Справа №639/9109/16-ц
Провадження №2/639/593/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Труханович В.В.,

за участю секретаря - Антохіної О.С., Чубенко О.С., Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» про відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2016 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3, Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» про відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, яка в подальшому була уточнена. Відповідно до уточненої позовної заяви позивачі просили суд, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивачів суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 6 418 грн.; стягнути зі ОСОБА_3 на користь позивачів суму 30 873, 18 грн., яка складається з суми недоплачених коштів за ремонт та відновлення автомобіля у розмірі 18 033 грн. 18 коп., суми безумовної франшизи у розмірі 510, 00 грн., суми витрачених коштів на вимушену оренду автомобіля у розмірі 11 880, 00 грн. та суми сплачених коштів за евакуацію автомобіля у розмірі 450, 00 грн.; повернути позивачам суму переплаченого ними судового збору у розмірі 214, 22 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що 27 березня 2013 року о 20:00 годині, в місті Харкові, на перехресті площі Пролетарської з вулицею Полтавський шлях, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Toyota Land Cruiser» (державний номер НОМЕР_1), під керуванням ОСОБА_2, та «Chery Tiggo» ( державний номер НОМЕР_2), під керуванням ОСОБА_3

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 травня 2013 року, у справі № 639/4981/13-ц, відповідача ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Toyota Land Cruiser» (державний номер НОМЕР_1), що належить на праві власності позивачеві ОСОБА_1, завдано значних технічних пошкоджень.

Через завдані ушкодження, які були несумісні з можливістю самостійного руху автомобіля ОСОБА_2 була змушена скористатися послугою по евакуації транспортного засобу з місця ДТП до місця здійснення його ремонту.

Оскільки на момент скоєння ДТП відповідачем ОСОБА_3, згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності від 02 жовтня 2010 року за № АВ 9857198, було застраховано його цивільну відповідальність, як власника транспортного засобу - автомобіля «Chery Tiggo» (державний номер НОМЕР_2), 29 березня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до його страховика ТДВ «Експрес страхування» з письмовою заявою, в якій просила страхову компанію виплатити страхове відшкодування для відновлення пошкоджень автомобіля, спричинених внаслідок ДТП, що трапилося 27 березня 2013 року

03 квітня 2013 року страховим комісаром Ковтуном М. Є., було проведено огляд автомобіля «Toyota Land Cruiser» (державний номер НОМЕР_1) та здійснено оцінку пошкоджень.

У свою чергу на початку квітня 2013 року ОСОБА_2 звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоарт» із відповідною заявою за № 150267 на ремонт автомобіля «Toyota Land Cruiser» (державний номер НОМЕР_1). У відповідь на вказану заяву 09 квітня 2013 року ТОВ «АВТОАРТ» надало ОСОБА_2 рахунок-фактуру № 1-00001849, відповідно до якого загальна вартість послуг на ремонт та відновлення вказаного автомобіля складала 117 913, 01 грн.

Згідно платіжного доручення № 14071 від 20 серпня 2013 року та виписки по особовому рахунку страхової компанії «Експрес-страхування» за 20 серпня 2013 року, вказана страхова компанія, цього ж числа, перерахувала на платіжні реквізити СТО ТОВ «Автоарт» 43 071, 03 грн., які, на їхню думку, підлягали виплаті у якості загального максимального страхового відшкодування за ремонт автомобіля «Toyota Land Cruiser» (державний номер НОМЕР_1).

При цьому, всього за ремонт та відновлення автомобіля «Toyota Land Cruiser» (державний номер НОМЕР_1) ОСОБА_2 витратила 117 913, 01 грн. згідно вказаного вище Рахунку-фактури № 1-00001849, однак в неї збереглися Рахунки - фактури та квитанції лише на суму 24 982, 15 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивачі просять суд стягнути з відповідачів суму коштів витрачених на ремонт та відновлення автомобіля та суму коштів витрачених на його евакуацію з місця дорожньо-транспортної пригоди.

До того ж, через відсутність засобу пересування, у зв'язку з його пошкодженням та проведенням ремонту, ОСОБА_2 вимушена була орендувати інше авто та витрачати на його оренду кошти.

Вказані обставини і вимусили позивачів звернутися до суду з вказаним позовом.

23 травня 2017 року від відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» надійшли письмові заперечення на позовну заяву, відповідно до яких відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з огляду на наступне.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ТДВ - «Експрес Страхування» по полісу АВ/9857198 від 02.10.2012 року, строк дії якого з 02.10.2012 року по 02.10.2013 року, ліміт відповідальності 50 000,00 грн., за шкоду по майну, франшиза 510,00 грн.

Пошкодження автомобіля «Toyota Land Cruiser», державний номер НОМЕР_1, відбулося внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 27.03.2013 року, за участю автомобіля «Chery», державний номер НОМЕР_3, забезпеченого полісом АВ/9857198.

26 липня 2013 року до ТДВ «Експрес Страхування» ОСОБА_2, яка діяла за нотаріально посвідченою довіреністю ВРО № 238012, подала заяву про виплату страхового відшкодування, в якій зазначила, що страхове відшкодування необхідно перерахувати на користь ТОВ «Автоарт».

20 серпня 2013 року ТДВ «Експрес Страхування» було складено страховий акт № 4.13.122-1 та нараховано страхове відшкодування у розмірі 43 071,03 грн. Про прийняте рішення ОСОБА_2 було повідомлено листом від 20.08.2013 року № 6070.

Страхове відшкодування у розмірі 43 071,03 грн. перераховано 20.08.2013 року, що підтверджується платіжним дорученням № 14071 та банківською випискою по рахунку за 20.08.2013 року та додатково підтверджено листом «ТОВ «Автоарт» від 22.03.2017 року

Від суми визначеної незалежними оцінювачами ремонту 43 581,03 грн. (з урахуванням коефіцієнта зносу) було відмінусовано франшизу 510,00 грн. за полісом АВ/9857198.

На підставі полісу АВ/9857198 у страховика не виникає обов'язок з відшкодування різниці між вартістю відновлювального ремонту автомобіля без врахуванням зносу та вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з вирахуваним зносом.

Таким чином, ТДВ «Експрес Страхування» вважає, що виконало свої зобов'язання перед позивачами в повному обсязі.

Окрім того, відповідач посилається на те, що окремою підставою для відмови позивачам у позові є пропущення ними строків позовної давності.

Позивачі в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву, відповідно до якої просили суд розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів та задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся, причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» - Сабітов С.В., який діє на підставі довіреності № 253/17 від 14 березня 2017 року, в судовому засіданні заперечував проти задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу.

Частиною 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 3 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні було встановлено, що 27 березня 2013 року, о 20:00 годині, в місті Харкові, на перехресті площі Пролетарської з вулицею Полтавський шлях, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Toyota Land Cruiser» (державний номер НОМЕР_1), під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля «Chery Tiggo» ( державний номер НОМЕР_2), під керуванням ОСОБА_3

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_7, автомобіль «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_1, 1999 року випуску, належить ОСОБА_1. ( а.с. 8)

В момент дорожньо-транспортної пригоди за кермом автомобілю «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_1, була ОСОБА_2, яка керувала вказаним транспортним засобом на підставі Довіреності від 17.10.2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриценком Є.В. та зареєстрованим за № 1962, та посвідченого 25 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А. і зареєстрованого в реєстрі за № 3328 дублікату Довіреності від 05 листопада 2009 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А. за реєстровим № 4409. (а.с. 9, 10)

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 травня 2013 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 ( триста сорок) грн.. на користь держави. ( а.с. 11)

Згідно вимог ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобілю «Toyota Land Cruiser» (державний номер НОМЕР_1), було спричинено технічні ушкодження.

Як вбачається з Довідки, виданої старшим інспектором Відділу Державтоінспекції ХМУ ГУМВС України в Харківській області - Жуковським А.Д., 27 березня 2013 року о 20.00 год. на вул. Полтавський шлях - пл. Пролетарська, автомобіль «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_1, отримав механічні ушкодження, а саме: деформовано ліве переднє крило; розбито передній бампер, ліву фару; змінений нахил лівого переднього колеса відносно кузова. (а.с. 12)

Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв'язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В судовому засіданні було встановлено, та не заперечувалося сторонами, що на момент скоєння ДТП відповідачем ОСОБА_3 було застраховано його цивільну відповідальність, як власника транспортного засобу автомобіля «Chery Tiggo» ( державний номер НОМЕР_2) у страховій компанії ТДВ « Експрес Страхування».

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції яка діяла на момент дорожньо-транспортної пригоди, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Як вбачається з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.

29 березня 2013 року ОСОБА_2 звернулась до ТДВ «Експрес Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування для відновлення автомобіля по події, що трапилася 27.03.2013 року з автомобілем «Toyota Land Cruiser», державний номер НОМЕР_1, застрахованого за полісом АВ№5162343 від 03.05.2012 року. Відшкодування просила сплатити на її рахунок. (а.с. 14)

Статтею 29 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

03 квітня 2013 року страховим комісаром Ковтуном М.Є., було проведено огляд автомобіля «Toyota Land Cruiser» (державний номер НОМЕР_1) та здійснено оцінку пошкоджень, що підтверджується Протоколом огляду колісного транспортного засобу № 262 від 03 квітня 2013 року. ( а.с. 163-166)

На підставі вказаного Протоколу, 06 травня 2013 року, суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_10, на виконання листа б/н від 01.04.2013 року, який надійшов від ТДВ «Експрес Страхування» про призначення дослідження автомобілю, було складено Звіт № 262 з визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Як вбачається з вказаного звіту, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобілю «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_5, 1999 року випуску, який належить ОСОБА_1, на момент оцінки складає 43 581, 03 грн. ( а.с. 151-175)

26 липня 2013 року ОСОБА_1, в особі свого представника за довіреністю - ОСОБА_2, звернувся до ТДВ «Експрес-Страхування» з заявою про страхове відшкодування, у зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 27 березня 2013 року о 20 год. 00 хв., за адресою: м. Харків, перехрестя вул. Полтавський шлях та пл. Пролетарська, яке просила сплатити на рахунок ТОВ «Автоарт». ( а.с. 18)

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

За змістом ст. 12 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми.

20 серпня 2013 року Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» було перераховано на рахунок ТОВ «Автоарт» грошові кошти у сумі 43 071, 03 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14071 від 20.08.2013 року, Довідкою ПАТ «Брокбізнесбанк» від 13.03.2017 № 1627 та листом ТОВ «Автоарт» від 22.03.2017 року № 33/03. ( а.с. 90, 91, 102)

Таким чином, судом було встановлено, що ТДВ «Експрес-Страхування» виконало своє зобов'язання щодо сплати страхового відшкодування у повному обсязі, у строки та у відповідності до норм закону.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Крім того, у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

На виконання наведених вище норм матеріального права страховик виплатив позивачу страхове відшкодування, розмір якого хоча і не перевищує ліміт відповідальності, проте визначено відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умов договору страхування.

Позивачі ж, в своєму позові посилаються на те, що вартість загального ремонту автомобілю «Toyota Land Cruiser», державний номер НОМЕР_1, склала 117 913, 01 грн.

Вказаний факт, на думку позивачів, підтверджується Рахунком - фактурою № 1-00001849 від 09 квітня 2013 року, виданого ТОВ «Автоарт» на ім'я ОСОБА_1, на суму 17 913, 01 грн. ( а.с. 122-123)

Однак підтверджень на сплату усієї вказаної суми коштів у них не збереглося, а підтвердити вони можуть тільки суму у розмірі 24 982, 15 грн., яку і просять стягнути з відповідачів.

Так дійсно, з матеріалів справи вбачається, що 30.10.2013 року ТОВ «Автоарт» на ім'я ОСОБА_2 були видано Рахунок-фактуру № 1-00006007 на часткову оплату за відновлювальний ремонт, на суму 7 529, 15 грн., який був нею оплачений, що підтверджується чеком № 4148 (а.с. 19, 20)

12.11.2013 року ТОВ «Автоарт» на ім'я ОСОБА_1 було видано Рахунок-фактуру № 1-00006327 на передоплату за запчастини та ремонт, на суму 10 000, 00 грн., яка була ним сплачена, що підтверджується квитанцією № ПН2458337 від 12.11.2013 року. (а.с. 21, 22)

29.11.2013 року ТОВ «Автоарт» на ім'я ОСОБА_1 було видано Рахунок-фактуру № 1-00006329 на часткову оплату за відновлювальний ремонт, на суму 7 543, 00 грн., яка була ним сплачена, що підтверджується квитанцією № ПН2485258 від 29.11.2013 року. (а.с. 23, 24)

Однак, вказані Рахунки - фактури не можуть сприйматися судом як належні та допустимі докази, адже насамперед вказані документи не є платіжними документами та не підтверджують факт сплати суми коштів. Окрім того, з Рахунку - фактури № 1-00001849 від 09 квітня 2013 року, на суму 17 913, 01 грн. взагалі не вбачається за ремонт якого автомобілю була визначена дана сума коштів. Щодо інших Рахунків-фактур, то хоч вони і підтверджені чеками, але були виписані у жовтні та у листопаді 2013 року, тобто майже через пів року після дорожньо-транспортної пригоди, та з них взагалі не вбачається чи пов'язані вони з відновлювальним ремонтом чи ні, та за який саме ремонт та якого автомобілю вони були виписані. А отже, у суду відсутня можливість встановити причино - наслідковий зв'язок між шкодою яка була заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27 березня 2013 року, та витратами, які підтверджують надані позивачами Рахунки - фактури.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК).

Частиною 1 ст. 143 ЦПК України передбачено, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Позивачами в судовому засіданні не заявлялося клопотання про призначення експертизи, не було надано доказів щодо оскарження Звіту № 262 з визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, не було надано доказів проведення власної оцінки завданого збитку, що стало б підтвердженням незгоди з оцінкою збитків проведеною страховою компанією.

Отже, враховуючи також те, що позивачі вчасно і повністю отримали від страхової компанії страхове відшкодування, згідно до результатів огляду страховим комісаром пошкоджень автомобіля, який проходив за участі позивача ОСОБА_2, і які вона не заперечувала, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення недоплачених коштів за ремонт та відновлення автомобілю.

Згідно до вимог ч.1 ст. 317 ЦК України саме власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні ( ч.1 ст. 321 ЦПК України).

В частині 3 ст. 386 ЦК України встановлено, що саме власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

А отже, з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1, як власника транспортного засобу, сума франшизи у розмірі 510, 00 грн., як така, що була передбачена договором страхування.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються також витрати, пов'язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В судовому засіданні було встановлено, та що підтверджується Актом виконаних послуг по евакуації від 27 березня 2013 року, що ОСОБА_2 після дорожньо-транспортної пригоди була вимушена скористуватися послугами з евакуації автомобілю «Toyota Land Cruiser» (державний номер НОМЕР_1), на що було витрачено 450 грн., а отже з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 вказана сума коштів.

Позивачі також просили суд стягнути на їх користь витрати пов'язані з вимушеною орендою автомобілю у розмірі 11 880, 00 грн.

На підтвердження вказаних вимог позивачами було надано Договір прокату автомобіля від 17.04.2013 року, укладений між ФОП - ОСОБА_11 та ОСОБА_2 на строк до 17.05.2013 року. За вказаним договором було здійснено оплату за користування автомобілем у сумі 11 880, 00 грн., що підтверджується товарними чеками від 17.04.2013 року, від 21 травня 2013 року, 31 травня 2013 року. ( а.с. 25-26, 27)

Однак, суд не знаходить підстав для задоволення цієї частини повних вимог, адже оренда автомобіля не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, та позивачами не було надано суду жодних належних та допустимих доказів то, що оренда автомобіля була вимушеною адже пов'язана з професійною чи іншою діяльністю ОСОБА_2, відсутність якої унеможливила б її повсякденне життя.

Щодо посилання представника відповідача - ТДВ «Експрес Страхування» на те, що позивачами було порушено строки звернення до суду, то суд зазначає наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. ( ст. 256 ЦК України)

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З матеріалів справи вбачається, що 04.07.2016 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Київського районного суду м. Харкова із позовною заявою до ОСОБА_3, Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» про відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки.( а.с. 131)

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» про відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки - транспортної пригоди - повернуто позивачам.( а.с. 129)

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 10 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилено.

Ухвалу судді Київського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2016 року про повернення позовної заяви залишено без змін. ( а.с. 130)

Отже, враховуючи те, що позивачі звернулися із первісним позовом до суду в межах строку позовної давності, проте із порушенням правил підсудності, то суд приходить до висновку, що строк звернення позивачів до суду за захистом свого порушеного права порушено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

При подачі первісного позову, позивачем ОСОБА_1, було сплачено судовий збір у розмірі 854, 22 грн., що підтверджується квитанцією від 19.12.2016 року № 0.0.673156513.1. (а.с. 2)

Як вбачається з уточненої позовної заяви від 04 травня 2017 року, позивачами було зменшено розмір позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, з відповідача ОСОБА_3, на користь позивача, а саме ОСОБА_1, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640, 00 грн. Також на користь ОСОБА_1 підлягає поверненню сума судового збору у розмірі 214, 22 грн. у зв'язку зі зменшенням позовних вимог.

Враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 3, 10, 11, 57, 58, 59, 60, 61, 88, 143, 179, 209,212-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 22, 256, 257, 317, 321, 386, 979, 988, 990, 1188, 1194, ст.ст. 6, 12, 22, 29, 36 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 20 Закону України «Про страхування», ст. 7 Закону України «Про судовий збір», п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» про відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму недоплачених коштів за ремонт та відновлення автомобілю, яка складається з суми безумовної франшизи у розмірі 510, 00 грн. (п'ятсот десять гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму коштів сплачених за евакуацію автомобілю у розмірі 450, 00 грн. (чотириста п'ятдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640, 00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок)

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України в Новобаварському районім. Харкова ГУ ДКСУ в Харківській області повернути ОСОБА_1 (ІІН: НОМЕР_6) частину сплаченого судового збору, у зв'язку зі зменшенням позовних вимог, у сумі 214, 22 грн. (двісті чотирнадцять гривень 22 копійки) сплачений останнім відповідно до квитанції № 0.0.673156513.1 від 19.12.2016 року.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В.В. Труханович