Справа №487/865/17 20.07.2017 20.07.2017 20.07.2017
Провадження №22-ц/784/1537/17
Категорія 54 Головуючий у суді першої інстанції - Корнешова Т.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду - Шаманська Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шаманської Н.О.,

суддів - Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарями судових засідань - Тищенком Л.С., Гавор В.Б.,

за участю: позивача - ОСОБА_5, його представника ОСОБА_6, представника відповідача - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги

державного підприємства «Адміністрація морських портів України»,

ОСОБА_5

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 1 червня 2017 р. по цивільній справі за позовом

ОСОБА_5

до

державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

(далі - ДП «АМПУ»)

про захист порушених трудових прав,

у с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ДП «АМПУ» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування вимог позивач зазначав, що з 1 квітня 2009 року він був прийнятий на посаду начальника відділу-начальника штабу цивільної оборони державного підприємства «Миколаївський морський торгівельний порт».

У 2013 році вказане підприємство було реорганізоване у Миколаївську філію державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрацію Миколаївського морського порту).

Наказом № 120-о від 5 травня 2014 року ОСОБА_5 був переведений на посаду начальника служби морської безпеки.

Наказом № 49 від 23 січня 2017 року позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за порушення п.5.1.6 та п.5.1.7 положення «Про службу морської безпеки» ПП-18- 13/01-01, виявлені за результатами проведеної перевірки стану охорони Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України».

Наказом від № 108 від 3 лютого 2017 року ОСОБА_5 був звільнений з вказаної посади за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, тобто з підстав систематичного невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором. Згідно зазначеного наказу позивача звільнено як раніше притягнутого до дисциплінарної відповідальності за наказом №49, за висновком про порушення ним п.1 ст.22 Закону України «Про запобігання корупції» та допущеними порушеннями в частині відповідальності за стан технічного захисту інформації в адміністрації порту.

Посилаючись на незаконність наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, оскільки порушень посадових обов'язків він не допускав, профспілковий комітет, членом якого він був, згоди на вказані рішення не надавав, ОСОБА_5 просив скасувати наказ від 23 січня 2017 року № 49 про оголошення догани, наказ від 3 лютого 2017 року № 108 про звільнення, поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, одноразову винагороду за результатами роботи за 2016 року та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 1 червня 2017 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Скасовано наказ т.в.о. начальника МФ ДП «АМПУ» № 49 від 23 січня 2017 року про оголошення догани ОСОБА_5 Скасовано наказ т.в.о. начальника МФ ДП «АМПУ» № 108 від 3 лютого 2017 року про звільнення ОСОБА_5 Поновлено позивача на посаді начальника служби морської безпеки МФ ДП «АМПУ». Стягнуто з відповідача на користь позивача 65 642 грн. 40 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 5000 грн. моральної шкоди. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_5 на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один календарний місяць (20 робочих днів) 16 410 грн. 60 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ДП «Адміністрація морських портів України», посилаючись на те, що дисциплінарні стягнення накладені на позивача з дотриманням трудового законодавства, оскільки останнім було допущено неналежне виконання посадових обов'язків, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_5 в задоволенні його позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на помилковість висновків суду щодо відсутності підстав для стягнення одноразової винагороди за результатами роботи за 2016 року, просив рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати та ухвалити нове про задоволення цих позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймають участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ДП «Адміністрації морських портів» не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню на підставі наступного.

Так, судом встановлено, що 1 квітня 2009 року ОСОБА_5 був прийнятий на посаду начальника відділу -начальника штабу цивільної оборони державного підприємства «Миколаївський морський торгівельний порт».

У 2013 році вказане підприємство було реорганізовано у Миколаївську філію державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Наказом № 12-о від 5 травня 2014 року ОСОБА_5 був переведений на посаду начальника служби морської безпеки.

Наказом № 49 від 23 січня 2017 року позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за порушення п. 5.1.6 та 5.1.7 положення «Про службу морської безпеки» ПП-18-13/01-01, виявлені за результатами проведеної перевірки стану охорони Миколаївської філії ДП «Адміністрація морський портів України».

Наказом № 108 від 3 лютого 2017 року ОСОБА_5 був звільнений з вказаної посади за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗПП України, тобто з підстав систематичного невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором. Зі змісту зазначеного наказу позивача звільнено, як раніше притягнутого до дисциплінарної відповідальності за наказом № 49 від 23 січня 2017 року, а також за висновком про порушення ним п. 1 ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» та допущеними порушеннями в частині відповідальності за стан технічного захисту інформації в адміністрації порту.

Вирішуючи питання про законність наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та звільнення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.147-149 КЗпП України, дисциплінарне стягнення (догана або звільнення) може бути застосоване до працівника лише у випадку порушення ним трудової дисципліни, у строки безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення має бути оголошено в наказі чи розпорядженні та повідомлено працівникові під розписку.

Згідно положень ст.252 КЗпП України притягнення до дисциплінарної відповідальності, звільнення членів виборних профспілкових органів допускається лише за попередньою згодою цих органів, а звільнення - також за попередньою згодою вищого виборного органу профспілки.

Трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку (п. 3 ч.1ст.40 КЗпП України).

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору, зокрема, за п.3 ст.40 КЗпП України, чи додержані правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку (пункти 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Згідно наказу № 49 від 23 січня 2017 року підставою для притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності стали результати перевірки стану охорони зовнішнього периметру Миколаївської філії ДП «АМПУ», якими встановлено:

- відсутність контролера на вишці посту, розташованого біля

огорожі території поряд ТОВ СП «Нібулон» в районі огорожі причалу «0»;

-відсутність належної огорожі та охорони забору та колючого дроту на

межі з гаражним кооперативом «Портовик» на міст пішохідного переходу через залізно-дорожні шляхи у районі залізно-дорожніх воріт зі сторони станції «Миколаїв-вантажний»;

-не забезпечення охорони виїзду на територію порту з воріт складів

«Портелеватора»;

-виявлена наявність вільного доступу на територію порту по

трубопроводу ТОВ «Евері» в районі вагової ТОВ «Дунайська стивідорна транспортна компанія»;

-встановлено наявність можливості проникнення на територію порту

по трубі та спуску по бетонній опорі, що розташована біля приміщення Миколаївського окружного адміністративного суду через невисокий паркан з приступкою посередені та відсутність колючого дроту;

-недостатня огорожа колючим дротом забору та комунікацій

тепломережі та природного газу в районі майстерень для вантажопідіймальної техніки біля холодильників ТОВ « Морепродукт»;

- встановлена можливість проникнення на територію порту через низький паркан без колючого дроту у дворі приміщення портового флоту зі сторони вул. Громадянської.

Вказані недоліки виявлені та зафіксовані у довідці від 26 серпня 2016 року, обговорені на нараді керівного складу 20 вересня 2016 року (а.с. 109-116 т. 1).

Відповідно до «Положення про службу морської безпеки» ПП-18/13/01-01, начальник служби морської безпеки зобов'язаний, зокрема, установлювати можливі дії, які можуть викликати загрозу охороні майна та інфраструктурі Адміністрації, методи здійснення таких дій із метою визначення вразливості конкретного майна або місця можливого інциденту безпеки, а також визначати заходи з охорони, послідовності їх запровадження і розподіл ресурсів (п. 5.1.6), тобто зазначений пункт Положення передбачає наявність актуального і погодженого з відповідними органами «Плану охорони порту». Крім того начальник служби зобов'язаний організовувати здійснення нагляду за забезпеченням захисту інфраструктури Адміністрації АНВ, інших протиправних посягань та виділяти для цих цілей людські та матеріальні ресурси.

