АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/5015/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року колегія суддів cудової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Музичко С.Г.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Гоін В.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року позивач звернулася до суду до відповідача із позовом про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 35 334,81 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на те, що суд не звернув увагу на ту обставину, що донька є студенткою, навчається в Київському національному університеті технологій та дизайну, а тому купівля ноутбука та поїздка до Болгарії на Міжнародний дитячий конкурс «Сонце, радість та краса» є невід'ємною частиною розвитку її творчих здібностей. Також, на її думку, суд першої інстанції не врахував витрати на здоров'я дитини та витрати за утримання 1/3 частини квартири, що належить спільній з відповідачем донці.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесення додаткових витрат на повнолітню дочку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі по 10 листопада 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 13).

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження

та копією паспорта громадянина України (а.с. 14, 15).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 28.04.2006 року з відповідача стягувалися аліменти в примусовому порядку в розмірі 1/4 частини від всії видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язання довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З наданих суду першої інстанції документів вбачається, що донька сторін з 07 червня 2011 року по 22 червня 2011 року перебувала на конкурсі «Сонце, радість, краса» в м. Несебр, Болгарії, за що було сплачено 3 672, грн. і підтверджено відповідною довідкою (с.с.17). У березні 2013 року позивач придбала доньці ноутбук за ціною 4 299,00 грн, у серпні 2011 року позивачем було придбано брекети вартістю 3 500,00 грн.

Відповідно до змісту ст. 185 СК України, участь у додаткових витратах батьків, які

сплачують аліменти або до яких не заявлялися вимоги про сплату аліментів, може бути лише у випадках, що викликані особливими обставинами (розвитком здібності дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов'язковою.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що матеріали справи не містять доказів того, що придбання путівки в м. Несерб, Болгарія на Міжнародний дитячий конкурс "Сонце, радість, краса" було необхідне у зв'язку з наявними хворобами ОСОБА_4, або іншими особливими обставинами. Необхідність придбання ліків та окулярів, також не підтверджена належною медичною документацією.

Колегія суддів вважає, що вказані у позовній заяві витрати не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України, і повинні покриватися за рахунок аліментів, які стягувалися з відповідача до досягнення донькою повноліття.

Судом повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді