Справа № 368/1038/16-ц Головуючий у І інстанції Іванюта Т. Є.
Провадження № 22-ц/780/2495/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 23 12.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

12 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Голуб С.А.

суддів: Приходька К.П., Таргоній Д.О.

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Київобленерго" на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 10 березня 2017 року за позовом публічного акціонерного товариства "Київобленерго" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за використану електроенергію та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Київобленерго» про визнання незаконними дій та зобов»язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 20 лютого 2000 р. між ОСОБА_2 та ПАТ «Київобленерго» був укладений договір про користування електричною енергією.

З метою визначення обсягу спожитої електричної енергії ОСОБА_2 О.М. було встановлено електролічильник № СО-И 446 № 9943835.

На протязі часу з квітня 2008 року по червень 2016 року обсяг та вартість електричної енергії визначались на підставі показників приладу обліку електричної енергії, які надавав особисто споживач.

Працівники ПАТ «Київобленерго» не мали змоги здійснити контрольний огляд приладу обліку, так як даний прилад знаходився на горищі помешкання споживача.

Слід зауважити, що жодного разу на протязі вищевказаного часу Відповідач не звертався до позивача з приводу невідповідності показників, зазначених в рахунках та фактичних показників лічильника.

02 лютого 2016 року працівниками ПАТ «Київобленерго» було здійснено заміну приладу обліку електричної енергії СО-И446 № 9943835. Під час демонтажу приладу обліку було зафіксовано показники 75 521 кВт.год., чим виявлено невідповідність показників приладу обліку, що надавались Відповідачем, фактичним показникам.

Виходячи з того, що відповідач не належним чином виконував умови Договору в частині знімання показань приладів обліку та подальшої передачі їх Позивачу, рахунки по оплаті за використану електричну енергію, формувались згідно з умовами Договору та Правил користування електричною енергією для населення (далі- ПКЕЕН).

Таким чином, станом на 28 липня 2016 року заборгованість за спожиту електричну енергію відповідачем повністю не сплачено.

Сума заборгованості, внаслідок не повної оплати рахунку № НОМЕР_1 за червень 2016 року становить 18 526,27 грн., які позивач просив стягнути з відповідача .

Відповідач подав до суду зустрічний позов і просив визнати незаконними донарахування ПАТ «Київобленерго» оплати за спожиту електроенергію в сумі 18761,96 грн. та дії по відключенню від електричної мережі як споживача послуг з електропостачання домоволодіння за адресою Кагарлицький район, с.Слобода, вул..Польова, 1А, зобов»язати ПАТ «Київобленерго» провести перерахунок вартості використаної ОСОБА_2 електроенергії.

В зустрічному позові позивач посилається на те, що 07 травня 2016 р. ним було отримано рахунок за електроененргію №83 за квітень 2016 року, відповідно до якого нараховано баланс попереднього періоду в сумі 18761,96 гривень.

Згідно розяснень працівників ОСОБА_3 ПАТ «Київобленерго» за результатами перевірки було встановлено, що електроенергія обліковується 5-ти значним лічильником, а оплачується по 4-ри значному лічильнику. У звязку з тим, що на думку працівників ОСОБА_3 електрична енергія, яка використовувалась ним обліковувалась неправильно, тому Позивачу було нараховано до оплати додаткових кВт енергії.

Проте, засіб обліку електричної енергії, який перевіряли працівники ОСОБА_3, було встановлено Позивачу більше 20 років, також працівниками ОСОБА_3 Після встановлення лічильника ОСОБА_3 самостійно розраховував вартість використаної Позивачем електричної енергії, про що направлялись рахунки, згідно яких Позивачем оплачувалась використана електроенергія.

Протягом усього часу використання Позивачем засобу обліку електричної енергії, встановленого працівниками ОСОБА_3, проводилась неодноразова перевірки встановленого засобу та зняття показників лічильників. При цьому, будь-яких порушень обліку електричної енергії встановлено не було.

Отже, враховуючи те, що засіб обліку електричної енергії встановлювався та неодноразово перевірявся працівниками ОСОБА_3, їм було відомо про те, що у Позивача встановлений 5-значний засіб обліку електричної енергії, тому вони повинні були нараховувати вартість використаної енергії по 5-значному засобу обліку, який був встановлений ОСОБА_3, а не по 4-значному.

Також Позивач вважає незаконним відключення його будинку від електропостачання, оскільки ніякого попередження про відключення електричної енергії він не отримував, не надавав 30 днів на сплату боргу, та відключив Позивачу електроенергію саме напередодні і вихідних днів, чим порушив ПКЕЕН.

Крім того, відповідач просив застосувати позовну давність і відмовити у позові ПАТ «Київобленерго».

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 10 березня 2017 року в задоволенні позову ПАТ «Київоблаенерго» відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково. Визнано незаконними донарахування ПАТ «Київобленерго» ОСОБА_2 оплати за спожиту електроенергію в сумі 18761,96 грн. та дії по відключенню від електричної мережі як споживача послуг з електропостачання домоволодіння за адресою Кагарлицький район, с.Слобода, вул..Польова, 1А.

Зобов»язано ПАТ «Київобленерго» провести перерахунок вартості використаної ОСОБА_2 електроенергії.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ПАТ «Київобленерго» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не зясував всіх обставин, що мають значення при вирішенні спору та не надав належної правової оцінки таким обставинам.

Так, відповідач здійснював оплату за спожиту електроенергію за показниками лічильника , які він сам надавав Жодного разу відповідач не скористався наданим йому п.29 ПКЕЕН правом заявити ПАТ «Київобленерго» про те , що в рахунках зазначається невірний обсяг спожитої електроенергії.

Позивач вважає, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що до обов»язків позивача входило щомісячна перевірка лічильника. Наголошує на тому, що це є правом, а не обов»язком позивача.

Також не погоджується із наявністю підстав для застосування позовної давності. Про своє порушене право на отримання оплати за спожиту електроенергію позивач дізнався лише тоді, коли був знятий лічильник і позивач зміг встановити, що обсяг спожитої електроенергії відповідачем є значно більшим,ніж заявлялось ним і відповідно, оплачувалось.

З врахуванням наведених доводів позивач просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його позову і відмову у задоволенні зустрічного позову.

Дослідивши обставини справи, заслухавши доповідь головуючого судді у справі, пояснення сторін по справі, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між ПАТ Київобленерго та відповідачем ОСОБА_2 20 лютого 2000 р. укладено Договір про користування електричною енергією за№ 5962, відповідно до умов якого Позивач є Енергопостачальником, а Відповідач - споживачем електричної енергії. (далі- Договір)

Згідно умов Договору при його укладенні на обєкті споживача за адресою: Київська обл., Кагарлицький р-н, с. Слобода, буд. 1-А було встановлено засіб обліку електричної енергії СО-И 446 № 9943835 з початковими показниками 1318 кВт.год..

02 лютого 2016 року працівниками ПАТ «Київобленерго» було здійснено заміну приладу обліку електричної енергії СО-И446 № 9943835. Під час демонтажу приладу обліку було зафіксовано показники 75 521 кВт.год., чим виявлено невідповідність показників приладу обліку, що надавались відповідачем, фактичним показникам. Дані обставини зафіксовані актом №368034 від 02.02.2016 року, та оглянутим в судовому засіданні лічильником.

Після проведення демонтажу, цього ж дня, 02 лютого 2016 року, на обєкті відповідача було встановлено прилад обліку електричної енергії НІК 2102-02.М2 № 7631997 з початковими показниками 000001,9 кВт.год., про що оформлено акт №094473 від 2.02.2016 року.

Згідно паспорту лічильника СО-И446 електроенергія вираховується в кіловат годинах по 5 цифрах лічильного механізму. Якщо у лічильника остання цифра справа не виділена комою, то показники її в цілих кіловат-годинах.

Лічильники проходять обов»язкову державну повірку один раз у 8 років. Включення та відключення, повірка та клеймування проводяться організаціями та особами, спеціально на те уповноваженими, та відповідано до вимог ГОСТ 8.259-77, що передбачено п.4 та 5 вказаного паспорту.

Отже, електроенергія по лічильнику СО-И446, який був демонтований у відповідача, повинна була вираховуватись у кіловат годинах по 5 цифрах лічильного механізму .

Відповідно до п. 21 ПКЕЕН знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем.

На протязі часу з квітня 2008 року по червень 2016 року обсяг та вартість електричної енергії визначались на підставі показників приладу обліку електричної енергії, які надавав особисто споживач. Жодного разу на протязі вищевказаного часу ОСОБА_2 не звертався до ПАТ «Київобленерго» з приводу невідповідності показників, зазначених в рахунках на оплату електроенергії та фактичних показників лічильника.

Лише 02 лютого 2016 року (під час виконання робіт по заміні приладу обліку) було виявлено невідповідність показників приладу обліку, що надавались відповідачем, фактичним показникам, в зв»язку з чим проведено перерахунок.

07 травня 2016 року позивачем було отримано рахунок за електроененргію №83 за квітень 2016 року, відповідно до якого нараховано баланс попереднього періоду в сумі 18761,96 гривень, а в червні 2016 року № НОМЕР_1 на суму 18 526,27 грн. з урахуванням проведеної оплати 22 липня 2016 року в розмірі 300,00 грн.

Відповідач подав позивачу 11 травня 2016 року заяву, в якій не визнав суми заборгованості, що виникла після перерахунку. Однак листом позивача № 118 від 20.05.2016 року в перерахунку відповідачу було відмовлено.

Відповідачем без належно оформленого попередження було припинено енергопостачання будинку за адресою: с. Слобода, вул. Польова, 1А. з підстав наявності непогашеної заборгованості, чим порушено п.27 Правил користування електричною енергією для населення та п.2, п.4 Договору .

З наданих відповідачем квитанцій про сплату за спожиту електроенергію вбачається, що відповідачем щомісячно проводилась оплата за спожиту електроенергію, але в незначних сумах, однак позивачем не було проведено належних перевірок правильності сплати кожні 6 місяців, як передбачено Договором. Також позивачем, відповідно до паспорту електролічильника не було проведено контрольну повірку лічильника, яка мала проводитись один раз на 8 років.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача надана суду особова картка споживача за період з квітня 2008 року по червень 2016 року, де вказано заборгованість в сумі 18 826,27 грн., а також розрахунки заборгованості . Однак представник позивача не змогла пояснити в судовому засіданні порядок проведення нарахування вказаної заборгованості, а інженер по нарахуванню плати, який був викликаний в судове засідання, до суду не з»явився.

Згідно вказаних розрахунків нарахування проводилось не за весь період користування лічильником, починаючи з часу укладення договору 20 лютого 2000 року при початкових показниках 1318 кВт.год. і до 02 лютого2016 року, а з квітня 2008 року. Не зміг представник позивача пояснити суду яким чином кількість використаної електроенергії розподілялась за вказаний період помісячно. А тому суд позбавлений можливості перевірити правильність проведених нарахувань.

Крім того, суд виходив з того, що позов поданий поза межами позовної давності, оскільки розрахунок заборгованості зроблений з 2008 року.

Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії працівників ОСОБА_3 ПАТ «Київобленерго» в проведенні донарахування ОСОБА_2 оплати за спожиту електроенергію в сумі 18761,96 грн. за період з 2008 року по 2016 рік та дії по відключенню від електричної мережі як споживача послуг з електропостачання домоволодіння за адресою Кагарлицький район, с.Слобода, вул..Польова, 1А є незаконними .

Судова колегія погоджується із такими висновками суду входячи з такого.

Відносини між споживачами та енергопостачальниками регулюються Законом України «Про електроенергетику» від 16 жовтня 1997 року № 575/97-ВР (далі по тексту - Закон), Правилами користування електричною енергією для населення , які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, і є обовязковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

На підставі п. 1-4 ст. 26, ст. 27 Закону, п. 11, п. 42, п. 48 ПКЕЕН споживачі зобовязані додержуватись вимог нормативно-технічних документів та Договору про користування електричною енергією.

Відповідно до п. 3 ПКЕЕН споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією.

Відповідно до вимог ст. ст. 67, 68 ЖК України, плата за комунальні послуги сплачується щомісячно, згідно затверджених в установленому порядку тарифів.

Згідно ст. 630 ЦК України Договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Між ПАТ Київобленерго та відповідачем ОСОБА_2 укладено Договір про користування електричною енергією від 20 лютого2000 р. № 5962, відповідно до умов якого Позивач є Енергопостачальником, а Відповідач - споживачем електричної енергії.

Згідно п.1 Договору Енергопостачальник взяв на себе зобов»язання постачати споживачу електричної енергії електричну енергію у необхідних йому обсягах, а відповідач зобов»язався оплачувати одержану електричну енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором.

Пунктом 2 Договору передбачено, що електропостачальник зобов»язується:

2.2.не рідше одного разу на 6 місяців проводити контрольне зняття показників розрахункових приладів обліку.

2.3. проводити планову повірку, ремонт і заміну приладів обліку в терміни, встановлені нормативно-технічними документами.

Пунктом 4 Договору передбачено умови та порядок оплати за електроенергію, а саме:

4.1. розрахунковим періодом є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься споживачем на поточний рахунок енергопостачальника не пізніше 10-го числа місяця наступного за розрахунковим.

4.2. обсяг електроенергії у рахунках визначається електропостачальником на основі середньомісячного споживання електроенергії споживачем за попередній період та його заборгованості, чи за домовленістю сторін, якщо відсутня статистика ( укладається окремий додаток до цього договору).

4.4. електропостачальник здійснює перерахунок плати через 6 розрахункових періодів за фактичними показниками лічильників .

4.5 перерахунки можуть здійснюватись у випадках невідповідності обсягів спожитої та оплаченої електричної енергії, чи за вимогою споживача.

4.6. у разі несплати за спожиту електроенергію на 30 день після отримання споживачем письмового попередження електропостачальник має право відключити споживача від електромережі.

Таким чином, договором передбачений обов»язок споживача щомісячної оплати виставлених йому електропостачальником рахунків. Разом із тим, розрахунок робить електропостачальник на підставі показань засобу обліку, який надає йому споживач, або за середньомісячним споживанням. Однак електропостачальник зобов»язаний кожні 6 місяців перевіряти прилади обліку з метою встановлення фактичних показників лічильника. І в цьому випадку він міг робити перерахунки заборгованості.

Пункт 22 ПКЕЕН також передбачає, що знімання показань приладів обліку проводиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем.

Як встановлено судом першої інстанції, дійсно відповідач використовував електроенергію і сплачував за неї не в повному обсязі, що підтверджується показниками лічильника. Порушення умов договору було допущено обома сторонами договору. Так позивач не звіряв кожні 6 місяців фактичні показники лічильника із тими, що надавав споживач, в свою чергу споживач, в порушення умов договору подавав неправдиві дані про обсяг спожитої електричної енергії. ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що при знятті показників лічильника він не враховував останню цифру, оскільки вважав, що необхідно враховувати лише перші чотири цифри. Разом із тим. позивач приймав такі чотирьохцифрові показники лічильника, у позивача не виникло питань, чому протягом 16 років, з часу коли був встановлений лічильник, обсяг спожитої електроенергії не перевищив чотиризначні цифри і ці показники позивач не перевірив..

Суд першої інстанції правомірно відхилив доводи позивача щодо не допуску відповідачем контролерів до лічильника, оскільки жодного акту про такі випадки працівниками позивача не складалось. Такі висновки суду позивач не зміг спростувати і в апеляційній скарзі. В апеляційній скарзі він знову ж таки наводить голослівні і не підтверджені доказами доводи про те, що відповідач не допускав контролерів до лічильника.

Судова колегія погоджується із судом першої інстанції в тому, що є незрозумілим наданий позивачем розрахунок заборгованості. Позивач нарахував заборгованість починаючи з 2008 року. Однак протягом якого часу відповідач давав недостовірні дані про показники лічильника і , відповідно, за який період виникла заборгованість позивач суду не пояснив. Виходячи з цього не можна погодитись із позивачем в тому, що ця заборгованість виникла у відповідача перед позивачем саме з 2008 року, а не в інший період. Ці обставини мають значення для вирішення питання про застосування судом позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов»язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом виконання.

Як встановлено судом першої інстанції за зобов»язанням відповідача він мав сплачувати позивачу за надані йому послуги кожного місяця до 10 числа. Відповідач сплачував виставлені йому рахунки. Разом із тим, позивач довідався про порушення його прав на отримання плати за поставлену електричну енергію лише у лютому 2016 року, коли були встановлені фактичні показники лічильника, хоча міг і зобов»язаний був довідатись не пізніше 6 місяців з часу такого порушення.

Позивач надав суду довідку про фактично спожиту електричну енергію за період з 01.04.2008 р по 30.06.2016 року в якому зазначив, що відповідач споживав кожного місяця різні обсяги електроенергії від 546 кВт*год до 973 кВт*год. Оскільки позивач не надав суду жодного акту звірки лічильника, суд не зміг встановити, що порушення прав позивача почалось в 2008 році, як зазначив він у позові, а не в 2000 році, коли сторони підписали договір і позивач почав постачати відповідачу електричну енергію.

Позивач в доводах апеляційної скарги зазначає про те, що суд мав стягнути заборгованість за три роки. Однак оскільки у суду виникли сумніви щодо розрахунку заборгованості, а саме що нарахування заборгованості за останні три роки відповідають дійсному обсягу спожитої відповідачем електроенергії за цей період, позивач суду не пояснив методику проведення такого розрахунку, суд не міг стягнути заборгованість за останні три роки.

Також в доводах апеляційної скарги позивач наголошує на тому, що він просив суд визнати поважними причини пропуску позовної давності, але суд першої інстанції у своєму рішенні не зазначив чому він не вирішив цю заяву. Разом із тим, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову по суті, виходячи із необґрунтованості заявлених позивачем вимог, які не підтверджені належними розрахунками.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судова колегія погоджується із судом першої інстанції в тому, що позивач не довів заявлених позовних вимог, що унеможливлювало задоволення його позову.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В АЛ И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київобленерго" відхилити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 10 березня 2017 року за позовом публічного акціонерного товариства "Київобленерго" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за використану електроенергію та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Київобленерго» про визнання незаконними дій та зобов»язання вчинити дії залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий

Судді