Як пояснив позивач в засіданні судової колегії, на виконання п. 5.1.6 Положення про морську безпеку порту, який передбачає встановлення можливих дій, які можуть викликати загрозу охороні майна й інфраструктурі Адміністрації, службою морської безпеки спільно з визнаною організацією у сфері охорони суден та портових засобів на морі відповідно до вимог Кодексу ОСПЗ було проведено оцінку та розроблено план охорони порту, де передбачені всі ризики та загрози (інциденти), які можуть виникнути при можливих актах незаконного втручання та протиправних діях. План охорони порту на даний момент часу є діючим. З метою коригування плану охорони порту на адресу керівників усіх портових засобів, які розташовані в зоні відповідальності та на території Миколаївського морського торгового порту у вересні 2015 року направлено листи про необхідність актуалізації оцінки та розробки плану охорони окремих ПЗ.

На виконання п.5.1.7 Положення про морську безпеку порту службою морською безпеки систематично проводились спільно з СБУ, поліцією охорони та відділенням прикордонної служби «Миколаїв» комплексні обстеження об'єктів портової інфраструктури, а саме зовнішньої огорожі, контрольних пунктів, освітлення у нічний час, технічного стану та спроможності системи відео спостереження . За результатами обстежень внесено пропозиції щодо змін до фінансового плану на 2016 рік та затверджено інвестиційною радою порту включення на 2016 рік до розподільчої відомості та до фінансового плану на 2016 рік витрат щодо:

- модернізації системи відеоспостереження - в 2016 році розпочато розробку техдокументації;

- встановлення системи контролю управління доступом - надано пропозиції до АМПУ» про внесення змін до фінплану;

- проведення капітального ремонту зовнішньої огорожі периметру порту - в 2016 році розпочату розробку техдокументації.

Що стосується порушень зазначених у довідці від 26 серпня .2016 року, то відповідно до дислокації постів, затвердженої 17 травня 2016 року та погодженої з відділом прикордонної служби «Миколаїв» (НД 18- 34/21-01), біля причалу «0» поряд з ТОВ СП «Нібулон» знаходження посту не передбачено, а відповідно і не передбачено знаходження там контролера .

Відповідно до вказаної дислокації, залізно-дорожній в'їзд на територію порту контролюється Управлінням поліції охорони у кількості 2 чоловік (пост № 2) та цілодобово групою відеоспостереження. Зі сторони автокооперативу «Портовик» (пост № 10) охорона здійснюється нарядом співробітників УПО у кількості 2 осіб.

Вказані можливі місця несанкціонованого доступу на територію порту, а саме, бетонна опора, що розташована біля приміщення окружного адміністративного суду та по трубопроводу ТОВ «Евері», знаходяться в зоні обслуговування постів № 3 та № 4,5 . У безпосередній близькості (10м) від посту № 4,5 по вул. Громадянській, розташовані ворота для заїзду до складів «Портелеватора».

Необхідність виставлення додаткових постійних постів може бути вирішено шляхом внесення змін до «Дислокації постів», затвердженої керівником філії, виходячи з доцільності та має враховувати наявну штатну чисельність підрозділу.

Крім того, як свідчить лист Адміністрації Миколаївського морського порту, оцінка охорони МФ ДП «АМПУ» була проведена на виконання окремого доручення заступника міністра інфраструктури України від 3 серпня 2016 року. З 25 липня 2016 року наказом Адміністрації Миколаївського морського порту № 518 (до проведення оцінки) було затверджено новий штатний розпис МФ ДП «АМПУ» і створено окрему службу загальної охорони та режиму порту, яка непідконтрольна начальнику служби морської безпеки.

Що стосується аварійного стану та необхідності ремонту огорожі в районі дислокації Портофлоту та майстерень біля ТОВ «Морепродукт», а також багатьох інших місць, то з матеріалів справи вбачається, підрозділом служби морської безпеки направлялись службові записки на ім'я головного інженера щодо проведення ремонтних робіт огорожі периметру порту (а.с.190- 199 т. 1).

У грудні 2015 року інженерною службою було розроблено робочий проект «капітальний ремонт огорожі порту», на 2016 рік було заплановано проведення таких робіт ( а.с.203-219).

Зовнішня огорожа порту закріплена за підрозділом «Інженерна служба», а тому відповідальність за підготовку техдокументації та за виконання робіт не може бути покладена на службу морської безпеки.

Таким чином, виявлені в ході проведення оцінки порушення не можна пов'язувати з невиконанням посадових обов'язків начальником служби морської безпеки.

Згідно витягу з протоколу засідання профкому Первинної профспілкової організації від 31 січня 2017 року, вина ОСОБА_5 у порушеннях, зазначених в наказі №49, відсутня, у зв'язку з чим, профспілковий комітет відмовив в наданні згоди адміністрації морського порту на притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача.

Крім того, перевірка була проведена в проміжок часу з 3 по 26 серпня 2016 року. В момент проведення перевірки позивач знаходився у плановій відпустці, яка тривала з 1 по 24 серпня 2016 року. З 25 серпня по 29 вересня 2016 року позивач знаходився на робочому місці, в тому числі з 27 по 29 вересня у відрядженні.

Таким чином, накладаючи на позивача 23 січня 2017 року дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення виявлені 26 серпня 2016 року, відповідач порушив строки застосування дисциплінарного стягнення, визначені ст. 148 КЗпП України.

За такого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що наказ про притягнення відповідача до дисциплінарного відповідальності винесено як за відсутності підстав для застосування такого стягнення так і з порушенням строку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а тому вірно скасував наказ № 49 від 23 січня 2017 року про оголошення догани ОСОБА_5

Посилання відповідача на те, що строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не сплинув, оскільки порушення було встановлено 20 вересня 2016 року на нараді керівного складу, та саме з цього часу слід рахувати строк притягнення до відповідальності, враховуючи період хвороби позивача, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки днем виявлення порушення слід вважати 26 серпня 2016 року, тобто день складання довідки.

Що стосується звільнення позивача за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, то згідно наказу № 108 від 3 лютого 2017 року підставою для звільнення позивача стало систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Згідно наказу систематичність визначається невиконанням обов'язків, покладених на позивача правилами внутрішнього розпорядку, за що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності вищезазначеним наказом № 49, а також висновком про порушення ним вимог п. 1 ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» , та допущеними порушеннями в частині відповідальності за стан технічного захисту інформації в адміністрації порту.

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що оскільки скасовано наказ про оголошення позивачу догани, то відсутні підстави вважати законним та обґрунтованим звільнення позивача за систематичне порушення трудових обов'язків.

До того ж, відповідальність за порушення п. 1 ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» поширюється на суб'єктів, визначених ч. 1 т. 3 Закону, до яких посада позивача не відноситься.

За обставин, описаних у зверненні начальника відділу прикордонної служби «Миколаїв», ОСОБА_5 керувався ст. 10 Закону України «Про морські порти України», яка вказує, що контроль за встановленим режимом перебування і переміщення в межах морського порту здійснюють служба морської безпеки порту спільно з органом охорони державного кордону.

Загальний контроль за дотриманням режиму перебування і переміщення в морському порту здійснює Адміністрація морських портів України. Порушення режиму перебування громадянина в порту, відповідальність за що передбачена ст. 202 КУпАП, вказує в першу чергу на порушення допущене підрозділом, який забезпечує пропускний режим.

Володіючи інформацією про те, що погодження відділу прикордонної служби на перебування у зоні прикордонного контролю громадянин ОСОБА_8 отримав на 2017 рік разом з іншими працівниками компанії «Нікмет-Термінал» і на підставі цього ж погодження адміністрацією Миколаївського морського порту ОСОБА_8 видано постійну перепустку, позивач повідомив начальника відділу прикордонної служби «Миколаїв» про відсутність порушень з боку служби морської безпеки порту та відповідно про відсутність події адміністративного правопорушення щодо порушення режиму перебування вказаного громадянина у порту.

Порушення вказане у наказі № 108 в частині відповідальності позивача за стан технічного захисту інформації теж не відповідає дійсності. Заходи щодо організації захисту інформації в автоматизованих системах не здійснювалися тому, що у Миколаївській філії відсутні категорійовані робочі місця з автоматизованим засобом обробки інформації. відсутні підстави вважати законним наступне звільнення позивача за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов'язків.

Крім того, у наданні згоди на звільнення позивача було відмовлено і профкомом Первинної профспілкової організації листом від 22 лютого 2017 року, і вищим виборним органом профспілки постановою Президії Центральної Ради профспілки робітників морського транспорту від 24 лютого 2017 року, з яких вбачається, що у порушеннях, зазначених в наказі №108, вина ОСОБА_5 відсутня.

За таких обставин, основний висновок суду першої інстанції про те, що оскаржені накази про оголошення догани та про звільнення за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України є незаконним та підлягають скасуванню є вірним.

Таким чином, суд вірно поновив позивача на роботі та стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Також, суд дійшов вірного висновку про те, що порушення трудових прав позивача призвело до моральних страждань позивача, що на підставі ст.237-1 КЗпП України є підставою для відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру компенсації моральної шкоди, суд врахував тривалість і обсяг моральних страждань позивача як значні та суттєві, які вплинули на його життєдіяльність, а тому вірно вважав, що достатньою сумою відшкодування моральної шкоди позивачу буде 5 000 грн.

За таких обставин, доводи відповідача про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про стягнення одноразової винагороди за результатами роботи за 2016 рік, суд першої інстанції виходив з того, що підставами для її виплати є певні результати роботи та рішення роботодавця про виплату, а не факт скасування дисциплінарного стягнення, а тому відмовив позивачу у задоволенні цих вимог.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Так, Положення про одноразову винагороду, яка надається працівникам адміністрації Миколаївського морського порту за підсумками роботи за рік є складовою частиною Колективного договору на 2013-2018 роки, укладеного між уповноваженим органом власника ДП «АМПУ» та трудовим колективом в особі спільного представницького органу, утвореного профспілковими організаціями відповідно до чинного законодавства Генеральної та Галузевої угод, затвердженого конференцією трудового колективу від 23 липня 2013 року.

Відповідно до вказаного Положення винагорода за підсумками роботи за рік є складовою частиною діючої системи преміювання на підприємстві і вводиться для підвищення зацікавленості працівників як у результатах своєї праці, так і в загальних підсумках роботи адміністрації Миколаївського морського порту , для зміцнення трудової дисципліни і закріплення кваліфікованих кадрів.

Згідно п. 3 Положення винагорода за підсумками роботи за рік виплачується за умови виконання планового обсягу чистого прибутку за рік і виплачується працівникам, що перебувають у штаті адміністрації Миколаївського морського порту, тобто незалежно від результатів роботи, досягнень та інше.

26 січня 2017 року адміністрацією Миколаївського морського порту було видано наказ № 65 «Про виплату одноразової винагороди за підсумками роботи за рік». Пунктом 7 зазначеного наказу ОСОБА_5 було повністю позбавлено одноразової винагороди за неналежне виконання посадових обов'язків, що встановлено наказом № 49 від 23 січня 2017 року.

Враховуючи, що наказ № 49 від 23 січня 2017 року визнано незаконним, у зв'язку з відсутністю підстав для застосування дисциплінарного стягнення та порядку його накладення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення одноразової винагороди за підсумками роботи за 2016 рік.

За такого, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_5 в цій частині.

Згідно службової записки, одноразова винагорода за підсумками роботи за 2016 рік ОСОБА_5 нарахована у розмірі 33 657 грн. 56 коп.

Таким чином, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 704 грн. судових витрат, понесених останнім на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а

Апеляційну скаргу державного підприємства «Адміністрація морських портів України» відхилити, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 1 червня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення одноразової винагороди за підсумками роботи за 2016 рік скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення .

Стягнути з державного підприємства «Адміністраціх морських портів України на користь ОСОБА_5 33 657 грн. 56 коп. одноразової винагороди за підсумками роботи за 2016 рік та 704 грн. судового збору.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.О. Шаманська

Судді О.О. Данилова

В.В. Коломієць