АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Панченка М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі П'ятничук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 8 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування,

Справа № 755/5645/17
Апеляційне провадження: №22-ц/796/8531/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
встановила:

у квітні 2017р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача 43 114грн. 80коп. страхового відшкодування та 1 200грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що 1 вересня 2016р. близько 21год. 00хв. сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений належний їй на праві власності автомобіль ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1, який був припаркований на узбіччі по вул. Лугова, 81 у смт. Козин, Обухівського району Київської області. ЇЇ чоловік ОСОБА_4 почув шум з вулиці Лугової, вийшов на вулицю та побачив, що автомобіль пошкоджено внаслідок наїзду іншого автомобіля, який у цей момент залишав місце пригоди і у зв'язку з темною порою доби та відстанню до автомобіля, що від'їхав з місця ДТП, державні номерні знаки автомобіля - винуватця ДТП роздивитися не вдалося. Після виявлення ДТП, її чоловік відразу зателефонував до чергової частини Обухівського ВП ГУ НП в Київській області з повідомленням про ДТП, проте винуватця і дотепер не знайдено.

Позивач стверджувала, що 15 вересня 2016р. ОСОБА_4 звернувся до відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яке зареєстроване за №36039, а 7 жовтня 2016р. вона звернулася до відповідача із заявою про здійснення страхового відшкодування.

23 вересня 2016р. від відповідача надійшов лист за №3/1-05/24822 від 21 вересня 2016р. «Про відмову у відшкодуванні шкоди» з посиланням на пп. б) п. 41.1. статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 р.

Згідно експертного автотоварознавчого дослідження від 27 вересня 2016р. вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля BA3-21093, д.н.з.НОМЕР_1, з урахуванням фізичного зносу, складає 43 114,80грн.

Позивач зазначала, що належний їй транспортний засіб застраховано, що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності

- 2 -

власників наземних транспортних засобів №АЕ/6752743 від 7 грудня 2015р., тому відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є неправомірною.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 8 червня 2017 року у позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Позивач посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, оскільки відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», заподіяна майнова шкода розмежовується на шкоду, заподіяну транспортному засобу та шкоду заподіяну майну потерпілого та інші види майнової шкоди, а обмеження відшкодування, передбачені п.п. «б» п. 41.1. ст. 41 вказаного закону, стосується виключно шкоди, заподіяної майну, і не поширюються на шкоду, заподіяну транспортному засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та заперечення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 1 вересня 2016р. на вул. Луговій, 81 у смт. Козин Обухівського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої був пошкоджений належний позивачу на праві власності автомобіль ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до висновку інспектора з державного нагляду Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області від 14 вересня 2016р., проводяться заходи для встановлення автомобіля, який причетний до ДТП.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1, застрахована відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 7 грудня 2015р. у ПАТ «СК «Юнівес».

15 вересня 2016р. ОСОБА_4 звернувся до відповідача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

Листом від 21 вересня 2016р. Моторне (транспортне) страхове бюро України відмовило у здійсненні відшкодування з посиланням на п.п. б) п. 41.1. статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного 27 вересня 2016р. судовим експертом Коваль І.М., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження в ДТП, що сталося 1 вересня 2016р., становить 43 114,80грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на нормах матеріального права.

Діяльність, основні завдання та порядок здійснення регламентних виплат, що здійснюються МТСБ України містяться у розділі IV Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема підпунктом «б» пункту 41.1 статті 41 вищезазначеного Закону передбачається, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу.

- 3 -

Загальний порядок здійснення страхового відшкодування на території України визначається розділом III Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема відповідно до пункту 22.1. статті 22 вищезазначеного закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У статті 28 вказаного закону визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Аналіз вказаних норм матеріального права свідчить, що у разі завдання шкоди невстановленим транспортним засобом, МТСБУ не відшкодовує потерпілому шкоду, завдану майну, у тому числі і транспортному засобу.

Отже, суд першої інстанції зробив правомірний висновок про безпідставність заявлених до відповідача позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що шкода, завдану майну, та шкода, завдана транспортному засобу, не є тотожними поняттями, тому відповідно до положень ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ повинно відшкодувати завдану позивачу матеріальну шкоду пошкодженням її автомобіля під час ДТП невстановленим транспортним засобом, не ґрунтуються на нормах зазначеного закону, який визначає, що МТСБУ у такому випадку не відшкодовує шкоду, завдану будь-якому майну потерпілого.

У статті 190 ЦК України визначено, що майном, як особливим об'єктом, вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права і обов'язки.

Отже, транспортний засіб є майном, на яке розповсюджуються положення підпункту «б» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Посилання у апеляційній скарзі на п.п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки вказана норма передбачає, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

З наявних матеріалів справи вбачається, що власник транспортного засобу, яким був пошкоджений автомобіль позивача, не встановлений, тому відсутні правові підстави вважати, що це була особа, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, тому підстав для скасування рішення та задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

- 4 -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 8 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом

двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: