Ухвала

іменем україни

19 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Коротуна В.М., Кузнєцова В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, публічне акціонерне товариство «Астра Банк», про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», яке діє через представника ОСОБА_7, на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2016 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 01 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 квітня 2015 року у м. Добропіллі сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої його автомобіль було пошкоджено, чим йому завдано матеріальної і моральної шкоди.

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 травня 2015 року було встановлено, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_5

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у ПрАТ «Страхова Група «ТАС». 21 квітня 2015 року позивач подав заяву про виплату страхового відшкодування. Страхова компанія виплатила йому страхове відшкодування у розмірі 12 250 грн, однак цієї суми недостатньо для проведення ремонтно-відновлювальних робіт. Так, згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 04 травня 2015 року вартість матеріальної шкоди, спричиненої йому як володільцю автомобіля, склала 38 127,70 грн, величина втрати товарної вартості автомобіля склала 3 635,58 грн.

На підставі вказаного позивач просив стягнути з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» страхове відшкодування, пов'язане з матеріальними затратами на ремонтно-відновлювальні роботи автомобіля, у розмірі 22 242,12 грн, та стягнути з ОСОБА_5 суму франшизи у розмірі 950 грн, втрату товарної вартості автомобіля у розмірі 3 635,58 грн, вартість проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 1 300 грн та 10 тис. грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_4 22 242,12 грн витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 втрату товарної вартості автомобіля у розмірі 3 635,58 грн, франшизу у розмірі 950 грн, 3 тис. грн на відшкодування завданої моральної шкоди, витрати із залучення спеціаліста у розмірі 1 300 грн.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 01 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрат із залучення спеціаліста та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог.

У решті рішення суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі представник ПрАТ «Страхова Група «ТАС», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог до страхової компанії відмовити.

У решті судові рішення не оскаржуються, тому відповідно до ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

У статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 34 вказаного Закону страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Судами встановлено, що ОСОБА_4 із заявою про настання страхового випадку звернувся 22 квітня 2015 року, страховик протягом 10 днів не направив представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, а тому позивач правомірно (у відповідності до вимог законодавства) самостійно обрав експерта для визначення розміру шкоди. Висновком експерта було встановлено, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 34 492,12 грн.

Оскільки визначена експертом вартість ремонтно-відновлювальних робіт не перевищує визначений страховим полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення зі страхової компанії різниці між вартістю ремонтно-відновлювальних робіт та виплаченою страховиком сумою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалили законні і обґрунтовані судові рішення про задоволення вимог ОСОБА_4 до ПрАТ «Страхова Група «ТАС».

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», яке діє через представника ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2016 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 01 червня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до ПрАТ «Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана В.М. Коротун В.О. Кузнєцов