УХВАЛА

іменем україни

5 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Хопти С.Ф.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження за касаційною скаргою Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 23 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, посилаючись на те, що 24 травня 2016 року головним державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - Личаківський ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області) Сидієм О.В. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 51209761 з виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 лютого 2013 року щодо участі батька у вихованні дитини на підставі графіку згідно з витягом з протоколу № 17 засідання комісії з питань захисту прав дитини Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 13 вересня 2012 року, а саме: щотижнево з 18 год. 00 хв. п'ятниці до 21 год. 00 хв. суботи за місцем проживання батька АДРЕСА_2); щотижнево з 18 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. середи спільна прогулянка з батьком; 15 днів у зимовий та 15 днів у літній період спільного відпочинку з батьком і зобов'язання ОСОБА_6 усунути перешкоди ОСОБА_4 у спілкуванні з дитиною - дочкою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказував, що державний виконавець жодного разу не провів виконавчі дії за місцем проживання батька.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просив визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Сидія О.В. про відмову у відкритті виконавчого провадження № 51209761 від 24 травня 2016 року та зобов'язати головного державного виконавця Личаківський ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Сидія О.В. вчинити дії для виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 лютого 2013 року за місцем виконання даного судового рішення за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16 листопада 2016 року, скаргу ОСОБА_8 задоволено.

Визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця Личаківський ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області про відмову у відкритті виконавчого провадження від 24 травня 2016 року.

У касаційній скарзі Личаківський ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги ОСОБА_8 відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи скаргу стягувача, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що державним виконавцем не було вчинено всіх необхідних заходів щодо своєчасного і повного виконання рішення, у якому порушуються права дитини, щодо вимоги заявника про зобов'язання головного державного виконавця Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області вчинити дії для виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 лютого 2013 року за місцем виконання даного судового рішення за адресою: АДРЕСА_1 Зазначив про те, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки виконавчі дії у цій частині не оскаржувались, дана вимога виходить за межі судового розгляду, своєчасність виконання рішення суду не потребує додаткового зобов'язання такого виконання іншим судовим рішенням.

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки такий не ґрунтується на матеріалах справи, нормах матеріального та процесуального права.

Судом установлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20 лютого 2013 року зобов'язано ОСОБА_6 усунути перешкоди ОСОБА_9 у спілкуванні з дитиною - дочкою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначено його участь у вихованні дитини на підставі графіку згідно з витягом з протоколу № 17 засідання комісії з питань захисту прав дитини Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 13 вересня 2012 року, а саме: щотижнево з 18 год. 00 хв. п'ятниці до 21 год. 00 хв. суботи за місцем проживання батька (квартира АДРЕСА_1); щотижнево з 18 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. середи спільна прогулянка з батьком; 15 днів у зимовий та 15 днів у літній періоди спільного відпочинку з батьком. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 107 грн 30 коп. сплаченого судового збору.

Згідно з заявою ОСОБА_9 від 18 серпня 2014 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого 5 серпня 2014 року Залізничним районним судом м. Львова, на підставі вказаного рішення суду 29 серпня 2014 року головним державним виконавцем Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Сидій О.В. було відкрито виконавче провадження № 44540760.

8 вересня 2014 року ОСОБА_6 оголошено зміст виконавчого документу та роз'яснено положення ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», про що складено відповідний акт.

12 вересня 2014 року при проведенні виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що боржник жодних перешкод стягувачу у спілкуванні з дитиною не чинить. За результатами складено акт державного виконавця від 12 вересня 2014 року.

24 вересня 2014 року при проведенні виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що боржниця жодних перешкод стягувачу у спілкуванні з дитиною не чинить, однак дитина відмовилась від спілкування з ОСОБА_4 За результатами складено акт державного виконавця від 24 вересня 2014 року за участю представника відділу у справах дітей Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради.

14 жовтня 2014 року державним виконавцем, в порядку вимог п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року, скаргу ОСОБА_4 на постанову головного державного виконавця Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області СидіяО.В. від 14 жовтня 2014 року про закінчення виконавчого провадження залишено без розгляду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 серпня 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 22 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року відмовлено.

ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про роз'яснення рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 лютого 2013 року.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13 січня 2015 року роз'яснено рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 лютого 2013 року наступним чином: зобов'язуючи ОСОБА_6 усунути перешкоди ОСОБА_9 у спілкуванні з дитиною - дочкою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, судом визначено, що під поняттям усунути слід розуміти обов'язок ОСОБА_6 передавати дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, батькові ОСОБА_9 згідно з встановленим рішенням суду графіком, під поняттям перешкоди слід розуміти психологічні, психічні, фізичні чи будь-які інші обставини, дії чи факти, які перешкоджають ОСОБА_9 брати участь у вихованні дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно з встановленим рішенням суду графіком та місцем виконання рішення суду в частині участі ОСОБА_9 у вихованні дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, щотижнево з 18 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. суботи за місцем проживання батька (квартира АДРЕСА_1) та місцем виконання рішення суду в частині участі ОСОБА_9 у вихованні дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, щотижнево з 18 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. суботи за місцем проживання батька є квартира АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 звернувся до суду із заявами про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання та про видачу дублікату виконавчого листа.

Ухвалами Залізничного районного суду м. Львова від 9 грудня 2015 року ОСОБА_4 поновлено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, а від 19 лютого 2016 року видано дублікат виконавчого листа.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13 січня 2015 року роз'яснено рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 лютого 2013 року наступним чином: зобов'язуючи ОСОБА_6 усунути перешкоди ОСОБА_9 у спілкуванні з дитиною - дочкою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, судом визначено, що під поняттям усунути слід розуміти обов'язок ОСОБА_6 передавати дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, батькові ОСОБА_9 згідно з встановленим рішенням суду графіком, під поняттям перешкоди слід розуміти психологічні, психічні, фізичні чи будь-які інші обставини, дії чи факти, які перешкоджають ОСОБА_9 брати участь у вихованні дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно з встановленим рішенням суду графіком та місцем виконання рішення суду в частині участі ОСОБА_9 у вихованні дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, щотижнево з 18 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. суботи за місцем проживання батька (квартира АДРЕСА_1) та місцем виконання рішення суду в частині участі ОСОБА_9 у вихованні дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, щотижнево з 18 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. суботи за місцем проживання батька є квартира АДРЕСА_1.

Постановою головного державного виконавця Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Сидія О.В. відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Залізничним районним судом м. Львова 6 березня 2014 року.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 14 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), як провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішень, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Наслідки, які настають після закінчення виконавчого провадження, визначені ст. 38 Закону України, якою передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження згідно із ст. 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із ст. 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із ст. 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 40 Закону України виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві за його письмовою заявою.

Стягувач не позбавлений права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання в межах строків, встановлених ст. 21 цього Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачеві лише з підстав, передбачених п.п. 2-6 ч. 1 ст. 40 Закону України (ч. 5 ст. 40)

Випадок, коли завершене виконавче провадження може бути розпочате знову, передбачений ст. 41 цього Закону, відповідно до якої, якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачеві визнана судом незаконною чи скасована начальником або керівником вищестоящого органу державної виконавчої служби, начальником відповідного органу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню у 3-денний строк з дня отримання ухвали суду, постанови начальника або керівника вищестоящого органу державної виконавчої служби, начальника відповідного органу державної виконавчої служби.

Слід зазначити, що і ст. 50 Закону України також передбачає, що завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Проте суди, усупереч вищезазначеним норм матеріального права, не дослідили та не дали належної оцінки тому, що виконавче провадження з виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 лютого 2013 року було закінчено у зв'язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»), а згідно з вимогами ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, а тому дійшли передчасного висновку про задоволення скарги ОСОБА_9

За таких обставин, оскільки судами фактично не встановлено обставин справи, не надано оцінки доказам та неправильно застосовано норми матеріального права, судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області задовольнити частково.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 23 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 листопада 2016 року скасувати, праву передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хопта

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П.Штелик