Справа № 620/419/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.07.2017 року Зачепилівський районний суд Харківської області
у складі : головуючого судді Яценка Є.І.,
при секретарі Гагаріній С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Зачепилівка Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Харківмолпром Плюс» про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних за період невиконання зобов»язання, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому вказав, що 29.11.2012 року між ним та ТОВ «Харківмолпром Плюс» було укладено договір позики, за яким відповідачу були надані грошові кошти в сумі 21 760 грн. строком до 29.11.2013 року. У зв»язку з неповерненням грошей у вказаний в договорі час позивач звернувся до суду за захистом своїх прав і рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 23.12.2016 року було задоволено його позовні вимоги та стягнуто з відповідача суму неповернутої позики.
Позивач зазначає, що внаслідок невиконання ТОВ «Харківмолпром Плюс» зобов»язання за договором позики йому завдано шкоду у зв»язку із знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, тому просить суд стягнути з відповідача суму інфляційних нарахувань у розмірі 24 565.60 грн., 3% річних у розмірі 2 135,47 грн., а всього 26 701,07 грн.
Позивач в судове засідання не з»явився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, враховуючи процесуальну позицію позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та обставини справи, які регулюються нормами цивільного законодавства.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та обставини справи, які регулюються нормами цивільного законодавства.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.
Судом встановлено, що 29.11.2012 року між позивачем та ТОВ «Харківмолпром Плюс», було укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, за умовами якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 21 760 гривень. Сторони договору домовилися, що позика є безпроцентною. Відповідач має повернути позику до 29.11.2013 року в повному обсязі.
Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 23.12.2016 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з ТОВ «Харківмолпром Плюс» заборгованість за договором позики в розмірі 21 760 грн.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст..ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми.

При цьому, застосування положень частини другої названої статті не передбачає наявність вини боржника, оскільки згідно частини першої цієї ж статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманням відсотків за період прострочення виконання грошового зобовязання.

З огляду на те, що відповідач не виконав зобов'язання по оплаті позики в повному обсязі на користь позивача суми заборгованості, що відповідно призводить до подальшого невиконання рішення суду, суд вважає, що позивач обґрунтовано звернувся з вимогою про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 1 жовтня 2014 року розглянув справу № 6-113 цс 14, предметом якої був спір про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за період невиконання судового рішення про відшкодування майнової та моральної шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого будь-яке зобов»язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов»язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов»язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов»язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оцінивши зібрані у справі докази та відповідно їм обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню та погоджується з розрахунками наданими позивачем.

В силу ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв»язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1600 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-228, 218 ЦПК України, ст.ст.11, 526, 527, 530, 625 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Харківмолпром Плюс» про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних за період невиконання зобов»язання - задовольнити.

Стягнути з ТОВ «Харківмолпром Плюс», , ( 64401, сел.. Зачепилівка, вул.. Соборна (Леніна), 213, Зачепилівського району Харківської області) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, суму інфляційних нарахувань у розмірі 24 565,60 грн. та 3% річних у розмірі 2 135,47 грн., а всього 26 701,07 грн. (двадцять шість тисяч сімсот одна грн.. 07 коп.).

Стягнути з ТОВ «Харківмолпром Плюс» судовий збір на користь держави в розмірі 1600,00 грн., який перерахувати на рахунок УДКСУ у Зачепилівському районі, код отримувача коштів 35579026, банк отримувача ГУДКСУ, МФО 851011, номер рахунку 0216.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання ним його копії.

Головуючий, суддя Є.І. Яценко