Справа № 369/5294/16-ц Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/2490/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 47 06.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

06 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Березовенко Р.В., Матвієнко Ю.О.,

за участю секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_5, служба в справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визначення участі у вихованні онука, зобовязання вчинити дії, -

встановила:

У червні 2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_5, служба в справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визначення участі у вихованні онука, зобовязання вчинити дії.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано спосіб участі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у спілкуванні та вихованні онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1: один тиждень (сім календарних днів) на три місяці, за умови не порушення порядку дошкільного навчання, а в подальшому навчання у школі, за попередньою домовленістю з матірю дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобовязано ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та участі у його вихованні, у визначений судом час.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що брали участь у розгляді справи апеляційним судом, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які було досліджено в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їхню належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 121 СК України визначено, що права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, а відповідно до ст. 142 СК України діти мають рівні права та обовязки щодо батьків.

Судом встановлено, що 21 грудня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції в м. Києві.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 лютого 2015 року шлюб між сторонами розірвано.

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 мають неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом першої інстанції було встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з матірю.

Відповідно до ст.257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право на спілкування зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Статтею 263 СК України зазначено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Районним судом було зясовано, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 склались неприязні стосунки, в тому числі щодо участі батька у спілкуванні з дитиною.

Також судом встановлено, що на даний час малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, відвідує загальноосвітній начальний заклад першого ступеню «Навчально-виховний комплекс «Лелека». Дана обставина також підтверджена копією договору №144 від 03 грудня 2015 року.

Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у його вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з висновком Органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 03 лютого 2017 року доцільно встановлено участь ОСОБА_6 та ОСОБА_5Я у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вихідні дні: кожної неділі місяця з 10 години до 19 години.

Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, зокрема визначено, державою забезпечується те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім того державою забезпечується визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини; статтею 27 визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини та батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі про порушення норм матеріального права при його ухваленні, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, не знайшли свого підтвердження і повністю спростовуються дослідженими належними та допустимими доказами по справі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо створення перешкод у спілкуванні діда та баби з онуком, вважає, що суд вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку задовольнивши частково позов.

Оскільки рішення суду ухвалено з додержання норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Березовенко Р.В.

ОСОБА_7