АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 543/782/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1529/17Головуючий у 1-й інстанції Смілянський Є. А. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
У Х В А Л А

12 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів : Обідіної О.І., Панченка О.О.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 25 квітня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання боргової розписки недійсною,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості посилаючись на те, що ОСОБА_2 09 квітня 2015 року отримав від нього в борг кошти в сумі 387000 грн. про що складено розписку. Відповідно до умов даної розписки строк повернення позики встановлено 17 квітня 2015 року. Станом на 30 червня 2016 року позику не повернуто. Таким чином, сума боргу станом на 30 червня 2016 року складає 513718, 35 грн. з яких 387000 грн. сума боргу, 13804, 76 грн. 3 % річних, 112913, 59 грн. проценти.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти в сумі 340000 грн.

08 грудня 2016 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_3 про визнання боргової розписки недійсною обґрунтовуючи йоготим, що він в дійсності грошових коштів у ОСОБА_3 не брав. Написання розписки пов'язане з його трудовою діяльністю в ТОВ «Лідер ТМ» м. Києва, директором якого є ОСОБА_4 Розписка була написана ним під примусом та під приводом нібито існуючої заборгованості по його роботі в ТОВ « Лідер ТМ» якої в дійсності не було, отже під впливом помилки та обману. В дійсності він ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_4 кошти не винен, договір позики не може вважатися укладеним.

Просив визнати розписку від 09 квітня 2015 року про отримання в борг від ОСОБА_3 коштів в розмірі 340000 грн. недійсною.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 25 квітня 2017 рокупозов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, борг в розмірі 340000 грн. та витрати на сплату судового збору в розмірі 3400 грн., а всього стягнути 343 400 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання боргової розписки недійсною, а договір позики таким, що не укладався, відмовлено.

ОСОБА_2 не погодившись з вказаним рішенням, оскаржив його в апеляційному порядку.

Просив рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 25 квітня 2017 рокускасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 та задовольнити його вимоги по зустрічному позову, посилаючись на те, що суд виніс рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, принципу справедливості та законності.

При розгляді справи у суді апеляційної інстанції представником ОСОБА_2 було заявлено клопотання про призначенні судової-фоноскопічної експертизи.

Колегія суддів заслухавши ОСОБА_2 та його представника, які просять призначати вказану експертизу, приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає .

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 131 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

За правилами ч. 2 ст. 131 ЦПК України докази, подані з порушенням вимог, встановлених ч. 1 ст. 131 ЦПК України, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмолено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

У п. 14 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12, Верховним Судом України викладена правова позиція, відповідно до якої, за змістом п. 6 ч. 3 ст. 295, ч. 2 ст. 303 та п.1 ч. 1 ст. 309 ЦПК апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об'єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з'явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Колегіє суддів встановлено, що при розгляді справи у суді першої інстанції позивач ОСОБА_2 та його представник у строки визначені нормами ЦПК України клопотання про призначення експертизи не заявляли, а можливе бажання призначити експертизу не може вважитися поважною причиною пропуску строку подання доказів чи заявлення клопотання про призначення експертизи.

Окрім того, надана суду першої інстанції аудіо запис (на диску) невідомого походження, а тому суд першої інстанції, оцінюючи докази у їх сукупності, обґрунтовано не взяв його до уваги.

За вказаних обставин, підстави для задоволення клопотання про призначення експертизи відсутності.

На підставі викладеного, керуючись, ч.2 ст. 303, ст. 315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

У задоволенні клопотання про призначення експертизи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: О.І. Обідіна

О.О. Панченко