АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4047/17 Справа № 206/5784/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Сухоруков А. О. Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: - Пищиди М.М.,

суддів: - Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.

за участі секретаря: - Григор»євої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що у 2012 році нею було укладено договір з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 про надання спортивних послуг у Фітнес-центрі «Придніпровський». Відповідач оформив клубну картку № НОМЕР_3.

Кожен місяць цей договір пролонгується шляхом оплати послуг за наступний місяць.

У залі крім басейну є джакузі, при виході з якого, через відсутність гумового килимка чи хоча б належного чергового прибирання води, вона послизнулась та впала, розбивши голову та зламавши праву руку.

З даними травмами вона знаходилась на лікарняному виданому КЗ «Дніпропетровське 12 ТМО» ДОР» з 25.04.2016 року по 24.05.2016 року, про що видано листок непрацездатності серія АДБ № 355206.

З того часу і по сьогоднішній день вона проходить лікування, вимушена вживати лікарняні препарати через постійний біль у руках та голові. Крім того, відповідно до санаторно-курортної карти № 4, після отриманої травми, лікарем-травматологом КЗ «Дніпропетровське 12 ТМО» ДОР» Борисовим К.В її було направлено на курортне лікування з діагнозом: посттравматичні контрактури у суставах правої кисті, дано висновок про необхідність проходження курортного лікування захворювань кістково-м'язової системи.

У зв'язку з чим, вона придбала квитки на ПАТ «Укрзалізниця» 12.06.2016 року до м. Херсон та на зворотній шлях 19.06.2016 року - загальною вартістю 232,72 грн. та направилась до курортного закладу ДП Санаторій «Гопри».

Позивачка намагалась вирішити питання відшкодування витрат на лікування з ФОП ОСОБА_5 у добровільному порядку, однак відповідач відмовився від вирішення даного питання.

У зв'язку з вищевикладеним просить суд стягнути із відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на її користь на відшкодування матеріальної шкоди у сумі 2164 гривні 01 копійка, грошові кошти на відшкодування завданої їй моральної шкоди у сумі 5000 гривень (а.с.1-7).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто із фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ін. НОМЕР_2) суму матеріальних збитків у розмірі 2164,01грн. та 5000 (п'ять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_5, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити по справі нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 є фізичною особою-підприємцем, вид діяльності: спортивні об'єкти, діяльність кафе, роздрібна торгівля непродовольчими товарами, місце здійснення діяльності м. Дніпропетровськ, вул. Таманська, 11 (а.с.12-17).

24 квітня 2016 року ОСОБА_6 перебуваючи у фітнес-центрі "Придніпровський" по вул. Таманська 11 в м. Дніпропетровську отримала складний перелом двох лучових кісток правої руки та велику кроваву гематому в потиличній частині голови, що підтверджується медичними довідками № 981, 49 (а.с.22-23).

Позивачка знаходилась на лікарняному з 25.04.2016 року по 24.05.2016 року з переломом обох кісток правого передпліччя зі зміщенням, що підтверджується листком непрацездатності серії АДБ № 355206, виданому КЗ «Дніпропетровське 12 ТМО» ДОР» (а.с.24).

Відповідно до санаторно-курортної карти № 4, лікарем-травматологом КЗ «Дніпропетровське 12 ТМО» ДОР» Борисовим К.В ОСОБА_6 було направлено на курортне лікування з діагнозом: посттравматичні контрактури у суставах правої кисті, дано висновок про необхідність проходження курортного лікування захворювань кістково-м'язової системи (а.с.30).

ОСОБА_6 придбала квитки на ПАТ «Укрзалізниця» 12.06.2016 року до м. Херсон до курортного закладу ДП Санаторій «Гопри» та на зворотній шлях 19.06.2016 року - загальною вартістю 232,72 грн. (а.с.31-32).

Позивач зверталася до лікарів, отримувала рецепти на лікування, купувала ліки, що підтверджується медичною документацією та квитанціями (а.с.25-27, 34-41, 43-44).

Відповідно до матеріалів справи сума завданих ОСОБА_6 матеріальних збитків складає 2164,01грн., що документально підтверджується.

10 травня 2016 року ОСОБА_6 письмово звернулася до директора фітнес-центру "Придніпровський" ОСОБА_5 з проханням відшкодувати їй шкоду на лікування у розмірі 2317,90грн. (а.с.19-20).

22 червня 2016 року ОСОБА_6 звернулася до Самарської районної в м. Дніпропетровську ради з проханням розглянути її скаргу щодо травм отриманих у фітнес-центрі "Придніпровський" (а.с.28).

У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 р. із подальшими змінами, вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 4 ЗУ "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема на захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції.

Згідно ч. 10 ст. 10 ЗУ "Про захист прав споживачів" виконавець несе відповідальність за шкоду, завдану життю, здоров'ю або майну споживача, що виникла у зв'язку з використанням речей, матеріалів, обладнання, приладів, інструментів, пристосувань чи інших засобів, необхідних для виконання ним робіт (надання послуг), незалежно від рівня його наукових і технічних знань, що дає змогу виявити їх властивості, згідно із законодавством.

У відповідності до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

З урахуванням викладеного вище, приймаючи до уваги ту обставину, що позивачка підтвердила розмір завданої матеріальної шкоди, як-то оригінали чеків на підтвердження витрат на лікування та реабілітацію, висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині спричиненої матеріальної шкоди є вірним.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995р. «Про судову практику з справ про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральної шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частинами 3, 4 зазначеної норми визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Тобто, з аналізу вказаної норми можна дійти висновку, що саме суд наділений правом визначати розмір грошового відшкодування моральної шкоди, при визначенні якого приймаються до уваги характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань.

З урахуванням того, що потерпіла зазнала тілесних ушкоджень, приймаючи до уваги характер правопорушення, глибину їх фізичних та душевних страждань, яких вона зазнала у зв'язку із отриманням травми та лікуванням , суд першої інстанції вірно дійшов висновку про розмір завданої моральної шкоди.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

З'ясувавши в достатньому повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: