РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/202/17
Провадження № 2/327/95/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.07.2017 року смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Антіпової Т.А.,

при секретарі судового засідання - Літвіновій Т.А.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Розівська селищна рада Розівського району Запорізької області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в якому просить суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою № 4 в житловому будинку № 4 по вулиці О. Кошового в смт. Розівка, Розівського району, Запорізької області. Окрім цього, просить суд стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 08.07.2011 року, посвідченого Розівською державною нотаріальною конторою Запорізької області за реєстровим номером 1104, вона є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідачі по справі - колишній власник ОСОБА_3 та його дочка ОСОБА_4 залишилися зареєстрованими за вказаною вище адресою, хоча з 2011 року в спірній квартирі не проживають. Про реєстрацію відповідачів в квартирі позивачці стало відомо лише в 2017 році, коли вона звернулась до управління соціального захисту населення Розівської районної державної адміністрації Запорізької області з приводу оформлення субсидії. В добровільному порядку відповідачі не бажають знятися з реєстраційного обліку, чим порушують права позивача як власника квартири, що вимусило останню звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, додатково зазначили, що відповідачі в спірній квартирі не проживають з 2011 року, їх речей в квартирі немає, всі витрати на утримання спірної квартири здійснює позивач особисто. З даних підстав просили суд позов задовольнити.

Відповідачі в судовому засіданні проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечували, визнали всі обставини, які викладені в обґрунтування позовних вимог, та не заперечували той факт, що вони з 2011 року припинили користування спірною квартирою, переїхали до іншого місця мешкання: відповідач ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2, відповідач ОСОБА_4 - за адресою: АДРЕСА_3, їх особистих речей в квартирі АДРЕСА_1 немає.

Представник третьої особи - Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду клопотання про проведення судового розгляду справи за наявними матеріалами справи без участі представника Розівської селищної ради, позовні вимоги визнають в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечують (а.с.21-22).

Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника третьої особи, належним чином повідомленого про дату, час ті місце судового розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника та відповідачів, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Виходячи з положень, викладених в частині 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 08.07.2011 року, укладеного між ОСОБА_3 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець), посвідченого державним нотаріусом Розівської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 1104, продавець передав у власність покупця квартиру АДРЕСА_1, з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 5), дані про що внесені до Державного реєстру правочинів та підтверджується Витягом № 10103000 від 08.07.2011 року (а.с. 6).

Згідно до ОСОБА_6 підприємства «Розівський комунгосп» Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області від 11.07.2011 року за № 30565932 про державну реєстрацію, за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 08.07.2011 року № 1104 зареєстровано право приватної власності (частка 1/1) на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 7).

З даних домової книги по домоволодінню АДРЕСА_1, в спірній квартирі відповідач ОСОБА_3 зареєстрований з 09.09.1981 року, відповідач ОСОБА_4 - з 07.12.1994 року (а.с. 47-48).

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області від 13.06.2017 року № 2507 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, але не проживають за даною адресою з липня 2011 року (а.с. 8).

Відповідно до пояснень позивача та її представника, наданих під час розгляду справи в суді, відповідачі не є членами її сім'ї, з 2011 року по теперішній час у спірній квартирі не проживають, особистих їх речей в квартирі немає, витрати на утримання житла не несуть.

Реєстрація відповідачів в спірному домоволодінні порушує права позивача, як власника нерухомого майна, оскільки вона не може в повній мірі розпоряджатися своїми правами як власник квартири, а саме: не має можливості оформити субсидію.

Згідно статей 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з вимогами статей 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

За правилами статті 150 ЖК УРСР власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні вимоги містить стаття 383 ЦК України.

Відповідно до змісту позовної заяви, фактично вимоги ОСОБА_1 зводилися до вимог про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння (ст. 391 ЦК України).

За роз'ясненнями, викладеними у п.п.33, 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосування положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити з такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстав, передбачених законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Зважаючи на те, що відповідачі не є та ніколи не були членами сім'ї власника житла, витрат з його утримання не несуть, протягом шести років підряд не проживають в даному помешканні, їх реєстрація в спірній квартирі порушує право власності позивача, а тому вимоги останньої про усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном підлягають задоволенню на підставі ст.ст.319, 383, 391 ЦК України шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування чужим майном.

Визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, є достатньою підставою для зняття їх з реєстраційного обліку.

Таким чином, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 317, 319, 321, 346, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 61, 88, 208, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Розівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 21 липня 2017 року.

Суддя: Т.А. Антіпова