АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/7343/17 Головуючий у 1-ій інстанції - МалинниковО.Ф.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року про повернення заявникові позовної заяви ОСОБА_2 до Головного управління поліції Міністерства внутрішніх справ України у Київській області, Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_3 про відшкодування немайнової шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління поліції Міністерства внутрішніх справ України у Київській області, Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_3 про відшкодування немайнової шкоди - повернуто заявнику.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунено недоліки, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 18 січня 2017 року, зокрема, в частині ненадання доказів на підтвердження позовних вимог.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить указану ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а питання відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Посилається на те, що подана нею позовна заява не містить недоліків, а тому підстави для повернення позовної заяви заявникові - відсутні.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління поліції Міністерства внутрішніх справ України у Київській області, Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_3 про відшкодування немайнової шкоди.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року указану позовну заяву залишено без руху, у зв'язку з несплатою позивачем судового збору та ненаданням доказів.

10 лютого 2017 року позивачем подано до суду заяву, в якій ОСОБА_2 зазначила, що нею надано необхідні докази, а також те, що згідно Закону України «Про судовий збір», позивач звільняється від сплати судового збору в межах даного провадження.

Повертаючи позовну заяву заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що, ОСОБА_2 не усунула недоліки позовної заяви в частині ненадання доказів.

Між тим, колегія суддів з таким висновком суду погодитися не може.

Так, за змістом ч.ч. 1-2 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Таким чином, позивач повинен зазначити докази, якими, на його думку, підтверджуються викладені у позовній заяві обставини. Обов'язок надання відповідних доказів на стадії подання позовної заяви ст. 119 ЦПК позивачеві не встановлено.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в позовній заяві викладено ті обставини та надано ті докази, які сторона позивача вважала за необхідне викласти/надати. Вимога щодо зазначення або надання додаткових доказів суперечить принципу диспозитивності цивільного процесу.

Крім того, за змістом абз. 3 п. 7 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.06.2009 року, подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати її заявнику.

Отже, ненадання доказів не може бути підставою для повернення позовної заяви заявникові, проте, указана обставина може бути врахована судом під час ухвалення судового рішення по суті спору.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо невідповідності позовної заяви вимогам ст.ст. 119-121 ЦПК України, чим порушив порядок вирішення питання про відкриття провадження у справі, що у відповідності з п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та передання даного питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року, а питання відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді