Справа № 195/993/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И
20.07.2017 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Музичук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.
Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що вона, починаючи з червня 2000 року фактично проживає у житловому будинку, який розташований за адресою: с. Петрівка, вул. Центральна (Степова), 51, Томаківського району Дніпропетровської області, що належить ОСОБА_3, який вона купила в ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі продажу нерухомості від 02.03.1999 року укладеного на Українській товарній біржі, зареєстрованого в БТІ в реєстровій книзі № 1 за № 18, та користується розташованою за зазначеною адресою земельною ділянкою загальною площею 0,50 га, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Тм № 001910, зареєстрованого за № 251/575.
В зазначений житловий будинок вона вселилася та прийняла його в користування разом з присадибною земельною ділянкою, за пропозицією ОСОБА_3, так як у них були добрі стосунки. При цьому офіційних договірних зобовязань щодо володіння чи користування житловим будинком та присадибною земельною ділянкою між ними не укладалося. При цьому остання передала їй наявний у неї Договір купівлі продажу нерухомості.
Після цього ОСОБА_3 виїхала проживати в інше місце і на теперішній час її місцезнаходження їй невідоме.
Рішенням Виконкому Томаківської селищної ради № 8 від 05.01.2012 року вулицю Степова в с. Петрівка перейменовано на вулицю Центральна.

На сьогоднішній день вона продовжує проживати у вказаному житловому будинку. Відкрито, не приховуючи факту знаходження майна в її володінні, добросовісно та безперервно (більше пятнадцяти років) володіє та користується будинком і присадибною земельною ділянкою, підтримує їх в належному стані, постійно робить в будинку поточний та капітальний ремонти, оскільки постійно там проживає. Оплачує всі комунальні послуги згідно укладених нею договорів на користування газом та електроенергією та земельний податок за присадибну земельну ділянку, що підтверджується платіжними документами від її імені та імені її чоловіка.

Позивач зазначає, що за зазначених обставин та правових підстав вона може реалізувати своє право на житло гарантоване статтею 47 Конституції України тільки на підставі частин першої та четвертої статті 344 ЦК України, як особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше 15 років, тому і змушена звернутися до суду відповідно до положень статті 3 ЦПК України з метою визнання свого права на нерухоме майно.

Сторони у судове засідання не з'явилися.

Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, при цьому позов підтримують в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином - шляхом публікації про їх виклик в судове засідання в газеті «Урядовий курєр» № 51 (1850) від 06.07.2017 р., про причини неявки суду не повідомили, письмових заперечень суду щодо позову не надали.

За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Підстави набуття права власності визначені Главою 24 ЦК України. Відповідно до норм ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 344 ЦК України встановлено, що однією з підстав набуття права власності є набувальна давність.

З матеріалів справи суд вбачає, що позивач, починаючи з червня 2000 року фактично проживає у житловому будинку, який розташований за адресою: с. Петрівка, вул. Центральна (Степова), 51, Томаківського району Дніпропетровської області, що належить ОСОБА_3, який остання купила в ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі продажу нерухомості від 02.03.1999 року укладеного на Українській товарній біржі, зареєстрованого в БТІ в реєстровій книзі № 1 за № 18, копію якого додано до матеріалів справи (а.с. 7).

Крім того, судом встановлено, що позивач користується розташованою за зазначеною адресою земельною ділянкою загальною площею 0,50 га, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Тм № 001910, зареєстрованого за № 251/575, копію якого додано до матеріалів справи (а.с.11).

Офіційних договірних зобовязань щодо володіння чи користування житловим будинком та присадибною земельною ділянкою між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 не укладалося.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 передала позивачу наявний у неї Договір купівлі продажу нерухомості та виїхала проживати в інше місце і на теперішній час її місцезнаходження невідоме.

Зазначені обставини також підтверджуються: довідкою наданою Виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області за № 1207 від 27.06.2017 року, в якій зазначено, що, позивач зареєстрована, фактично проживає та користується зазначеним спірним домоволодінням за вищевказаною адресою, починаючи з червня 2000 року, тобто більше 15 років; реєстрацією в паспорті громадянина України ОСОБА_1 місця її проживання; наявними у позивача, залишеними їй ОСОБА_3 Договором купівлі продажу нерухомості від 02.03.1999 року; Державним актом на право приватної власності на землю, наданим позивачу відділом Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області.

Право власності на спірний житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі- продажу нерухомості за вищевказаною адресою, при цьому зазначено, що вулицю Степова в с. Петрівка Томаківського району перейменовано на вулицю Центральна, підтверджується довідкою КП «Томаківське бюро технічної інвентаризації» ДОР від 21.06.2017 р. № 309.(а.с. 12).

На сьогоднішній день позивач продовжує проживати у вказаному житловому будинку. Відкрито, не приховуючи факту знаходження майна в її володінні, добросовісно та безперервно (більше пятнадцяти років) володіє та користується будинком і присадибною земельною ділянкою, підтримує їх в належному стані, оплачує всі комунальні послуги згідно укладених нею договорів на користування газом та електроенергією та земельний податок за присадибну земельну ділянку, що підтверджується доданими платіжними документами від її імені та імені її чоловіка ( а.с. 14-16).

Із виданого КП «Томаківське БТІ» ДОР» технічного паспорту на житловий будинок за станом на 13.06.2017 року, відповідно до експлікації приміщень загальна площа приміщень будівлі становить 74,20 кв. м. Будинок не є аварійним та придатний до користування ( а.с.8-10).

Згідно з висновком ТОВ «Грандторгстрой» дійсна вартість житлового будинку станом на 23.06.2017 року складає 30 206,00 грн., згідно з висновком дійсна вартість земельної ділянки складає 20 763,00 грн.( а.с. 17-18).

Статтею 344 ч. 1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Статтею 119 Земельного Кодексу України передбачено, що громадяни, які добросовісно відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку можуть отримати її у власність на підставі набувальної давності.

Відповідно до положень статті 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на житловий будинок, розміщений на земельній ділянці, до особи, яка набула, переходить право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення.

Володіння позивачем зазначеним житловим будинком та присадибною земельною ділянкою з червня 2000 року не здійснювалось на підставі договірних зобовязань (договір оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), що являється обставинами, які підтверджують факт відсутності у неї підстави для виникнення права власності на будинок в момент заволодіння ним, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю.

В пункті 11, Постанови № 5 ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», зазначено: «Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей обєкт третіми особами за набувальною давністю».

Визнання за позивачем права власності на будинок та присадибну земельну ділянку не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб і суспільні інтереси.

Зазначені обставини та надані належні письмові докази у всій своїй сукупності підтверджують право позивача на визнання за нею права власності за набувальною давністю на зазначене нерухоме майно, що відповідає засадам справедливості, розумності і добросовісності, а отже і принципу верховенства права.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що позивач просить зарахувати судові витрати до держави, тому суд вважає можливим звільнити відповідачів від відшкодування витрат та залишити сплачений судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 7, 15, 60, 88, 174, 212, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 16, 344, п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Постановою № 5 ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.ст. 119,120 Земельного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на:

- житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований за адресою: с. Петрівка, вул. Центральна, 51, Томаківського району Дніпропетровської області, згідно технічного паспорту КП «Томаківське БТІ» ДОР» на житловий будинок за станом на 13.06.2017 року, відповідно до експлікації приміщень до плану житлового будинку загальна площа приміщень становить 74,20 кв. м., житлова площа становить 38,70 кв. м., згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд: Житловий будинок «А» площею 58,7 кв. м.; Прибудова «а-1» площею 23,20 кв. м.; Прибудова «А1» площею 32,9 кв. м.; Сарай «Б» площею 18,0 кв. м.; Сарай «В» площею 67,8 кв. м.; Літній душ «Г» 1 шт., Убиральня «Д» 1 шт., який належить ОСОБА_3, який вона купила в ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі продажу нерухомості від 02.03.1999 року укладеного на Українській товарній біржі, зареєстрованого в БТІ в реєстровій книзі № 1 за № 18;

- земельну ділянку площею 0,50 гектарів, яка розташована за адресою: с. Петрівка, вул. Центральна, 51, Томаківського району Дніпропетровської області, передана для присадибної ділянки 0,25 га та підсобного господарства 0,25 га, яка належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Тм № 001910 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 251/575.

Сплачений по справі ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640,00 грн. залишити в дохід держави, звільнивши від відшкодування таких витрат ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, при цьому строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_5