У х в а л а

іменем україни

12 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Попович О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голій ЛюдмилиІгорівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Донченко Олени Олександрівни про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_8, на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16 лютого 2016 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 04 червня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голій Л.І.;

- скасувати рішення державного реєстратора - нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голій Л.І. про державну реєстрацію права власності та внести запис про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на вказану квартиру.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 22 листопада 2012 року задоволено його позов та стягнуто на його користь з ОСОБА_4 411 480 грн боргу, а ухвалою цього ж суду від 20 липня 2012 року у цій справі було накладено арешт на належну ОСОБА_4 квартиру № АДРЕСА_1.

04 червня 2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження щодо виконання вказаного рішення суду, а 15 травня 2015 року виконавче провадження закрито у зв'язку з виконанням судового рішення, у зв'язку із чим ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 09 червня 2015 року скасований раніше накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Крім того позивач вказував, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2014 року стягнуто з ОСОБА_4 на його користь 568 620 грн додаткових сум за договором позики від 25 жовтня 2011 року.

28 травня 2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження щодо виконання цього рішення суду, а 08 червня 2015 року державним виконавцем накладений арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 у межах суми звернення стягнення - 572 274 грн, у зв'язку із чим 09 червня 2015 року державним реєстратором зареєстровано обтяження нерухомого майна належного ОСОБА_4

Позивач зазначав, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 15 червня 2015 року, 04 червня 2015 року арешт на вказану вище квартиру був знятий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Донченко О.О. на підставі ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 02 червня 2015 року у справі №478/1898/15-ц, проте за повідомленням Деснянського районного суду міста Києва справа № 478/1898/15-ц у цьому суді відсутня і не розглядалась, а ухвала від 02 червня 2015 року взагалі не постановлювалась.

Цього ж дня, 04 червня 2015 року, ОСОБА_4 продав ОСОБА_5 вказану вище квартиру відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голій Л.І.

Посилаючись на те, що дівоче прізвище дружини відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_9 (ОСОБА_10.), позивач вважав, що договір купівлі-продажу від 04 червня 2015 року укладений його сторонами з метою уникнення звернення стягнення на майно щодо примусового виконання рішення суду, про що свідчать родинні зв'язки покупця ОСОБА_5 та дружини продавця ОСОБА_10, у зв'язку із чим просив задовольнити позов.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 16 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 14 червня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голій Л.І., зареєстрований в реєстрі за № 458.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрати.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16 лютого 2016 року скасовано в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та стягнення судових витрат і ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_3

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 04 червня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голій Л.І., зареєстрований в реєстрі за № 458.

Таким чином рішення судів попередніх інстанцій оскаржуються ОСОБА_3 лише в частині вирішення позовних вимог щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу, а тому в іншій частині судом касаційної інстанції на предмет законності й обґрунтованості не перевіряються відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_11, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що на час укладання оспорюваного правочину вказана вище квартира перебувала під обтяженням, тобто в забезпеченні вимог ОСОБА_3 про стягнення боргу за рішенням суду, а тому вибуття квартири з володіння боржника призводить до вибуття її з-під арешту, що свідчить про порушення прав та інтересів позивача.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу та відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, виходив з того, що неналежне виконання грошового зобов'язання не може бути підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним, дійшовши висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 04 червня 2015 року з підстав, передбачених ст. 230 ЦК України за позовом ОСОБА_3, який не є стороною оспорюваного правочину та його дії не були спрямованими на придбання саме цієї квартири, а відтак не є суб'єктом введення в оману.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що рішення суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині ухвалено із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 22 листопада 2012 року у справі № 2603/5448/12 частково задоволено позов ОСОБА_3 та стягнуто на його користь із ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 411 480 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 20 липня 2012 року у цій справі було накладено арешт на належну ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 15).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 09 червня 2015 року скасовано заходи забезпечення позову у вказаній справі №2603/5448/12, знявши арешт з квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з виконанням вищевказаного рішення суду (а. с. 15).

Крім того, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2014 року у справі № 754/10942/14-ц (провадження № 2/754/4584/14) стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 097 420 грн додаткових сум за договором позики від 25 жовтня 2011 року, з яких: 537 750 грн - основна сума боргу та 560 070 грн - 2% річних за 34 місяці (а. с. 8-10).

28 травня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження щодо виконання цього рішення суду за виконавчим листом № 2-4584/2014 від 17 березня 2015 року, а 08 червня 2015 року - накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 у межах суми звернення стягнення - 572 274 грн (а. с. 11-12, 25-26).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №38786717 від 09 червня 2015 року, державним реєстратором ОСОБА_12 накладено арешт на все нерухоме майно, належне ОСОБА_4

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 15 червня 2015 року, 04 червня 2015 року обтяження (арешт) на квартиру АДРЕСА_1 було припинено із зазначенням вчинення такої дії приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Донченко О.О. - на підставі ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 02 червня 2015 року у справі №478/1898/15-ц (а. с. 18-21).

За повідомленням Деснянського районного суду міста Києва справа №478/1898/15-ц в провадження суду не надходила і судом не розглядалась, а ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 02 червня 2015 року про скасування заходів обтяження по квартирі не постановлювалась (а. с. 17).

Цього ж дня, 04 червня 2015 року ОСОБА_4 продав ОСОБА_5 вказану вище квартиру за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голій Л.І. (а. с. 23-24, 71-72, 135).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що внаслідок неправомірного виведення вищевказаної квартири з під обтяження, яке було приховано під час укладення договору купівлі-продажу 04 червня 2015 року, позивачу завдано майнову шкоду на суму нездійсненого виконавчого провадження, у зв'язку із чим просив визнати оспорюваний договір недійсним, як укладений внаслідок обману і, посилаючись на положення ст. 230 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Суб'єктом введення в оману є сторона правочину як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку, що неналежне виконання грошового зобов'язання та відчуження спірної квартири під час знаходження під обтяженням, не є підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним відповідно до ст. 230 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного суду про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 04 червня 2015 року з підстав, передбачених ст. 230 ЦК України.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3, подану представником ОСОБА_8, відхилити.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович