НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/274/17
№ 2/183/1161/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування, позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування,

встановив:

до суду звернулася з уточненою позовною ОСОБА_1, в якій просить встановити родинні відносини між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначає, що 24 вересня 1993 року її прабабуся - ОСОБА_3 та бабуся - ОСОБА_5 отримали у приватну спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_5 прабабуся позивача - ОСОБА_3 померла. Бабуся позивача - ОСОБА_4 в нотаріальну контору за отриманням спадщини, не звернулась, але вважається такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована разом із померлою матір'ю за однією адресою і проживала разом з нею до смерті. ІНФОРМАЦІЯ_6 померла бабуся позивача - ОСОБА_6 На момент смерті бабусі в квартирі мешкала позивач та мешкав і був зареєстрований батько позивача - ОСОБА_2. 24 січня 1994 року ОСОБА_6 складено заповіт в якому померла зазначила, що на випадок своє смерті належну їй квартиру АДРЕСА_1 заповідає своєму синові - ОСОБА_2. 03 квітня 2012 року батько позивача - ОСОБА_2 звернувся до державного нотаріуса Новомосковської нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину, але отримав відмову з підстав відсутності доказів родинного зв`язку. 19 червня 2015 року державним нотаріусом Новомосковської нотаріальної контори Носенко А.Г. винесено постанову в мотивувальній частині якої зазначено, що квартира АДРЕСА_1, належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 померлій ІНФОРМАЦІЯ_6. Спадкова справа після ОСОБА_3 не заводилась, але з нею була зареєстрована ОСОБА_4, яка вважається такою, що прийняла спадщину. Проте ОСОБА_2 не надано документів, що підтверджують родинний зв'язок між ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Вказує, що батько позивача на день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та мешкав разом з нею і вважається таким, що фактично прийняв спадщину. Позивач також весь час проживала зі своєю бабусею ОСОБА_4 до її смерті і на цей час також проживає в квартирі АДРЕСА_1, на яку після її смерті відкрилась спадщина. Проживаючи разом зі спадкодавцем позивач постійно піклувалася про неї, матеріально забезпечувала її, надавала їй необхідну допомогу бо спадкодавець з причини похилого віку не мала можливості себе обслуговувати, була у безпорадному стані, останнім часом дуже хворіла і навіть не підводилася з ліжка. З ОСОБА_2 позивач усно домовилася, що він відмовляється від прийняття спадщини за заповітом і за законом після смерті його матері ОСОБА_4 на користь позивача. Інших спадкоємців крім ОСОБА_4 у заповіті спадкодавець не зазначила.

24 травня 2017 року відповідач ОСОБА_2 подав суду позов, в якому заперечуючи проти первісного позову в частині визнання права власності просив встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4

В обґрунтування свого позову зазначив про факт прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_4 посилався на наявність факту родинних відносин, прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3, відсутність інших спадкоємців за заповітом.

ОСОБА_1 до суду не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила свій позов задовольнити. Представник позивача надала суду заяву, у відповідності до якої просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання права власності в порядку спадкування.

ОСОБА_2 до суду не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та задовольнити його позов.

Представник третьої особи до суду не з`явився, підстав неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши покази свідків суд вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_1 частково, задовольнити позов ОСОБА_2 в повному обсязі з огляду на наступні обставини.

Матеріали справи свідчать, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 вересня 1993 року ОСОБА_5 та члену її сім`ї - ОСОБА_3 належала на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 /а.с.12, 23/.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 померла /а.с.17/.

З відповіді нотаріуса, отриманої на запит суду про надання копії спадкової справи після ОСОБА_3 вбачається, що спадкова справа після ОСОБА_3 не заводилась. Також, з постанови нотаріуса від 19 червня 2015 року вбачається, що з ОСОБА_3 на день смерті була зареєстрована ОСОБА_4, яка вважається такою, що прийняла спадщину. Відомостей про видачу ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину, звернення останньої до нотаріуса із видачею відповідного свідоцтва суду не надано.

24 січня 1994 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким належну їй квартиру АДРЕСА_1 остання заповіла ОСОБА_2 /а.с.20/.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 - мати ОСОБА_2 /а.с.15/, померла /а.с.16/.

Як свідчить отримана судом копія спадкової справи після смерті ОСОБА_4, 03 квітня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_4 за заповітом /а.с.55/. Інших осіб, які б звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом чи за законом, в тому числі і позивача - ОСОБА_1, зі спадкової справи судом не встановлено. Також, з довідки Інспектора УІР ТОВ «КК «КомЕнерго-Новомосковськ» № 1871 від 16 квітня 2015 року, копії паспорту громадянина України ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_2 на час смерті проживав разом із ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.10/. Інших осіб в квартирі на день смерті ОСОБА_4 не зареєстровано.

19 червня 2015 року державним нотаріусом Новомосковської нотаріальної контори винесено постанову, якою ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на квартиру в зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не надано документів, що підтверджують родинний зв'язок між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 /а.с.9/.

Вирішуючи позовні вимоги як позову ОСОБА_1 так і позову ОСОБА_2 в частині встановлення факту родинних відносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з ч. 1 п 2 ст. 234, ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що працює робітником в соціальній сфері. Її робота пов`язана з наданням допомоги людям похилого віку. За умовами роботи в 2007 - 2008 роках вона надавала соціальну допомогу ОСОБА_3, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 та з якою мешкала ОСОБА_4 В її присутності ОСОБА_3 вказувала на те, що є матір`ю ОСОБА_4, а ОСОБА_4 ставилася до ОСОБА_3, як до матері. Сумнівів щодо наявності родинного зв`язку у неї не виникало. Також показала, що з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживала ОСОБА_1

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала суду, що зареєстрована з 2004 року та проживає з 2001 року в квартирі, за адресою: АДРЕСА_2. Її квартира знаходиться над квартирою, в якій мешкали ОСОБА_4, ОСОБА_3 Показала, що відвідувала квартиру № НОМЕР_2 та зі слів ОСОБА_4, ОСОБА_3 знає про родинні відносини останніх та те, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4, а ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_3 Останні жили увесь час разом. Спочатку ОСОБА_4 піклувалася про ОСОБА_3, а потім за ними почала доглядати ОСОБА_1

Крім того, з наданої суду копії трудової книжки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, прізвище якої змінено на ОСОБА_4, Диплому ОСОБА_11, свідоцтва про право власності на спадкове майно вбачається наявність родинних відносин між померлими ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Означені докази на думку суду у своїй сукупності підтверджують той факт, що померла ОСОБА_12 визнавала ОСОБА_4 донькою, фактичні дії, вчиненні за життя останньої свідчать про таке визнання.

Оцінюючі вищенаведені докази по справі, суд приходить до висновку, що наявними в справі доказами, показаннями свідків підтверджено наявність родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Встановлення даного факту необхідно позивачу та відповідачу для реалізації спадкових прав, внаслідок чого позовні заяви в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи позови в частині визнання права власності в порядку спадкування, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За таких обставин, оскільки судом встановлено факт наявності родинних відносин, а з постанови нотаріуса вбачається факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після ОСОБА_3, зважаючи на рівність часток у праві спільної сумісної власності та на відсутність доказів звернення до нотаріуса інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 та відсутність інших осіб, які б прийняли спадщину, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 набула права власності на спадкове майно, належне ОСОБА_13 - 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, однак не оформила своїх спадкових прав, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_6.

У відповідності до ст.ст.1233, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті.

Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини (ч.1 ст.1273 ЦК України).

За ст.1224 ЦК України, не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом. Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини. Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду. Якщо шлюб визнаний недійсним після смерті одного з подружжя, то за другим із подружжя, який його пережив і не знав та не міг знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, суд може визнати право на спадкування частки того з подружжя, хто помер, у майні, яке було набуте ними за час цього шлюбу. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 протягом шести місяців після смерті ОСОБА_4 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася, на час відкриття спадщини проживала за іншою адресою, ніж померла, не надала суду доказів на підтвердження відмови ОСОБА_2 в наданні допомоги ОСОБА_4 за її життя, інших доказів, які б давали суду підстави дійти до висновку про наявність підстав для усунення від спадщини ОСОБА_2 чи про недійсність складеного ОСОБА_4 за життя заповіту, в той час як ОСОБА_2 подано заяву про прийняття всієї спадщини після смерті ОСОБА_4, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 та відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині визнання права власності на спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлою ІНФОРМАЦІЯ_6, а саме, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 була матір`ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6, право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 47,9 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м.

В решті позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.О. Парфьонов