Справа № 569/5960/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі - Грібінчак К.П.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей та визначення місця їх проживання,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей та визначення місця їх проживання.

В обгрунтування позовних вимог вказує на те, що 05 грудня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем - ОСОБА_3 у Відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, про що зроблено актовий запис № 2036.

Від шлюбу мають двох дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Одруження з відповідачем виявилось невдалим. За час перебування у шлюбі з вини відповідача постійно виникали непорозуміння. Відповідач не приймав і не приймає участі у веденні домашнього господарства і вихованні дітей, почав зневажати її як дружину, зловживав спиртними напоями.

З травня 2016 року вона з відповідачем проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що шлюбні відносини існують лише формально, подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Відповідач ухиляється від обов»язку утримувати своїх дітей. Згоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем не досягнуто. Просить суд розірвати шлюб, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 880 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття, дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити їй на виховання, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - «ОСОБА_1» та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір.

В судовому засіданні позивачка та її представник - ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та просять суд їх задоволити.

Відповідач в судовому засіданні 15.06.2017 року позовні вимоги визнає частково та просить суд розірвати шлюб, стягнути з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття, дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити на проживання і виховання позивачці та стягнути з нього на користь ОСОБА_1 судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу.

Представник відповідача - ОСОБА_6 в судовому засіданні 15.06.2017 року підтримав позицію свого довірителя щодо визнання позовних вимог частково.

Відповідач та його представник - ОСОБА_6 в судове засідання 10.07.2017 року не з»явились, повідомлялись про час та дату розгляду справи належним чином. 07.07.2017 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником відповідача - ОСОБА_6 було подано клопотання про розгляд справи у відсутність відповідача та представника відповідача за наявними матеріалами у справі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 05 грудня 2003 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, про що зроблено актовий запис № 2036.

Сторони від шлюбу мають двох дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей. Позивач втратила до відповідача почуття любові, довіри і поваги, не веде з ним спільне господарство, не бажає примирення, отже шлюб існує формально.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач бажає залишити за нею прізвище «ОСОБА_1», відповідно позов в цій частині підлягає задоволенню.

Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до п. 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року зазначено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Судом встановлено, що діти проживають з позивачкою, тому суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, дітей слід і надалі залишити проживати з позивачкою, відповідно позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей.

Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов'язків по відношенню до дитини.

За положенням ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 має відмінний стан здоров»я, офіційно працює на посаді оператора заправних станції в ТзОВ «ТАЙМ-ГАЗ» та має стабільний заробіток, стягнення по виконавчих документах з нього не проводяться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища дітей та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 183 СК України, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 880 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Такий розмір аліментів суд вважає реально можливим для їх сплати відповідачем.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати, щодо стягнення аліментів необхідно стягнути з відповідача в прибуток держави, а судові витрати в розмірі 640,00 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 157, 161, 180, 182, 184, 191 СК України, керуючись ст.ст. 10, 59, 60, 88, 208, 209, 213 -215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 05 грудня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, про що зроблено актовий запис № 2036 - розірвати.

Дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити на виховання з матір»ю.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі по 880 (вісімсот вісімдесят) гривень щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 13 квітня 2017 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення допустити до негайного виконання у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок судових витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок в дохід Державного бюджету.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського

міського суду О.Я. Тимощук