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою, оскільки такі дії призвели до погіршення якості питної води в колодязі на території позивача та стану здоровя сина.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Заявляючи позов про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, позивач повинен довести факт порушення його прав, вчинення неправомірних дій відповідачем, причинний зв'язок між діями відповідача і порушенням прав позивача, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущення.

З протоколу засідання комісії з розгляду звернень громадян ОСОБА_7 РДА №8 від 06.08.2014 року про розгляд звернення ОСОБА_2 щодо забруднення питної води у колодязі вбачається, що комісією проведено перевірку вказаного звернення у межах передбачених законом повноважень, в ході якої встановлено порушення суміжним землекористувачем ОСОБА_3 вимог п.2.22 Державних санітарних норм та правил утримання території населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17.03.2011 року № 145. У звязку із чим відповідачу рекомендовано перенести вигрібну яму на відстань не менше 20 м до житлових будинків та джерел питного водопостачання (п.2.2. Державних санітарних норм) або, у разі неможливості, з огляду на розміри земельної ділянки, такого перенесення за домовленістю з гр. ОСОБА_2 з додержанням правил добросусідства.

Також рекомендовано ОСОБА_2 звернутись на прийом до лікаря-педіатра Коростишівської ЦРЛ з метою визначення причин шлунково-кишкового розладу сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З відповіді прокуратури Коростишівського району Житомирської області від 02.12.2015 року вбачається, що на виконання ухвали слідчого судді про задоволення скарги ОСОБА_2 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України. Проведеними слідчими діями встановлено, що ОСОБА_2 на території свого домогосподарства обладнав криницю для питної води, глибиною 11 м. По сусідству з ОСОБА_2 проживає ОСОБА_3, який у липні 2014 року на території свого домоволодіння влаштував вигрібну яму на відстані 1 м. від криниці ОСОБА_2 Відповідно до акту сільського голови від 26.02.2015 року вбачається, що яма, розташована на території домоволодіння ОСОБА_3 є недіючою та не підключена до каналізації. У звязку з вищевикладеним 28.02.2015 року слідчим СВ Коростишівського РВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_9 прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. «2» ч.1 ст.284 КПК України.

Зі змісту актів, складених комісіями в складі Кмитівського сільського голови, секретаря ради, спеціаліста по земельним відносинам та сусідів від 07.05.2015 року та 08.11.2016 року, вбачається, що при обстеженні домогосподарства ОСОБА_3 встановлено, що вигрібна яма дійсно закопана та ніяких труб до даної ями не підходить (а.с.26,101).

З протоколів обстеження питної води № 419 від 12.08.2014 року та № 268 від 25.06.2015 року з колодязя за місцем проживання позивача вбачається, що якість води не відповідає встановленим гігієнічним нормам (а.с.21-23,27).

Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що причиною погіршення якості води в колодязі позивача сталось саме в результаті забруднення його стічними водами з вигрібної ями відповідача. Надані позивачем письмові докази констатують лише факт невідповідності якості води встановленим нормам.

Крім того, згідно протоколу дослідження питної води з колодязя відповідача ОСОБА_3 вбачається, що якість води також не відповідає нормам ДСАнПІН 2.2.4-171-10 «Гігієнічні вимоги питної води, призначеної для споживання людиною» за вмістом нітратів (а.с.81)

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивач ОСОБА_2 не надав суду належних доказів того, що саме спорудження вигрібної ями відповідачем ОСОБА_3 на своїй земельній ділянці створює йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою, в тому числі, привело до погіршення якості питної води в колодязі, а саме що існує причинний зв'язок між спорудженням вигрібної ями та погіршенням якості води у колодязі позивача та стану здоровя повнолітнього сина позивача. Будівництво відповідачем вигрібної ями, з порушенням санітарних норм не може бути безумовною підставою для задоволення позову без доведення порушеного права. А тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу вигрібної ями.

Згідно положень ст.ст.1166, 1167 ЦК України, майнова і моральна шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам чи майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає зясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Позивачем також не надано відповідних належних та допустимих доказів, якими підтверджується завдання їй відповідачем матеріальної шкоди в розмірі 28353 грн. 87 коп. Крім того, під час апеляційного розгляду справи позивачем було зазначено, що визначаючи даний розмір майнової шкоди він виходив із майбутніх затрат, які він може понести у звязку з будівництвом нового колодязя. Проте, відповідно до ст. 3 ЦПК України відновленню підлягає лише порушене право.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10000 грн., суд першої інстанції також дійшов обґрунтованого висновку щодо не доведення позивачем завдання йому моральної шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази завдання позивачу моральної шкоди внаслідок винних дій або бездіяльності відповідача.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції постановлено законне та обґрунтоване рішення, яке не підлягає зміні чи скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду та були предметом розгляду в суді першої інстанції, тому колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 28 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Судді :