Справа №592/5688/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1185/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 червня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про стягнення неустойки за несвоєчасне виконання зобовязання, -

В С Т А Н О В И Л А:

14 червня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що між ним та ФОП ОСОБА_4 був укладений договір про надання послуги щодо придбання та встановлення дверей у квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується рахунком-фактурою від 29 жовтня 2012 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 759. За умовами договору позивач сплатив виконавцю 8999 грн. в якості оплати вартості виконання робіт по доставці та встановленню дверей у квартирі. Протягом більш ніж 6 місяців виконавець неодноразово обіцяв приступити до роботи, але робота виконана не була. В звязку з цим, 16 квітня 2013 року виконавець надав розписку, в якій зобовязався повернути одержані кошти в сумі 8999 грн. та упущену вигоду. Свої зобовязання по виконанню робіт або повернення коштів відповідач не виконав. Вказував, що за період з 15 червня 2015 року по 15 червня 2016 року (в межах річного строку позовної давності) розмір неустойки по факту невиконання робіт виконавцем відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» становить 98 809,90 грн. Просив стягнути на його користь з ФОП ОСОБА_4 98 809,02 грн. неустойки в звязку з затримкою виконання робіт по поставці та встановленню дверей в квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 червня 2017 року позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що оскільки основне зобовязання відповідачем не було виконане і порушення прав позивача було триваючим, то позивач має право на отримання неустойки в звязку із порушенням зобовязання, яка повинна бути обрахована за останній рік невиконання основного зобовязання, у межах строку позовної давності за основним зобовязанням.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3, його представника ОСОБА_5, представника ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_6, вивчивши матеріли справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до приписів ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи в задоволенні позовних, суд першої інстанції виходив з того, що відмовляючись від договору про надання послуг, позивач реалізував своє право, гарантоване ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому відсутні підстави для стягнення пені у розмірі трьох відсотків за кожний день прострочення невиконання роботи на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 15 червня 2015 року по 15 червня 2016 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 29 жовтня 2012 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 укладено договір поставки дверей та деталей до них і їх встановлення, за умовами якого позивач сплатив відповідачу грошові кошти у сумі 8999 грн., що підтверджується рахунком-фактурою та квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с. 6, 7).

16 квітня 2013 року ОСОБА_4 надав ОСОБА_3 розписку, відповідно до якої відповідач отримав від позивача при оформленні замовлення на дверні блоки, кошти в сумі 8999 грн. З обєктивних причин замовлення не виконане, тому відповідач зобовязався повернути отримані кошти у вказаній сумі (8999 грн.) у строк до 15 червня 2013 року та компенсувати ОСОБА_3 нанесені збитки (упущену вигоду) у вигляді банківського депозитного процента у розмірі 17 % річних. Розрахунковим періодом є часовий проміжок від 29 листопада 2012 року до завершення розрахунку (а.с. 5).

Коштів відповідач не повернув, як і не виконав договірне зобовязання, що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав.

Судом також встановлено, що позивач фактично відмовився від договору про надання послуг у звязку з тим, що відповідач протягом тривалого часу не приступив до виконання зобовязань, чого останній і не заперечує, про що свідчить складена ним розписка.

Зазначені обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Сумської області від 15 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Вказаним судовим рішенням позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 8999 грн.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Тобто, вказаною нормою передбачено відповідальність виконавця за прострочення виконання договору.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Сумської області від 15 березня 2017 року встановлено, що позивач ОСОБА_3 фактично відмовився від договору про надання послуг по поставці та встановленню дверей в квартирі АДРЕСА_1 у звязку з тим, що відповідач протягом тривалого часу не приступив до виконання зобовязань, про що свідчить складена 16 квітня 2013 року ОСОБА_4 розписка і не спростовується позивачем. В суді апеляційної інстанції позивач підтвердив, що двері виготовлені і встановлені іншим підприємцем.

Враховуючи те, що позивач фактично відмовився від договору про надання послуг, що не заперечується позивачем та підтверджується розпискою, яка складена 16 квітня 2013 року відповідачем на вимогу позивача, тому відсутні правові підстави для стягнення неустойки, передбаченої ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, суд першої інстанції належним чином зясував та перевірив доводи та заперечення сторін, дав належну оцінку зібраним у справі доказам та обґрунтував висновки, викладені в рішенні.

З огляду на наведене вище, колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -