У х в а л а

іменем україни

12 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Леванчук А.О.,Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі − ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, на обґрунтування якого зазначило, що відповідно до умов кредитного договору №001-2900/756-0302 від 30 листопада 2007 року ОСОБА_7 отримала у ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», оскільки відповідно рішення загальних зборів акціонерів від 22 червня 2009 року ВАТ «Універсал Банк» було перейменовано в ПАТ «Універсал Банк», що підтверджується витягом із статуту, кредит в сумі 187 370 шв. франків строком до 10 жовтня 2037 року розмір процентної ставки за користування кредитом становить 4,5 % річних за користування кредитом у період з 30 жовтня 2007 року по 10 жовтня 2012 року включно, 9,95% річних за користування кредитом у період з 11 жовтня 2012 року по 10 жовтня 2037 року включно.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 30 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 001 -2900/756-03 02-Р.

Також з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_7 за кредитним договором 30 жовтня 2007 року було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Скляр О.С. за реєстраційним № 2182, відповідно до умов якого ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_9 передали банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартируАДРЕСА_1 та належить їм на праві власності в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації виконкому Шевченківської районної ради народних депутатів м. Києва від 01 березня 1996 року, згідно з розпорядженням (наказом) від 29 лютого 1996 року № 13918, зареєстрованого в БТІ м.Києва 05 березня 1996 року у реєстровій книзі за № 897.

Зазначає, що позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а сааме: відповідно до п. 2.1.3 кредитного договору було перераховано кредитні кошти в сумі 187 370 шв. франків на рахунок ОСОБА_7, що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_7

У подальшому оскільки 05 квітня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було розірвано шлюб, 15 квітня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було укладено договір про переведення боргу за кредитним договором №001-2900/756-0302 від 30 жовтня 2007 року у зв'язку з чим 15 квітня 2011 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору №001-2900/756-0302 від 30 жовтня 2007 року, відповідно до якої сторони, враховуючи умови укладеного договору про переведення боргу б/н від 15 квітня 2011 року, останні домовились внести відповідні зміни до кредитного договору, а також було встановлено, що за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку (або термінів) погашення кредиту (його частини) позичальник зобов'язується сплачувати кредитору проценти в розмірі 10,45 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором.

Крім того, у подальшому з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором, договором про переведення боргу б/н від 15квітня 2011 року, додатковою угодою, між позивачем та ОСОБА_10 15 квітня 2011 року було укладено договір поруки б/н, а також між позивачем та ОСОБА_6 15квітня 2011 року було укладено договір поруки б/н.

18 грудня 2012 року відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості було ухвалено рішення, яким позов було задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №001-2900/756-0302 від 30 жовтня 2007 року у розмірі 1 593 722 грн 47 коп. (тіло кредиту, нараховані включно до 28 вересня 2011 року відсотки та підвищені відсотки), в іншій частині позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити. Рішення набрало законної сили 30 травня 2013 року.

У зв'язку вищевикладеним, оскільки зобов'язання відповідачів за вищезазначеними договорами не припинились, заборгованість у добровільному порядку останні не погашають, просив стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по нарахованих відсотках за кредитним договором №001-2900/756-0302 від 30 жовтня 2007 року в сумі 69 169,63 швейцарських франків; стягнути з ОСОБА_5 солідарно з ОСОБА_4на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по нарахованих відсотках за кредитним договором № 001-2900/756-0302 від 30 жовтня 2007 року в сумі 69 169,63 швейцарських франків; стягнути з ОСОБА_6 солідарно з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по нарахованих відсотках за кредитним договором №001-2900/756-0302 від 30 жовтня 2007 року в сумі 69 169,63 швейцарських франків та судові витрати.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року скасовано, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по нарахованих відсотках за кредитним договором № 001-2900/756-0302 від 30 жовтня 2007 року в сумі 66 818, 47 швейцарських франків.

Стягнуто з ОСОБА_5 солідарно з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по нарахованих відсотках за кредитним договором №001- 2900/756-0302 від 30 жовтня 2007 року в сумі 66 818, 47 швейцарських франків.

Стягнуто з ОСОБА_6 солідарно з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по нарахованих відсотках за кредитним договором №001- 2900/756-0302 від 30 жовтня 2007 року в сумі 66 818, 47 швейцарських франків.

Вирішено питання про судовий збір.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляд цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Відповідно до статті 625 ЦК Україниборжник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання. Таким чином, наявність судових актів про стягнення заборгованості, у тому числі стосовно яких є ухвала про відстрочку або розстрочку виконання, не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків

Станом на день звернення ПАТ «Універсал Банк» з позовом до суду заборгованість за кредитним договором не погашена, рішення суду не виконано.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки у вказаній справі вже постановлено рішення про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, а позивачем ставляться вимоги в порядку ст. 625 ЦК України, тому наявні правові підстави для стягнення відсотків за договором у розмірі 66 818, 46 швейцарських франків.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 27 лютого 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

А.О.Леванчук

О.М.Ситнік