Номер провадження: 22-ц/785/3718/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

ОСОБА_2,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2017 року , -

в с т а н о в и л а :

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк», звернувшись 26 червня 2015 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено Договір кредиту №2007/24-24/232 від 21 грудня 2007 року, за яким надано кредит в сумі 80000,00 доларів США під 13,3% річних з кінцевим терміном повернення коштів до 20 грудня 2016 року. Посилаючись на невиконання умов кредитного договору, позивач ПАТ «Укрсоцбанк» просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 за кредитним договором заборгованість станом на 24 вересня 2014 року в загальній сумі 148945,87 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення, стягнути судові витрати в сумі 3654,00 грн.(а.с.3-6).

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, просив застосувати позовну давність (а.с.63-65, 93-95, 111-113).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2017 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в загальній сумі 148945,87 грн., що за курсом НБУ станом на 21 лютого 2017 року еквівалентно 4025306,67 грн., стягнуто судові витрати в сумі 3654,00 грн.(а.с.124-126).

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з виниклих між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 кредитних правовідносин, невиконання умов кредитного договору та наявності підстав для стягнення заявленої заборгованості.

Висновки суду в частині наявності підстав для стягнення заборгованості не відповідають обставинам справи, вказують на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що згідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦПК України). З підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, виникають зобовязання (ч.2 ст.509 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України).

Встановлено, що між АКБ СР «Укрсоцбанк» (після зміни назви ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_3 укладено Договір кредиту №2007/24-24/232 від 21 грудня 2007 року, за яким надано кредит в сумі 80000,00 доларів США під 13,3% річних з кінцевим терміном повернення коштів до 20 грудня 2016 року (а.с.7-12). Таким чином, на підставі договору кредиту №2007/24-24/232 від 21 грудня 2007 року між сторонами договору виникли кредитні правовідносини, а, відтак, і обумовлені договором зобовязання.

Згідно розрахунку заборгованості за Договором кредиту №2007/24-24/232 від 21 грудня 2007 року станом на 24 вересня 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» визначено заборгованість в загальній сумі 148945,87 доларів США, еквівалент по кусу НБУ станом на 24 вересня 2014 року 2014661,04 грн., де заборгованість за кредитом 72549, 21 долар США, за процентами 58154,93 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту 8311,61 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення процентів 9930,12 доларів США (а.с.33-35).

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін (ч.1 ст.530 ЦК України). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання (п.2 ч.1 ст.611 ЦК України). У сенсі даної норми матеріального права наслідком порушення зобовязання є зміна його умов, це може бути зміна терміну виконання зобовязання у разі прострочення боржника тощо.

Відповідно до пункту 4.5 Договору кредиту №2007/24-24/232 від 21 грудня 2007 року у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених пунктами 3.3.8, 3.3.9 цього Договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання зміни строку (терміну) виконання основного зобовязання та визначили умови такого виконання.

З розрахунку заборгованості за Договором кредиту №2007/24-24/232 від 21 грудня 2007 року вбачається, що ОСОБА_3 останній платіж здійснив 3 грудня 2008 року.

Таким чином, у сенсі узгоджених між сторонами договору умов через 60 календарних днів після 3 грудня 2008 року строк користування кредитом вважався таким, що сплив, і ОСОБА_3 був зобовязаний протягом одного робочого дня погасити в повному обсязі кредит, сплати проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції, однак, ОСОБА_3 даний обовязок не виконав.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання (ч.5 ст.261 ЦК України). Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки тощо) (ст.266 ЦК України).

Таким чином, строк виконання основного зобовязання було змінено з 20 грудня 2016 року на 1 лютого 2009 року (60 календарних днів з дня останньої сплати 3 грудня 2008 року за договором).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України).

Позов ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення кредитної заборгованості предявлено до суду 26 червня 2015 року. ОСОБА_3 в суді першої інстанції до ухвалення рішення заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності. Посилання ПАТ «Укрсоцбанк» щодо неподання ОСОБА_3 до канцелярії суду окремої заяви про застосування наслідків спливу позовної давності не приймається, оскільки доводи про застосування позовної давності містяться в запереченнях ОСОБА_3 на позов (а.с.63-65). Таким чином, звернення ПАТ «Укрсоцбанк» до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості 26 червня 2015 року при тому, що перебіг позовної давності почався у лютому 2009 року, тобто, від дня, коли у банку виникло право предявити вимогу про виконання зобовязання, є зверненням до суду за захистом цивільного права з пропуском строку позовної давності. Оскільки про застосування позовної давності заявлено ОСОБА_3 в суді першої інстанції до винесення ним рішення, то наслідки спливу позовної давності підлягають застосуванню, відтак, в задоволенні позову належить відмовити за спливом позовної давності.

Дане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними, в постанові від 2 грудня 2015 року в справі №6-249цс15, в постанові від 2 листопада 2016 року в справі №6-1174цс16, в поставної від 16 листопада 2016 року в справі №6-900цс16, які безпосередньо стосувалися справ за позовами ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості (а.с.66-69, 139-145, 146-152).

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2017 року скасувати.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

ОСОБА_2