Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання квартири спільною частковою власністю; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 04 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 13 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про визнання квартири спільною частковою власністю, посилаючись на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони приватизували квартиру АДРЕСА_1. Таким чином, квартира є спільною сумісною власністю подружжя, в якій їх з відповідачем частки рівні.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 перешкоджає їй у користуванні власністю та не визнає належність їй прав на квартиру, ОСОБА_4 просила поділити спірну квартиру, визнавши за нею право власності на кімнату № 2 площею 10,67 кв. м з лоджією та визнавши за відповідачем кімнату № 1 площею 17,50 кв. м. Кухню, два коридори, комору, ванну кімнату і туалет просила залишити у спільному користуванні.

ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності, в якому просив виділити йому 60/100 квартири з урахуванням його прав на додаткову площу на підставі ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; ОСОБА_4 просив виділити 40/100 частки квартири.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 04 січня 2017 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_4 відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 за кожним. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 13 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін в частині задоволення позову ОСОБА_5

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів та задовольнити його позов у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 1990 року по 12 липня 1994 року. На підставі рішення виконавчого комітету Черняхівської селищної ради № 34 від 24 липня 1992 року ОСОБА_5, який є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідом 2 групи, виділено квартиру АДРЕСА_1 на сім'ю у складі 2 чоловік.

Розпорядженням відділу приватизації майна комунальної власності Черняхівської районної державної адміністрації НОМЕР_1 від 28 грудня 1993 року зазначена квартира передана у спільну власність подружжя.

28 грудня 1993 року сторонам видано свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1, відповідно до якого сторони набули право спільної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнати у гуртожитку).

Згідно ч.5 ст.8 цього Закону передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до ст. 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

За правилами ч.1 ст.22, ч.1 ст.28 КпШС України, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.Аналогічні положення містяться й у ч.1 ст. 60, ст.70 СК України.

Правильно встановивши характер спірних правовідносин та норму правозастосування до них, перевіривши обставини справи доказами, які оцінено згідно вимог ст. 212 ЦПК України, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що частки сторін у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 є рівними, оскільки при зверненні до органу приватизації сторони не визначили співвідношення розподілу часток квартири. Відступ від засад рівності часток подружжя на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за обставин дійсності свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 28 грудня 1993 року суперечить вимогам ст. 321 ЦК України щодо непорушності права власності.

Доводи касаційної скарги зводяться до помилкового розуміння норм матеріального права, на законність судових рішень у справі не впливають.

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 04 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 13 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта