Справа № 536/1190/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року

Суддя Кременчуцького районного суду Полтавської області Степаненко Ю.І., розглянувши в місті Кременчуці заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 06 липня 2017 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів.

25 липня 2017 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони бухгалтерії ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснювати відрахування аліментів по рішенню Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 січня 2016 року до вирішення спору по суті.

Обґрунтовує заяву тим, що він подав до Кременчуцького районного суду Полтавської області позов про звільнення його від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вже більше ніж півроку дочка проживає з ним за адресою: місто Кременчук, вулиця Першотравнева, 5/66, Полтавської області та перебуває на його утриманні, хоч аліменти на користь відповідачки продовжують перераховуватися бухгалтерією ПАТ КБ «ПриватБанк», де він працює. Ці кошти відповідачка витрачає на власні потреби.

Його дочка має окрему банківську картку, на яку їй перераховуються аліменти. Ця картка «прив'язана» до банківської картки її матері, яка має можливість через систему «Приват24» розпоряджатися цими коштами.

05 липня 2017 року на телефон дочки надійшло СМС - повідомлення про те, що ОСОБА_2 самовільно, без погодження з дитиною витратила на власний розсуд 1 500 гривень, що свідчить про нецільове використання грошових коштів дитини.

Вважає, що відповідно до статті 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Тому просив заяву задовольнити та вжити заходи забезпечення позову.

Заява підлягає поверненню заявнику ОСОБА_1 без розгляду, оскільки вона подана без додержання вимог, встановлених законом.

Згідно ч.1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до розяснень пунктів 1,3,4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній за винятком випадку, передбаченого ч. 4 статті 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів ще не відкрите, судом виконуються вимоги ч.3 статті 122 ЦПК України (здійснено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, відповідь на який суду на даний час не надано), а тому на даній стадії процесу забезпечення позову неможливе.

Відповідно до ч.3 статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову ( ч.2 статті 151 ЦПК України).

Заявником ОСОБА_1 не зазначені докази про наявність відкритого виконавчого провадження та перебування виконавчого листа про стягнення з нього аліментів в бухгалтерії ПАТ КБ «ПриватБанк», що дійсно він там працює, що неповнолітня дитина проживає разом з ним та що стягувач ОСОБА_2 витратила кошти (аліменти) в сумі 1500 гривень не за цільовим призначенням.

Відсутня інформація, що заявник звертався відповідно до статті 186 Сімейного кодексу України до органу опіки та піклування щодо перевірки цільового витрачання аліментів стягувачем і що такий факт підтверджено.

Крім цього, заявником ОСОБА_1 не вказані обставини, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності з ч.8 статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Керуючись статтями 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Повернути заяву про забезпечення позову заявнику ОСОБА_1 без розгляду.

Копію даної ухвали суду направити заявнику.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд. Якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю. І. Степаненко