АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1146/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

секретар Гриньова А.М.

з участю позивача

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/24377/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2, звертаючись до суду з позовом, просила стягнути на її користь з ОСОБА_1 неустойку від суми несплачених аліментів за період з листопада 2013 року по березень 2014 року і з листопада 2015 року по листопад 2016 року в розмірі 10344 грн.; стягнути на її користь з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову зазначала, що рішенням місцевого суду від 15 січня 2014 року постановлено стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., починаючи з 28 листопада 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач ухиляється від виконання цього рішення, внаслідок чого утворилась заборгованість по несплаті ним аліментів.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 28 листопада 2013 року по 31 березня 2014 року та з 01 листопада 2015 року по 30 листопада 2016 року у сумі 10344 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з рішенням суду не погоджується, просить його змінити, стягнувши з нього на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 28 листопада 2013 року по 31 березня 2014 року та з 01 листопада 2015 року по 30 листопада 2016 року у сумі 5744 грн. Вважає рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Колієв С.А. Провадження № 22-ц/792/ 1146/17

Доповідач - Костенко А.М. Категорія № 48Посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного та помилкового висновку, що пеня за несвоєчасну сплату аліментів підлягає стягненню у повному розмірі. Станом на момент подачі позовної заяви про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів майновий стан ОСОБА_1 кардинально змінився у сторону погіршення, та з квітня 2016 року він перебуває у вкрай скрутному матеріальному становищі,

оскільки припинив свою підприємницьку діяльність. Крім того, апелянт втратив власність на транспортні засоби, за рахунок яких отримував дохід. У рішенні за період з 15 квітня 2016 року по 30 листопада 2016 року відповідачу нараховано пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 4600 грн. Проте, як вважає апелянт, за даний період розмір пені підлягає зменшенню.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15 січня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 28.11.2013 і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі даного рішення Хмельницьким міськрайонним судом видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Даний виконавчий лист був прийнятий до виконання Другим відділом державної виконавчої служби м. Хмельницького та державним виконавцем було відкрите виконавче провадження № 31929/7 та здійснювалось виконавчі дії з виконання рішення суду.

Згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницького від 8 грудня 2016 року заборгованість ОСОБА_1 з виплати аліментів за період з 28.11.2013 по 1.12.2016 становить 34200 грн.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості по аліментах й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача права на стягнення неустойки.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Досліджені судом докази вказують на те, що відповідач ОСОБА_1, будучи обізнаним з покладеним на нього обов'язком щодо сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6, не в повній мірі проводив їх сплату, в зв'язку з чим виникла заборгованість по аліментам.

При цьому, виходячи з аналізу норм сімейного законодавства, за правовою природою аліментні зобов'язання це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно і несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 1 липня 2015 року в справі № 6-94цс15, від 16 грудня 2015 року № 6-2696цс15, від 3 лютого 2016 року № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року 6-2589цс15, прийнятих за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права.

Розрахунок розміру пені по аліментам, який проведений судом першої інстанції відповідає як вимогам чинного законодавства, так і правовим позиціям Верховного Суду України.

Доводи апеляційної скарги, що судом не враховано, що станом на момент подачі позовної заяви про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів в період з квітня по листопад 2016 року майновий стан апелянта змінився у сторону погіршення, з квітня 2016 року він припинив свою підприємницьку діяльність, відчужив належний йому автомобіль, слід відхилити.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач не сплачував аліменти з листопада 2013 року по листопада 2016 року, тобто і в той період коли здійснював підприємницьку діяльність, мав відповідний дохід, крім того відповідач не являється інвалідом, є працездатною особою, може працювати та отримувати заробітну плату чи інший дохід, не має на утриманні інших осіб, його сімейний стан за вищевказаний період не змінився, а тому обставини, зазначені як підстави для зменшення розміру пені, не можуть бути взяті до уваги та не є такими обставинами в розумінні ч. 2 ст. 196 Сімейного кодексу України.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.М. Костенко

Судді (підписи) Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

Згідно з оригіналом А.М. Костенко