Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 336/1689/16Головуючий у 1-й інстанції Голубкова М.А.
Пр. № 22-ц/778/774/17Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

за участі секретаря Волчанової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, відділ по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення без надання іншого житлового приміщення та вселення

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, якій у подальшому неодноразово уточнювала та остаточно просила (а.с.45-47):

- виселити без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, з житлового будинку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя вул. Героїв Дніпра (колишня назва вулиці Тельмана), б. № 7, а саме: з кімнат: № 1-1, пл.4,2 кв. м, №1-2 пл.9,3 кв. м, №1-3 пл.6,5 кв. м, №1-4 пл.7,6 кв. м, № 1-5, пл. 11,1 кв. м будинку літ А, А-1, позначених у технічному паспорті, виготовленому ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 10 травня 2011 року; визнавши їх втратившими право користування даним житлом;

- вселити її ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, в житловий будинок, розташований за адресою: м. Запоріжжя вул. Героїв Дніпра (колишня вулиця Тельмана), б. № 7, а саме: з кімнат: № 1-1, пл.4,2 кв. м, №1-2 пл.9,3 кв. м, №1-3 пл.6,5 кв. м, №1-4 пл.7,6 кв. м, № 1-5, пл. 11,1 кв. м будинку літ А, А-1, позначених у технічному паспорті, виготовленому ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 10 травня 2011 року, в належані їй 11/75 частин будинку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016 року (а.с. 120, 123-124), з урахуванням ухвали про виправлення описки від 31 січня 2017 року (а.с. 139), позов ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі.

Виселено ОСОБА_2 з неповнолітніми ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, без надання іншого жилого приміщення із 11/75 частин житлового будинку № 7 по вул. Тельмана м. Запоріжжя, що складається із кімнати 1-1 пл.4.2 кв. м, 1-2 пл.9.2 кв. м, 1-3 пл. 6.5 кв. м, 1-4 пл. 7.6 кв. м, 1-5 пл.11.1 кв. м, в будинку літ А, А-1.

Вселено ОСОБА_3 в 11/75 частин будинку № 7 по вул. Тельмана м. Запоріжжя, а саме у кімнати 1-1 пл. 4.2 кв. м, 1-2 пл.9.3 кв. м, 1-3 пл. 6.5 кв. м, 1-4 пл. 7.6 кв. м, 1-5 пл. 11.1 кв. м під літ А.А-1.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції (фактично в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про виселення ОСОБА_2 з її дітьми із вищезазначеного жилого будинку), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 128-130) просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3

В автоматизованому порядку (а.с.134) визначено колегію суддів апеляційного суду у цій справі: суддя-доповідач ОСОБА_1, судді Кочеткова І.В. та Маловічко С.В.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області (а.с. 143) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, справу призначено до апеляційного розгляду (а.с.147).

Позивач ОСОБА_3 подала апеляційному суду письмові заперечення на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача (а.с. 154-155).

На виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідача у цій справі апеляційним судом отримано Інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.04.2017 року у вигляді вищезазначеного жилого будинку №7 по вул. Тельмана у м. Запоріжжя (а.с. 161-163), за змістом якої: 6/25 частин зареєстровано за ОСОБА_7, 11/75 частин за ОСОБА_5, 11/75 часин за ОСОБА_4, 11/75 частин за ОСОБА_3 Анатолієвною, відомості про реєстрацію права власності на 8/25 частин за ОСОБА_6 відсутні.

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 06 квітня 2017 року, не відбувся та був відкладений (а.с. 168) в порядку задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_2 за договором адвоката ОСОБА_10 (а.с. 164-167).

В автоматизованому порядку у складі колегії суддів апеляційного суду у цій справі було замінено спочатку суддею Дашковською А.В. суддю Маловічко С.В. у звязку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 144-145), потім суддею Маловічко С.В. суддю Кочеткову І.В. у звязку із тривалим відрядженням останньої (а.с. 159-160), затим суддею Кочетковою І.В. суддю Дашковську А.В. у звязку із тривалим лікуванням останньої (а.с. 196-197).

У судове засідання 06 липня 2017 року повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи з додержанням вимог ст. ст. 74-77 ЦПК України (а.с. 170-194) всі особи, які беруть участь у справі, повторно не зявились, окрім представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_10 та представника позивача ОСОБА_3 за договором адвоката (а.с. 43-44) ОСОБА_11

При цьому, всі особи, які беруть участь у справі, що не зявились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх нез'явившихся осіб, які беруть участь у справі, та на підставі ст. 305 ч. 2 ЦПК України ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_10 та представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_11

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_10 та представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_11, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК України).

Згідно із ст. 307 ч. 1 п. 3 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення і вони стосуються окремих його частин.

Так, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що задовольняючи позов ОСОБА_3 у цій справі, суд першої інстанції правильно керувався ст.ст. 10-11, 57-60, 212-213, 215 ЦПК України, ст. 16, 317, 319, 321, 358, 369, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 159 ЖК України та виходив із того, що позивач ОСОБА_3, як співвласник будинку на праві спільної часткової власності (ідеальної частки 11/75), має право на усунення перешкод їй у користуванні її власністю у вигляді вищезазначеного будинку (ст. 391 ЦК України) шляхом її вселення у цей будинок (ст. 383 ЦК України власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання) та виселення ОСОБА_2 з її неповнолітніми дітьми (а.с. 50-51) із цього будинку, оскільки на вселення останніх у цей будинок не було отримано на виконання вимог ст. 358 ЦК України згоди усіх співвласників цього будинку, та зокрема позивача ОСОБА_3

Однак, суд першої інстанції, не звернув належної уваги на те, що позивач ОСОБА_3 у своїй останній уточненій редакції позовної заяви (а.с. 46-47) просила вселити її (ОСОБА_3А.) та виселити ОСОБА_2 з її дітьми саме із жилого будинку № 7 по вул. Тельмана у м. Запоріжжі без зазначення розміру чистки взагалі, а саме з кімнат: 1-1 пл.4.2 кв. м, 1-2 пл.9.2 кв. м, 1-3 пл. 6.5 кв. м, 1-4 пл. 7.6 кв. м., 1-5 пл.11.1 кв. м, в будинку л іт А, А-1».

Суд першої інстанції оскаржуємим рішенням вселив ОСОБА_3 та виселив ОСОБА_2 з її дітьми із 11/75 частин житлового будинку № 7 по вул. Тельмана м. Запоріжжя, що складається із кімнати 1-1 пл.4.2 кв.м, 1-2 пл.9.2 кв.м, 1-3 пл. 6.5 кв.м, 1-4 пл. 7.6 кв.м, 1-5 пл.11.1 кв.м, в будинку літ А, А-1, тобто фактично вийшов за межі позовних вимог, що є порушенням вимог ст. 11 ч. 1 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_3 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодилась, останнє в апеляційному порядку не оскаржувала.

В силу вимог ст. 303 ч. 1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді в першій інстанції.

При вищевикладених обставинах, апеляційним судом не переглядається рішення суду першої інстанції у цій справі в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про її вселення у вищезазначений будинок, а переглядається рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення та саме в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_2

Оскільки, судом першої інстанції було правильно встановлено, що:

- вищезазначений будинок № 7 по вул. Тельмана м. Запоріжжя є предметом спільної часткової власності ОСОБА_3 (11/75 частин), ОСОБА_4 (11/75 частин), ОСОБА_5 (11/75 частин), ОСОБА_7 (6/25 частин), ОСОБА_7 (8/25 частин) (а.с. 5-9);

- ідеальні частки співвласників цього будинку у натурі, у тому числі частка батька ОСОБА_2 співвласника ОСОБА_5 (11/75), не виділені;

- порядок користування вищезазначеним будинком за рішенням суду чи договором всіх співвласників цього жилого будинку, посвідченим нотаріально, не визначався; належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні;

- склалось лише фактичне користування вищезазначеним будинком його співвласниками у спосіб згідно технічного паспорту від 10.05.2011 року (а.с.10-11): ОСОБА_3 (11/75 частин), ОСОБА_4 (11/75 частин), ОСОБА_5 (11/75 частин) на їх загальну частку у будинку 11/25 - кімнати: 1-1 пл.4.2 кв. м, 1-2 пл.9.2 кв. м, 1-3 пл. 6.5 кв. м, 1-4 пл. 7.6 кв. м., 1-5 пл.11.1 кв. м, в будинку л іт А, А-1», решта перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 (6/25) та ОСОБА_7 (8/25),

- то для вселення ОСОБА_2 з її дітьми ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, було недостатньо згоди на це лише її батька - співвласника ОСОБА_5 (11/75) (заява а.с. 117), а потрібна була також згода всіх інших співвласників вищезазначеного будинку ОСОБА_3 (11/75 частин), ОСОБА_4 (11/75 частин), ОСОБА_7 (6/25 частин), ОСОБА_7 (8/25 частин) (а.с. 5-9), а якщо враховувати фактичне користування, то зокрема також ОСОБА_3 (11/75 частин), ОСОБА_4 (11/75 частин); останні такої згоди ОСОБА_2 не надавали, а тому ОСОБА_8 з її дітьми ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, не набула права користування вищезазначеним будинком у передбачений законом порядок, а тому суд першої інстанції правильно вважав, що вони підлягали виселенню за рішенням суду у цій справі без надання іншого жилого приміщення, але саме із «жилого будинку № 7 по вул. Тельмана у м. Запоріжжі» замість «із 11/75 частин жилого будинку № 7 по вул. Тельмана м. Запоріжжя, що складається із кімнати 1-1 пл.4.2 кв. м, 1-2 пл.9.2 кв. м, 1-3 пл. 6.5 кв. м, 1-4 пл. 7.6 кв. м., 1-5 пл.11.1 кв. м, в будинку літ А, А-1».

Оскільки у тому числі кімнати 1-1 пл.4.2 кв. м, 1-2 пл.9.2 кв. м, 1-3 пл. 6.5 кв. м, 1-4 пл. 7.6 кв. м., 1-5 пл.11.1 кв. м, в будинку літ А, А-1 приходяться згідно фактичного користування не лише на 11/75 частин будинку ОСОБА_5, а на 11/25 частин будинку, якими мають користуватись також третя особа ОСОБА_5 (11/75), позивач ОСОБА_3 (11/75 частин) та третя особа ОСОБА_4 (11/75 частин).

Таким рішенням суду у цій справі не порушуються права дітей ОСОБА_2 - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6

Оскільки, в силу вимог ст. 29 ч. 4 ЦК України місцем проживання цих дітей, які не досягли десяти років, є місце проживання їх матері ОСОБА_2

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що зареєстрованим у встановленому законом порядку постійним місцем проживання ОСОБА_2 є вул. Чарівна б. 117 кв. 186 у м. Запоріжжя (а.с. 28).

Решта доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи; є такими, що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію відповідача, висловлену в її запереченнях проти позову позивача у цій справі, яку вона та її представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Сам факт проживання ОСОБА_2 з її дітьми у вищезазначеному житлового будинку без згоди його співвласника ОСОБА_3 при вищевикладених обставинах вже є перешкодою у користуванні власністю у вигляді цього будинку для позивача ОСОБА_3

ОСОБА_5 (батько відповідача ОСОБА_2М.) мав би право вселяти у вищезазначений жилий будинок членів своєї сімї, зокрема: дочку ОСОБА_2 та онуків ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 без згоди будь-кого, якщо б він був лише одноособовим співвласником цього будинку; чи без згоди інших вищезазначених співвласників будинку - лише на свою частку будинку - якщо б його частка будинку (11/75 частин) була виділена в натурі чи був визначений порядок користування цією часткою (лише на цю частку 11/75 частин були виділені у користування конкретні кімнати будинку) за рішенням суду чи нотаріально посвідченим договором всіх співвласників, та зокрема його та ОСОБА_3 (11/75 частин), ОСОБА_4 (11/75 частин), враховуючи фактичне користування будинком останніми у вигляді 11/25 частин що складається із кімнати 1-1 пл.4.2 кв. м, 1-2 пл.9.2 кв. м, 1-3 пл. 6.5 кв. м, 1-4 пл. 7.6 кв. м., 1-5 пл.11.1 кв. м, в будинку літ А, А-1.

Враховуючи вселення ОСОБА_2 з її дітьми у вищезазначений жилий будинок без згоди всіх його співвласників, останні не могли набути та не набули права користування вищезазначеним будинком на законних підставах, а тому вважаються такими, що самовільно вселились у цій будинок, а тому підлягають виселенню саме без надання іншого жилого приміщення (ст. ст. 157, 116 ЖК УРСР).

При вищевикладених обставинах, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково; рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016 року у цій справі слід змінити в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення, зазначивши: виселити ОСОБА_2 з неповнолітніми ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, без надання іншого жилого приміщення із «жилого будинку № 7 по вул. Тельмана у м. Запоріжжі» замість «із 11/75 частин жилого будинку № 7 по вул. Тельмана м. Запоріжжя, що складається із кімнати 1-1 пл.4.2 кв. м, 1-2 пл.9.2 кв. м, 1-3 пл. 6.5 кв. м, 1-4 пл. 7.6 кв. м., 1-5 пл.11.1 кв. м, в будинку літ А, А-1»; в решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Встановлено, що судом першої інстанції оскаржуємим рішенням не вирішувалось питання про розподіл між сторонами понесених ними судових витрат у цій справі, повязаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, тому останнє також не було предметом апеляційного перегляду у цій справі апеляційним судом, та може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за заявою осіб, які беруть участь у справі, або за ініціативою суду в порядку, передбаченому ст. 220 ЦПК України.

Крім того, в силу вимог ст. 88 ч. ч. 1, 5 ЦПК України відповідач ОСОБА_2 в разі задоволення її апеляційної скарги лише частково при вищевикладених обставинах, не має права на компенсацію за рахунок позивача ОСОБА_3 понесених нею будь-яких судових витрат, повязаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у тому числі у вигляді судового збору 1212,65 грн. (а.с. 127), сплаченого нею при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402- VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016 року у цій справі змінити в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення, зазначивши:

Виселити ОСОБА_2 з неповнолітніми ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, без надання іншого жилого приміщення із «жилого будинку № 7 по вул. Тельмана у м. Запоріжжі» замість «із 11/75 частин жилого будинку № 7 по вул. Тельмана м. Запоріжжя, що складається із кімнати 1-1 пл.4.2 кв. м, 1-2 пл.9.2 кв. м, 1-3 пл. 6.5 кв. м, 1-4 пл. 7.6 кв. м., 1-5 пл.11.1 кв. м, в будинку літ А, А-1».

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1 ОСОБА_12ОСОБА_13