Ухвала іменем україни
12 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовомОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хуавей Україна», третя особа - заступник директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Хуавей Україна» ОСОБА_7, про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_4, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 15 грудня 2015 працював у ТОВ «Хуавей Україна» на посаді заступника керівника департаменту за трудовим договором № 967/к, укладеним між сторонами 15 грудня 2015 року.

08 квітня 2016 року заступником директора ТОВ «Хуавей Україна» ОСОБА_7 видано наказ № 984/к про оголошення догани, який позивач просив визнати незаконним, оскільки надавав свою пояснювальну записку щодо обставин перебування на робочому місці 18 березня 2016 року та заявляв письмово про те, що він не мав інструкцій щодо поводження з системою відвідувань, та діяв згідно з усними рекомендаціями безпосереднього керівника Ксю Хай.

12 квітня 2016 року заступником директора ТОВ «Хуавей Україна» ОСОБА_7 було видано наказ № 986/к про звільнення ОСОБА_3 згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України з посади заступника керівника департаменту ТОВ «Хуавей Україна» за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором.

Позивач вважав, що наказ № 986/к прийнято з порушенням положень ст. 149 КЗпП України, в тому числі без урахування вимог щодо того, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив визнати незаконними оскаржувані накази, поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу до дня поновлення на роботі, стягнути з відповідача на свою користь 250 тис. грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що неправомірними діями відповідача (оголошенням догани та звільненням) йому завдана моральна шкода.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 березня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_4, просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню таких підстав.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що 15 грудня 2015 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Хуавей Україна» укладено трудовий договір № 967/к, який погоджений та підписаний його сторонами.

Пунктом 1.2 договору визначено, що внутрішній трудовий розпорядок працедавця/або «правила працедавця» складають Правила внутрішнього трудового розпорядку (далі - Правила), накази, розпорядження, положення і інструкції працедавця.

Правилами визначено, що для працівників встановлюється початок роботи о 9 год., закінчення - о 18 год., перерва на обід - з 13 год. до 14 год. (п. 6.1). Пунктом 6.8 установлено, що не є надурочною робота працівників, якщо вона здійснюється ними понад встановлену тривалість робочого часу з власної ініціативи.

Відповідно до п. 6.4 Правил на працівника покладено обов'язок знаходитись на своєму робочому місці і виконувати доручену роботу. Не є порушенням цього обов'язку, якщо працівник залишив робоче місце за дорученням (завданням) працедавця або свого безпосереднього керівника.

Пунктом 6.5 Правил визначено, що працедавець запроваджує порядок контролю робочого часу, згідно з яким працівники зобов'язані фіксувати свій прихід на роботу та залишення роботи в електронній системі контролю. Якщо працівник прийшов пізніше встановленого часу початку роботи або залишив її раніше встановленого часу закінчення, або працював весь день поза офісом (робочим місцем), він зобов'язаний того ж дня/або наступного робочого дня оформити та подати до служби персоналу відповідну заяву (п. 6.5.2 Правил).

08 квітня 2016 року ТОВ «Хуавей Україна» видано наказ про оголошення догани заступнику керівника департаменту ОСОБА_3 з огляду на відсутність належним чином оформленої ОСОБА_3 заявки, що підтверджує підстави його відсутності на робочому місці протягом робочого дня 18 березня 2016 року, а саме: розбіжність між наданими ним відомостями в системі та його подальшими письмовими поясненнями, з метою суворого дотримання трудової дисципліни та порядку оформлення відомостей в електронній системі обліку робочого часу всіма працівниками Товариства.

Підставою для застосування до ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у виді догани, як зазначено в наказі від 08 квітня 2016 року № 984/к, було порушення трудової дисципліни. Зокрема в наказі зазначено: «Відповідно до п. 6.5 Правил внутрішнього трудового розпорядку Товариства працівники зобов'язані самостійно фіксувати свій прихід на роботу та залишення роботи в електронній системі контролю, а невиконання цього обов'язку без поважних підстав, є порушення трудової дисципліни та може кваліфікуватись як прогул».

Судом також установлено, що 18 березня 2016 року в електронній системі контролю Товариства були відсутні записи про прихід на роботу та залишення роботи ОСОБА_3

04 квітня 2016 року в тексті пояснювальної записки на ім'я заступника директора ТОВ «Хуавей Україна» ОСОБА_7 ОСОБА_3 пояснив, що 18 березня 2016 року був відсутній на робочому місці, оскільки о 08 год. 30 хв. він мав робочу зустріч із співробітником ПАТ «Укртелеком», а після цього був відсутній за сімейними причинами. Ураховуючи велику кількість робіт понаднормово, згідно з розпорядженнями компанії, просив прийняти цей випадок як виключення та врахувати той факт, що його відсутність була погоджена з безпосереднім керівником.

З огляду на наведене та враховуючи, що ОСОБА_6 не надано суду доказів на підтвердження поважності причин відсутності відомостей про прихід на роботу та залишення роботи 18 березня 2016 року в електронній системі контролю Товариства, суд першої інстанції вважав встановленим факт порушення ОСОБА_6 п. 6.5 Правил та законними підстави для застосування щодо ОСОБА_6 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

При цьому судом були відхилені як необґрунтовані доводи позивача щодо відсутності у нього прозорих інструкцій з поводження із системою відвідувань, оскільки зауважень щодо користування електронною системою контролю до 18 березня 2016 року не виникало, а позивач був ознайомлений із Правилами 15 грудня 2015 року (а. с. 37, т. 1).

Також судом установлено, що 12 квітня 2016 року заступником директора ТОВ «Хуавей Україна» ОСОБА_7 було видано наказ № 986/к про звільнення ОСОБА_3 з посади заступника керівника департаменту ТОВ «Хуавей Україна» за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України (а. с. 24, т. 1).

За змістом цього наказу Департамент персоналу, опрацювавши дані із електронної системи обліку робочого часу працівників Товариства, виявив невідповідність між електронними заявками заступника керівника департаменту ОСОБА_3 в системі та фактичними даними, отриманими із системи обліку робочого часу, а саме, наступні записи: 16 лютого 2016 року - відсутні дані щодо закінчення роботи; 21 березня 2016 року - запис про з'явлення в офісі о 13 год. 02 хв. та відсутність даних щодо початку роботи з 09 год. та відсутність запису в електронній системі обліку часу, де перебував працівник з 09 год. до 13 год. 02 хв.; 23 березня 2016 року - запис про з'явлення в офісі Товариства о 13 год. 44 хв., відсутність даних щодо початку роботи з 09 год. та відсутність запису в електронній системі обліку часу, де перебував працівник з 09 год. до 13 год. 44 хв.; 24 березня 2016 року - відсутність даних щодо закінчення роботи/залишення офісу.

Також зазначено, що при обранні виду стягнення власник врахував наявність дисциплінарного стягнення за аналогічні порушення згідно із наказом ТОВ «Хуавей Україна» від 08 квітня 2016 року № 984/к, систематичне невиконання трудових обов'язків працівником без поважних причин, незадовільну оцінку проходження працівником випробувального терміну, пропозиції комісії зі з'ясування причин порушення Правил, письмові пояснення працівника.

Відхиляючи доводи позивача щодо незаконності цього наказу, суд першої інстанції, з доводами якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що при звільненні позивача був дотриманий порядок накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення, зокрема, отримані письмові пояснення від працівника, враховані вимоги ст. 149 КЗпП України щодо обрання виду стягнення, останнє накладено уповноваженою особою. З огляду на наведене та враховуючи, що перед звільненням позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани було накладено на позивача 08 квітня 2016 року наказом № 984/4, який суд також вважав законним, суд дійшов висновку про наявність ознак системності невиконання працівником трудових обов'язків та можливості його звільнення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

З урахуванням викладеного, суд вважав, що відсутні підстави для поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відхиляючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги доводи апеляційної скарги про те, що догана оголошується за три і більше порушення відвідування роботи, оскільки догану оголошено за відсутність належним чином оформленої ОСОБА_3 заявки, що підтверджує підстави його відсутності на робочому місці протягом робочого дня 18 березня 2016 року, а саме: розбіжність між наданими ним відомостями в системі та його подальшими письмовими поясненнями.

Доводи апеляційної скарги щодо неознайомлення з положенням про відвідування роботи, апеляційний суд не взяв до уваги з огляду на ознайомлення ОСОБА_3 з Правилами і умовами праці, що засвідчено його підписом із зазначенням дати - 15 грудня 2015 року (а. с. 37, т. 1).

З такими висновками колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

З урахуванням положень ст. 147 КЗпП України звільнення за передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підставами є заходом стягнення, що застосовується до працівника за порушення ним трудової дисципліни.

Таким чином, працівник може бути звільнений з роботи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, якщо після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення, яке не втратило юридичної сили за давністю і не зняте достроково (ст. 151 КЗпП України), він знову вчинив проступок на роботі.

Суд на порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, не встановивта не зазначив у рішенні, за який саме проступок на роботі, вчинений позивачем після оголошення йомудогани 08 квітня 2016 року, він бувзвільнений 12 квітня 2016 року.

Апеляційний суд на порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України у достатній мірі не перевірив доводів апеляційної скарги; в ухвалі не зазначив конкретних обставин й фактів, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин ухвалені в справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 березня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Є.П. Євграфова

Т.Л.Ізмайлова

С.О.Карпенко

Г.І.Мостова