Справа № 127/240/17-ц
Провадження № 2-п/127/93/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2017 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Тонкопій Ю.І.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.04.2017 року у справі №127/240/17-ц,

ВСТАНОВИВ:

13.04.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалено заочне рішення по справі № 127/240/17-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_2, яким позов задоволено та зобовязано відповідачів усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власністю-квартирою №75 в будинку №10 по проспекту Космонавтів у місті Вінниці шляхом вселення ОСОБА_1 до цієї квартири.

29.05.2017 року відповідач у справі ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд зазначеного заочного рішення, яку мотивувала тим, що вона, отримавши повістку про виклик в судове засідання, призначене на 14.03.2017 року з метою захисту своїх прав та інтересів вирішила звернутися за правовою допомогою, у звязку з чим подала до суду заяву про відкладення розгляду справи. В судовому рішенні зазначено, що відповідачі повідомлені належним чином про час, день та місце розгляду справи. За твердженням заявника, повістку про виклик до суду вона не отримувала, про судове засідання попереджена не була. Заявник посилається на ту обставину, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23.03.2017 року ОСОБА_2 поновлено строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Вінницької області від 13.11.2013 року, яким встановлено порядок користування спірною квартирою, зупинено виконання рішення апеляційного суду. Заявник вважає, що в разі вселення позивача до спірної квартири буде порушено принцип недопущення заселення до однієї кімнати осіб різної статті старшими за 9 років, крім подружжя. На підставі викладеного просила заочне рішення скасувати та розглянути справу в загальному порядку.

В судове засідання заявник (відповідач по справі) ОСОБА_2 не зявилася, повідомлялася судом про день, час та місце розгляду її заяви завчасно та належним чином на 09.30. год. 11.07.2017 року, повістку про виклик в судове засідання ОСОБА_2 отримала особисто, про що свідчить її підпис на рекомендованому повідомленні, долученому до матеріалів справи (а.с. 98).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення внесеної на розгляд суду заяви, вказав, що відомості, які наведено у заяві не відповідають дійсності. Підставою для скасування заочного рішення є посилання на докази, які мають істотне для правильного вирішення справи значення, а також поважні причини неприбуття в судове засідання відповідача. Будь якого документального підтвердження існування як першої так і другої підстави відповідачем не доведено, а ухвала суду про скасування заочного рішення не може ґрунтуватись на голослівних, нічим не підтверджених доводах відповідача, про існування будь яких доказів, які будуть підтверджувати його позицію в майбутньому, а не станом на час винесення ухвали про перегляд заочного рішення. Наголосив на тому, що він є співвласником спірної квартири, проте діями відповідачів позбавлений можливості користуватися своєю власністю, а саме проживати в квартирі.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не зявилися, повідомлялись судом про день, час та місце розгляду справи завчасно та належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача ОСОБА_1, вивчивши заяву, прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту вказаної норми випливає, що скасування заочного рішення судом, який виніс рішення, можливе у випадку встановлення одночасно двох обставин: 1) відповідач не з»явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин; 2) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 була присутня в судовому засіданні, призначеному на 10.02.2017 року, розпискою та рекомендованим повідомленням повідомлена про судове засідання, призначене на 14.03.2017 року (а.с.33-34, 41). 13.03.2017 року вона подала до суду заяву про відкладення судового засідання, призначеного на 14.03.2017 року у звязку з погіршенням стану здоровя та необхідністю звернення за правовою допомогою (а.с.59). В судове засідання, призначене на 14.03.2017 року ОСОБА_2 та інші відповідачі не зявилися, розгляд справи відкладено на 13.04.2017 року (а.с.60). Про судове засідання, призначене на 13.04.2017 року, ОСОБА_2 була повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення з особистим підписом ОСОБА_2 про отримання повістки про виклик до суду 17.03.2017 року (а.с.65).

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України судова повістка фізичній особі вручається особисто під розписку, яка з відміткою про дату вручення в той самий день повертається до суду. Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку; у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

При цьому, суд звертає увагу, що судові повістки про виклик на судові засідання по справі, у кожному випадку надсилались за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача та відповідно до вищевказаних положень ст.ст. 74, 76 ЦПК України, відповідач був належним чином повідомленим про дату, час, місце розгляду справи, оскільки отримав судові повістки про виклик до суду.

Заявник, звертаючись з заявою про перегляд заочного рішення та мотивуючи її неналежним повідомленням відповідача, разом з тим не зазначила поважних причин, з яких вона не могла повідомити суд про свою неявку в судове засідання в якому винесено заочне рішення суду, яке на даний час вона просить переглянути.

Крім того, матеріали цивільної справи спростовують твердження заявника, що її належним чином не було повідомлено до дати судових засідань.

Окрім того, заявник не зазначила та не надала жодних доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Посилання заявника на касаційне оскарження нею рішення апеляційного суду Вінницької області від 13.11.2013 року про встановлення порядку користування спірною квартирою не має істотного значення для будь якого іншого вирішення цивільної справи №127/240/17-ц, оскільки зазначені справи предметно різняться. Підставою для скасування заочного рішення є посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти позову позивача.

З системного аналізу терміну «посилання на докази» слідує, що такий доказ чи їх сукупність мають бути певним чином ідентифіковані, мати відношення до предмету доказування, та з їх дослідження в ході розгляду має слідувати інших правовий результат розгляду справи а ніж той, якого було досягнуто під час розгляду справи в порядку ст. ст. 224 226 ЦПК України.

Разом тим, відповідач у своїй заяві про перегляд заочного рішення в розмінні закону не послалася на жодний доказ, який би мав значення для розгляду цивільної справи №127/240/17-ц, що могло би бути оцінено судом в судовому засіданні для констатації факту того, що ці докази підлягали б дослідженню в судовому засіданні під час розгляду справи в загальному порядку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що відповідач була належним чином двічі повідомленою про дату, час, місце розгляду справи, та посилання на докази в заяві про перегляд заочного рішення, які могли би свідчити про інших юридичний результат розгляду справи у разі скасування заочного рішення суду відсутнє, суд приходить до висновку, що заява про скасування заочного рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 230-232 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.04.2017 року у справі №127/240/17-ц - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя :