печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Батрин О.В.

при секретарі Мотрич В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Савки В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Українська залізниця» про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що він, враховуючи комфортність та швидкісність потягу, придбав квитки на своє ім'я та ім'я дружини зі станції Жмеринка до станції Київ-Пасажирський на поїзд «Інтерсіті +», котрий мав відправитись о 9 год. 55 хв. 9 січня 2017 року та прибути до м. Київ о 9 січня 2017 року о 12 год. 43 хв. Разом з тим у день відправлення поїзд прибув на ст. Жмеринка із значним запізненням - о 14 год. 10 хв., а до ст. Київ-Пасажирський о 20 год. 39 хв. Враховуючи наведене, позивач звернувся з вказаним позовом до суду та просив стягнути з відповідача завдані збитки у розмірі 277 грн. 90 коп., як різницю між вартістю квитків на вказаний поїзд та вартістю квитків на інший менш комфортний поїзд, 33 грн. 90 коп. пені відповідно до ч. 5 ст. 10 закону України «Про захист прав споживачів», а також 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що проявилась у душевних стражданнях позивача з приводу вказаної ситуації - невчасного подання поїзду, тривалості поїздки, не забезпечення безкоштовним гарячим чаєм під час прямування потягу.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, з підстав, зазначених в позові.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення (а.с. 27-30). Вказав, що чинним законодавством не передбачено стягнення вказаних коштів з перевізника. Крім того, запізнення поїзду відбулось внаслідок непереборної сили - великого снігопаду, налипання снігу, що є підставою для звільнення відповідача від вказаних стягнень.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення.

Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Судом встановлено, що між сторонами ОСОБА_1 та ПАТ «Українська залізниця» було укладено договір перевезення пасажирів, що стверджується відповідними квитками та випискою з платіжної картки позивача, відповідно до котрої позивач сплатив кошти за придбані два квитки (а.с. 14-16).

Відповідно до вказаних квитків відповідач ПАТ «Українська залізниця» повинен був надати послугу з перевезення пасажирів позивачу ОСОБА_1 та його дружині - ОСОБА_3 9 січня 2017 року зі ст. Жмеринка до станції Київ-Пасажирський на потяг «Інтерсіті +» № 764 сполученням Одеса-Київ-Дарниця. Час відбуття 9 січня 2017 року о 9 год. 55 хв. та час прибуття на кінцеву станцію - 12 год. 43 хв., час у дорозі 2 год. 48 хв.

Разом з тим на станцію Жмеринка швидкісний поїзд «Інтерсіті+» № 764 прибув о 14 годині 10 хвилин, тобто з запізненням більше ніж на 4 години, відправившись через кілька хвилин, а на станцію Київ-Пасажирський, швидкісний поїзд прибув о 20 год. 39 хв.

Тобто, час в дорозі, за який швидкісний поїзд ІНТЕРСІТІ+ № 764 дістався зі станції Жмеринка до станції Київ-Пасажирський, склав більше ніж 6 годин, замість 2 годин 48 хвилин. В той час як приміський електропоїзд № 828Л не підвищеного комфорту зі станції Жмеринка до станції Київ-Пасажирський прибуває за 5 годин 13 хвилин.

Отже, вся поїздка відбувалась в умовах, які не відповідають тим, на які позивач розраховував, купуючи квитки на швидкісний поїзд ІНТЕРСІТІ+ та містяться за посиланням на Інтернет-сторінці ПАТ «Українська залізниця» http://intercity.uz.gov.ua/7page ій=25, а саме:

- час подорожі (час подорожі денними швидкісними поїздами ІНТЕРСІТІ+ є спів розмірним із аналогічним та не набагато більшим, ніж під час подорожі літаком);

- вартість перевезень (прямими конкурентами за вартістю перевезень є організації, які надають аналогічні за функціональним призначенням послуги, - це авто- та авіатранспорт;

- надійність (залізничний транспорт - найбезпечніший транспорт у світі. Запорукою надійності швидкісних поїздів ІНТЕРСІТІ+ є ще і комплекс систем безпеки руху нового покоління;

- комфорт (подорожі швидкісними поїздами ІНТЕРСІТІ+ є комфортними та зручними для пасажирів за рахунок сучасного рухомого складу із затишним інтер 'єром, який створено з урахуванням всіх законів ергономіки;

- зручний розклад руху (розклад руху розроблено з урахуванням максимального попиту пасажирів з відправленням поїздів вранці та ввечері, що дозволяє пасажирам більш оптимально спланувати свій день і здійснити поїздку туди/зворотно протягом доби);

- сервіс (Українська залізнична швидкісна компанія вперше в Україні запровадила концептуально новий підхід в обслуговуванні пасажирів під час перевезень залізничним транспортом, який полягає в наданні комплексу матеріальних і нематеріальних послуг для забезпечення комфортної, швидкої та приємної подорожі).

Про вказані обставини та незадовільну якісь надання послуг позивач повідомив перевізника - ПАТ «Українська залізниця» та просив відшкодувати завдані збитки.

Листом від 30.01.2017 року відповідач ПАТ «Українська залізниця» визнав факт затримки поїзда «Інтерсіті+» № 764, який мав місце 09.01.2017 року, але посилаючись на те, що Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти, що затверджені Наказом Мінтрансу від 27.12.2006 року не передбачено відповідальності перевізника у задоволенні вимог позивача відмовлено (а.с. 13).

Відповідно до ст. 919 ЦК України перевізник зобов'язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Організація перевезень пасажирів, багажу та вантажобагажу встановлюється Порядком перевезення пасажирів, багажу та встановлюється Порядком обслуговування громадян залізничним транспортом, який затверджений Кабінетом Міністрів України, а умовами перевезень - Правилами перевезеннями пасажирів.

Згідно з п. 74 Порядку обслуговування громадян залізничним транспортом, затвердженого постановою КМ України №252 від 19.03.1997р., а незбереження, втрату, псування, пошкодження, несвоєчасну доставку багажу та вантажобагажу перевізники несуть відповідальність перед одержувачем згідно із Законом України «Про залізничний транспорт» та Статутом залізниць. Інша відповідальність суб'єктів господарської діяльності перед пасажирами та надавачів послуг перед користувачами встановлюється чинним законодавством України.

Тобто, відповідальність перевізника регулюється загальними правилами діючого законодавства.

Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 04.04.2007р. за № 310/13577 затверджені Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила), котрі містяться у вільному доступі на сайті ПАТ «Українська залізниця».

Відповідно до п. 1.7 Правил перевізник (учасник перевізного процесу) - це суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства уклав договір перевезення з пасажиром, відправником вантажобагажу або замовником організованої групи пасажирів, та наступний(і) перевізник(и), що несе(уть) відповідальність на підставі даного договору.

Згідно з п. 37.3 Правил до обов'язків перевізника входить безпечне та своєчасне перевезення пасажира від пункту виїзду до пункту призначення, указаного в проїзному документі, з наданням йому місця згідно з придбаним проїзним документом.

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 922 ЦК України за затримку у відправленні транспортного засобу, що перевозить пасажира, або запізнення у прибутті такого транспортного засобу до пункту призначення перевізник сплачує пасажирові штраф у розмірі, встановленому за домовленістю сторін, транспортними кодексами (статутами), якщо перевізник не доведе, що ці порушення сталися внаслідок непереборної сили, усунення несправності транспортного засобу, яка загрожувала життю або здоров'ю пасажирів, або інших обставин, що не залежали від перевізника.

У разі відмови пасажира від перевезення з причини затримки відправлення транспортного засобу перевізник зобов'язаний повернути пасажиру провізну плату.

Якщо поїздка пасажира з пункту пересадки не відбулася внаслідок запізнення транспортного засобу, який доставив його у цей пункт, перевізник зобов'язаний відшкодувати пасажирові завдані збитки.

Разом з тим ні Статутом залізниць України, ні договором (проїзним квитком) сплата штрафу не передбачено, так як і не передбачено сплату пені, про що просить позивач.

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» вказаний Закон Цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.96 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Згідно з п. 3 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про характер правовідносин між споживачем та продавцем (виготівником, виконавцем), про наявність підстав і умов їх виникнення, про права і обов'язки сторін, суд має виходити як із норм Закону і прийнятих згідно з ним актів законодавства, так і з відповідних норм Цивільного кодексу України та іншого законодавства, що регулюють ті ж питання і не суперечать Закону.

Якщо положення нормативних документів суперечать чинному законодавству,суд застосовує норми цього законодавства. У тих випадках, коли в чинному законодавстві немає спеціальної норми щодо укладеної сторонами угоди про обслуговування, суд застосовує загальні положення про зобов'язання.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що до правовідносин, котрі виникли між сторонами повинні застосовуватись положення Закон України «Про захист прав споживачів».

Крім того, суд враховує, що положеннями ЦК України за порушення правил перевезення пасажирів передбачено сплату штрафу у розмірі, передбаченому договором або відповідним транспортним статутом, проте самим Статутом залізниць України та Правилами перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, договором, укладеним сторонами, його сплата не передбачена.

Статтею 611 ЦК України визначені правові наслідки порушення зобов'язання, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Враховуючи те, що тривалість послуги з перевезення встановлена в годинах, а прострочення виконання послуги відбулося більше ніж на 3 години, суд дійшов висновку про стягнення пені у розмірі 33,90 грн., яка обраховується

376,54 х 3% х 3 год., з яких 376,54 - сумарна вартість придбаних квитків.

Суд також дійшов висновку про стягнення збитків з відповідача у розмірі 277 грн. 90 коп., що проявилось у тому, що за звичайних умов витрати позивача на придбання квитків на 2 особи, зокрема, на електропоїзд № 828Л зі станції Жмеринка до Києва, який долає відстань від станції Жмеринка до станції Київ-Пасажирський за 5 годин 13 хвилин у неділю (той же день тижня, що і 09.01.2017) становили б 98,64 грн. (49,32 грн. х 2), що вбачається з офіційного сайту ПАТ «Українська залізниця», через який http://booking.uz.gov.ua.

Тому розмір збитків, який підлягає стягненню з відповідача складає 277,90 грн., що обраховується таким чином: 188,27 х 2 - 49,32 х 2.

Також суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що проявилась у душевних стражданнях позивача та членів його сім'ї - дружини та дитини віком 1 рік 9 місяців, котра також їхала з позивачем у поїзді 9 січня 2017 року, оскільки значене запізнення поїзду, тривалість його у дорозі призвело до значної психологічної та фізичної виснаженості позивача та членів його сім'ї.

При визначенні розміру у відшкодування моральної шкоди суд враховує тривалість душевних переживань, факт завдання відповідачем моральної шкоди, а також вимоги розумності, справедливості та співмірності.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про звільнення його від цивільно-правової відповідальності на підставі ч. 1 ст. 922 ЦК України внаслідок непереборної сили (складних погодних умов), оскільки належних доказів цього суду не надано.

Так, наявність висновку фахівців ПАТ «Українська залізниця» та ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» (а.с. 31-38), відповідно до якого 9 січня 2017 року мало місце запізнення поїзду через недостатню ефективність гальм в результаті обмерзання кліщових механізмів у несприятливих погодних умовах не свідчить про наявність складних погодних умов.

Крім того, відповідно до даних Українського гідрометеорологічного центру від 15 червня 2017 року по курсу поїзду «Інтерсіті+» № 764 зі станцій Одеса, Роздільна, Затишшя, Жмеринка, Вінниця, Фастів та Київ погодні умови не свідчили про наявність непереборної сили, оскільки температура повітря була від 6 до 14,6% морозу, кількість опадів становила від 0,2до 2,9 мм, висота снігового покрову від 4 до 13 см, вітер північно-східний від 1 до 4 м/с.

Дані з Інтернет-сайту відповідача свідчать про складні погодні умови на іншій ділянці руху залізничного транспорту та в інший час.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, збитків на загальну суму 311 грн. 80 коп. (33,90 грн. + 277 грн. 90 коп.), а також 2 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 910, 922, 611, 16, 22, 23 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 10, 15, 89, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 311 грн. 80 коп. та 2 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В.Батрин