Справа № 559/2449/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі головуючої судді Кічатої О.Ю.,

секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у жовтні 2005 року він та відповідачка вирішили проживати разом як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу, разом з її неповнолітньою (на той час) дитиною від першого шлюбу. Їхні стосунки мали постійній характер, вони вели спільне господарство і вирішили разом народити дитину. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син - ОСОБА_4. Починаючи із жовтня 2005 року до листопаду 2010 року вони із відповідачкою не реєстрували своїх відносин у органах РАЦС. Однак, з часом, відповідачку не влаштовувала відсутність реєстрації їхніх відносин, вона постійно вчиняла сварки на цьому ґрунті, тому, за наполяганням дружини, з метою збереження сім'ї, він погодився зареєструвати їхні стосунки як шлюб. 30 грудня 2010 року він уклав шлюб із відповідачкою, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за №1894. ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилась друга спільна дитина - ОСОБА_5. Одруження із відповідачкою виявилось невдалим. Вона постійно виявляє до нього неповагу, вчиняє сварки в присутності дітей та сторонніх людей, обмовляє його перед друзями та знайомими, що принижує його честь та гідність. Неодноразові прохання звернутися за допомогою до сімейного психолога ігноруються. У них різні характери та погляди на життя, між ними відсутнє почуття любові, без чого неможлива сім'я. Неврівноваженість та вибуховий характер дружини унеможливлюють спільне проживання як подружжя. Від постійних суперечок і скандалів погіршилося його самопочуття, він перебуває в стані постійного стресу. У нього порушився сон і погіршилася працездатність, постійно піднімається артеріальний тиск. Складні відносини можуть позначитись на психічному здоров'ї дітей. Відповідачка створила умови, за яких подальше існування шлюбу стало неможливим. Між ними відсутні складові сім'ї, наявність взаємних прав та обов'язків подружжя. Примирення з відповідачкою неможливе. Вважає, що подальше існування шлюбу є недоцільним. На даний час діти та дружина проживають разом з ним. Матеріальних претензій до відповідачки не має. Від матеріального утримання своїх дітей не відмовляється. Просить шлюб розірвати. Уточнив, що визначення місця проживання з ним неповнолітніх дітей, - змінив, просить після розірвання шлюбу залишити дітей проживати з матір»ю ОСОБА_3 Судові витрати з відповідачки просить не стягувати.

Відповідачка в судове засідання 20.07.2017 не з'явилась, згідно повідомлення її представника - захворіла і перебуває з дітьми. Проте до суду надійшли письмові заперечення, згідно яких позовних вимог ОСОБА_2 не визнає, вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, а факти, зазначені у позові, не відповідають дійсності. На розірвання шлюбу не згідна, вважає, що їх сім»я із ОСОБА_2 не припинила свого існування, примирення і збереження сім»ї ще можливе, а мотиви для розірвання шлюбу відсутні. Ніякої згоди на припинення шлюбних відносин вона не дає. Не бажає руйнувати і сім»ю і вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не суперечить їх інтересам та інтересам дітей. Позивач не надав жодних доказів, що свідчать про наявність підстав для розірвання шлюбу, чим не виконав вимоги ст. 60 ЦПК України. Мотиви позивача про причини розірвання шлюбу є надуманими і носять не правдивий характер. Навпаки, його твердження про неврівноважений характер спростовуються доданими копіями сертифікату наркологічного і психіатричного її медоглядів. Сам позивач підтверджує в позові, що проживають однією сім»єю в одному житлі і продовжують підтримувати сімейні стосунки. В підтвердження надає копії листів позивача до неї, які свідчать про їх добрі та люб'язні сімейні стосунки. Тому просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю (а.с. 79-80).

Позивач у судовому засіданні категорично наполягав на розірванні шлюбу. Пояснив, що хоч вони і проживають із відповідачкою в одній квартирі, проте він 2,5 роки спить в окремій кімнаті, в зв'язку з тим, що ця квартира належить йому і іншої в нього просто немає, він змушений проживати із відповідачкою на одній житловій площі. Також зауважує, що відповідачка періодично працює за кордоном, а діти залишаються тут, тому це навіть добре, що проживають разом. Заперечення, надані суду, не відповідають дійсності. Виносити сміття із сім»ї позивач не бажає, але наполягає на розлученні, оскільки дружину не кохає, вони не можуть знайти спільної мови, зберегти шлюб неможливо, фактичні шлюбні відносини припинено. Щодо особистих листів, наданих відповідачкою до заперечень, то пояснює, що дійсно їх писав років 8-9 тому, відповідачка знаходилась за кордоном - працювала там вахтовим методом, 1,5-2 місяці там і місяць тут, тоді вирували емоції. Але з того часу відношення до дружини змінилось. Просить не оголошувати їх вголос, але вважає за можливе дослідити дату їх написання і послатись на це у рішенні. Спору щодо місця проживання дітей немає. Просить визначити їх місце проживання з матір»ю.

Представник відповідачки просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Шлюб розривати його довірителька не бажає. Спору про місце проживання дітей не має, погоджується, що вони повинні проживати з нею. Підтримує надані заперечення і звертає увагу суду, що доказів того, що є підстави розірвати шлюб, позивачем не надано. Позивача висловлювання голослівні, він хоче розірвати шлюб, але їм і надалі проживати разом у квартирі, частина якої належить сину ОСОБА_6. Вважає, що особисті листи, зі слів довірительки, написані 2-3 роки тому, і факт спільного проживання в одній квартирі навпаки вказують на те, що шлюб існує не лише формально. Йому надано дозвіл відповідачки на оголошення персональної інформації з листів і медоглядів, які підтверджують її наркологічне і психічне здоров»я, надані до заперечень.

Дослідивши докази, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 грудня 2010 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1894, про що свідчить свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1

Мають спільних дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4, 5).

Згідно довідки №8 від 11.01.2017 позивач працює на посаді оцінювача у ПП «Експерт-Рівне-Консалт» (а.с. 21), його дохід за 2016 рік складає 25852,73 грн. (а.с. 22).

Згідно витягу про державну реєстрацію прав серії НОМЕР_2 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3, співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у рівних частках (а.с. 23-24).

Згідно сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 10ААД №684456 та медичної довідки про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричного оглядів серії 10ААД №864946 від 05.11.2015, які діють до 05.11.2017, - ОСОБА_3 протипоказань до виконання обов'язків керування автотранспортом немає (а.. 81).

Особисті листи датовані липнем місяцем 2012 року (а.с. 82-84).

21.02.2017 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області винесено заочне рішення про розірвання шлюбу між подружжям ОСОБА_3 (а.с. 42). За заявою відповідачки від 07.03.2017 заочне рішення ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29.03.2017 скасоване, а справа призначена до розгляду в загальному порядку (а.с. 57).

06.04.2017 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області подружжю ОСОБА_3 надано двохмісячний строк на примирення (а.с. 67), після спливу якого позивач настоює на розірванні шлюбу, а відповідач заперечує проти цього.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_2 звертався до ОСОБА_3 із позовом про розірвання шлюбу до Рівненського міського суду Рівненської області, проте ухвалою від 04.02.2016 позовну заяву з додатками повернено позивачу для звернення до Дубенського міськрайонного суду за підсудністю, оскільки відповідачка зареєстрована у м. Дубно (а.с. 60).

Відповідно до ч.1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрованому у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Також СК України містить статтю 24 під назвою «Добровільність шлюбу», частина перша якої визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Стаття 111 СК України передбачає, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Суд звертає увагу відповідачки на те, що шлюб - це саме добровільний союз, а проти волі особи, будь-то чоловік чи жінка, - в шлюбі перебувати неможливо, більше того - примушування до шлюбу прямо заборонено чинним законодавством. Звичайно, суд має вживати заходи для збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У випадку із подружжям Зіберів судом було винесене заочне рішення, яке скасовано саме завдяки тому, що відповідачка звернулась до суду із відповідною заявою і переконала суд у судовому засідання, що є шанс зберегти сім»ю. Також судом вживались заходи з ціллю збереження сім»ї, зокрема надавався 2-місячний строк на примирення. Але після спливу даного строку позивач наполягає на розірванні шлюбу. Очевидно, що примирення не відбулось.

В судовому засіданні 03.07.2017 відповідчака заявила, що на розірвання шлюбу не згідна і не може захистити свої права, бо позовної заяви з додатками не отримувала і з матеріалами справи не ознайомлена. Звичайно, суд оцінює таку позицію лише критично, адже відповідачка однозначно була обізнана про справу і усі підстави, оскільки зверталась до суду із заявою про перегляд заочного рішення, приймала участь у судовому засіданні 29.03.2017, за результатами якого скасовано заочне рішення. Крім того, в тексті рішення суду повністю викладено зміст позовної заяви, а додатки складались з квитанції про сплату судового збору, свідоцтва про шлюб, копій свідоцтв про народження дітей, копій паспортів і ідентифікаційних номерів сторін, про існування і зміст яких не може бути невідомо відповідачці, адже вони стосуються безпосередньо її особи. Також саме за заявою відповідачки від 06.04.2017 сторонам надано строк для примирення. Тому твердження про необізнаність відповідачки у справі є безпідставними. Але, враховуючи, що саме 03.07.2017 відповідачка уклала угоду про надання правової допомоги із адвокатом, з метою беззаперечного дотримання її прав, суд задоволив клопотання та оголосив перерву в розгляді справи, надавши копії усіх документів стороні відповідачки, а також дав можливість ознайомитись з матеріалами справи її представнику.

В судовому засіданні 20.07.2017 суд декілька разів з'ясовував у позивача щодо можливості зберегти сім»ю, але позивач категорично настоює на розірванні шлюбу.

Представник відповідача вважає, що доказів того, що є підстави для розірвання шлюбу суду не надано. Проте суд не може з цим погодитись. Адже позивач з початку 2016 року намагається розлучитись з відповідачкою. Для чого звертався в Рівненський міський суд, потім у Дубенський міськрайонний суд. В кожному засіданні і в кожній заяві він категорично наполягає на розірванні шлюбу. При цьому навіть змінив позовні вимоги, щоб не було спору про місце проживання дітей, але все таки розлучення відбулось. Згідний оплатити усі витрати. Також він заперечував проти скасування заочного рішення про їх розлучення, заперечував проти надання терміну на примирення. Тому суд переконався у небажанні позивача зберегти шлюб. Відсутність доброї волі позивача на перебування у шлюбі суду доведена. Враховуючи, що в Україні шлюб може бути лише добровільним союзом і інакшого порядку не передбачено, суд приходить до висновку, що позов необхідно задоволити. Щодо покликання відповідачки на факт проживання в одній квартирі, то суд переконаний, що наявність спільної житлової площі не підтверджує існування добровільного союзу люблячих чоловіка і жінки. Особисті листи беззаперечно свідчать про наявність почуттів між сторонами, проте написані вони 5 років тому, а це досить тривалий період, щоб констатувати, що відносини змінились, як мінімум, - відношення чоловіка до дружини, який у судовому засіданні запевнив суд, що почуття кохання з його сторони відсутнє.

Судом встановлено, що позивач вважає збереження шлюбу неможливим і настоює на його розірванні, незважаючи на усі застосовані судом заходи, а відповідачка заперечує, наданий сторонам строк для примирення позитивних результатів не дав. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб має бути розірваний.

Спору про місце проживання дітей немає, так як позивач вважає, що вони повинні проживати з матір'ю, а відповідачка з цим погоджується, тому відповідно до ст.160 СК України після розірвання шлюбу залишити дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5 проживати разом з матір"ю.

Враховуючи, що позивач просить не стягувати на його користь з відповідачки витрати, а бажає їх залишити за собою, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 57, 60, 88, 212, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 21, 24, 110, 111, 112, 113, 160 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 30 грудня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1894, - розірвати.

Дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, - залишити проживати із матір»ю.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд з моменту його проголошення (отримання копії стороною, яка не була присутня під час його проголошення).

Суддя: