Справа 237/1620/17
Номер провадження 2/237/1153/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24.07.17 року м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Сенаторова В.А.,

при секретарі: Лахно Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Курахове Донецької області цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» на розгляд Марїнському районному суду Донецької області предявлено вказану позовну заяву, в якій заявлено вимоги стягнення з ОСОБА_1 суму боргу за кредитним договором № б/н від 21.08.2013 року у розмірі 49293,51 гривеня, судовий збір у розмірі 1600,00 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 21.03.2013 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 5000 (пять тисяч) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між ним та банком Договір, про що свідчить його підпис у заяві. За посиланням ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідач не виконує своїх боргових обовязків, в звязку з чим утворено заборгованість у сумі 49293,51 гривень. Відповідач не виконуючи належним чином зобовязання за зазначеним договором порушив вимоги чинного законодавства та умови кредитного договору, що змусило ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому порядку захищати свої майнові інтереси.

Ухвалою Марїнського районного суду Донецької області від 10 травня 2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено попереднє судове засідання на 23 травня 2017 року.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 (діючий на підставі довіреності) у судове засідання не зявився, в порядку ст. 158 ЦПК України, надіслав на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в відсутність позивача, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог представник позивача не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє.

Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання призначені не зявився, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність суду не подано, тому, суд ухвалив рішення провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно із ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінивши їх доводи і надані ними докази, приходить до висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

21.08.2013 року ОСОБА_1, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки, просив відкрити рахунок та надати відповідні послуги, про що ним було підписано відповідну Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Вказане свідчить, що підписана 21.08.2013 року ОСОБА_1 заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами Банку» складає між сторонами договір, відповідно до умов якого відповідачу публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» надано кредит у розмірі 5000 (пять тисяч) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписання відповідачем заяви засвідчує його ознайомлення та згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також підтверджує його згоду на те, що вказані документи в цілому складають договір про надання банківських послуг, тобто є підтвердженням факту укладання такого договору.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, Банк пропонує клієнтам платіжні картки, а також інші банківські продукти, які вказані в Заяві та Памятці клієнта. Належним чином заповнена Заява підписується Клієнтом і, таким чином, Клієнт висловлює свою згоду, що Заява разом із Памяткою клієнта, Умовами Тарифами складає укладений Договір про надання банківських послуг.

Відповідно до договору, яки уклали шляхом приєднання позивач та відповідач, відповідач (Клієнт за договором) був зобов'язаний погашати заборгованість по Кредиту, процентах за його використання, по перевитрачанню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором. У разі невиконання обовязків по Договору, Клієнт зобов'язаний за вимогою Банку виконати обовязок по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафта), оплаті винагороди Банку. Держатель банківської картки (Клієнт) зобов'язаний слідкувати за витрачанням коштів в межах платіжного ліміту з ціллю запобігання виникнення овердрафта.

При порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії.

На виконання умов кредитного договору б/н від 21.08.2013 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1, а останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується підписаною ОСОБА_1 Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

В свою чергу, ОСОБА_1 в порушення умов кредитного договору б/н від 21.08.2013 року не надавав своєчасно ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, що підтверджується відповідними розрахунками банку, у зв'язку з чим, станом на 28.02.2017 року у ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість за кредитним договором б/н від 21.08.2013 року на зальну суму 49293 (сорок девять тисяч двісті девяносто три) грн. 51 коп., яка складається з:.

- 4984,96 грн. заборгованість за кредитом;

- 38598,59 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 2886,46 грн. заборгованість за пенею та комісією;

- 500 грн. штраф (фіксована частина);

- 2323,50 грн. штраф (процентна складова).

В добровільному порядку ОСОБА_1 виниклу та непогашену заборгованість за кредитним договором б/н від 21.08.2013 року на загальну суму 49293,51 грн. не погасив.

Невиконання відповідачем своїх зобов'язань по вищезазначеному договору зумовило звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ст.ст. 509, 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ст.ст. 525, 625 ЦК України).

Згідно із ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.1 ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, і позивач , і відповідач є учасниками цивільних правовідносин, що виникли із кредитного договору, до яких застосовуються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.ст. 1047, 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України,позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Крім того, відповідно до абз.1 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»,договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 в порушення умов кредитного договору б/н від 21.08.2013 року та зазначених вище норм чинного законодавства не надавав ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, тобто свої зобов'язання, визначені цим договором, виконував несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 28.02.2017 року у ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» виникла та залишається і наданий час непогашеною заборгованість за кредитним договором б/н від 21.08.2013 року на загальну суму 49293 (сорок девять тисяч двісті девяносто три) гривень 51 копійок.

Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість, правомірність та законність позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, вимоги публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» задоволені повністю, тому сплачений позивачем при предявленні позовної заяви судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень (відповідає ставці визначеній пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір») підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 509-510, 525-526, 530, 612, 625, 1046-1050, 1054-1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.08.2013 року у розмірі 49293 (сорок девять тисяч двісті девяносто три) гривні 51 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем в судову палату по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області через Марїнський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто за заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.А.Сенаторов

Дата документу 24.07.2017