справа № 638/3059/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

( заочне)

19 червня 2017 року м. Харків

Дзержинський районний суду м. Харкова в складі головуючого судді Штих Т.В., секретаря Тарасової О.П., розглянувши в цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

встановив:

Позивач звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у звязку із вибуттям відповідача на інше постійне місце проживання.

В обґрунтування позову позивачі зазначили, що з 2004 року Відповідач у вказаній квартирі за адресою м. Харків пр. Перемоги б. 72-б кв. 165 не проживає, участі у витратах не приймає, квартирою не цікавиться. Реєстрація місця проживання відповідача у даній квартирі призводить до нарахування додаткових комунальних платежів.

В судове засідання позивач чи його представник не зявились, про час та дату судового засідання повідомлялись належним чином.

Відповідач чи його представник особисто в судове засідання не зявились, через канцелярію суду надана заяву, ніби то підписану відповідачем, підпис якого посвідчено ніби то адвокатом ОСОБА_3

Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про не обґрунтованість позовних вимог, та необхідності відмовлення їх задоволення, виходячи з наступного.

Суд, виходив з наданих до позову додатків, з яких лише довідка про місце мешкання в оригіналі, всі інші документи в не посвідчених копіях.

Суд ставе під сумнів написання заяви від імені відповідача саме ОСОБА_2, так як вказана заява має характерні згиби, що свідчить про те, що вона надійшла в поштовому конверті, а посвідчення вказаної заяви адвокатом і приписки на вказаній заяві адвокатом ОСОБА_3 проводились в незрозумілий суду спосіб.

Викликає подив той факт, що заява відповідача про визнання позовних вимог, надійшла до канцелярії суду 11.04.2017 року, натомість справа вперше була призначена 15.05.2017 року, а конверти щодо повідомлення відповідача про час та дату розгляду та позовом з додатками повернулися як не отримані, тому дивно в який спосіб відповідач так оперативно дізнався про знаходження позову в суді, його змісту, та визнав позовні вимоги.

Сторона позивача не змогла довести та обґрунтувати позовні вимоги. Текст позову це, здебільшого, переписані норми права, та посилання на свідчення свідків, які начеб то зявляться до суду та нададуть пояснення з цього приводу. Проте жодного клопотання про допит свідків з указанням даних свідків до суду не надійшло.

Натомість, відповідно до ст.6 Житлового кодексу УРСР житлове приміщення надається наймачу та членам його сімї для постійного в ньому проживання, тобто для використання його за цільовим призначенням (задоволення своїх потреб та розпорядження ним у відповідних межах), а тому, якщо житлова площа фактично не використовується у визначених законом цілях або використовується не за призначенням, збереження за відсутньою особою права користування таким житловим приміщенням може не відповідати призначенню цього права.

За ст. 9 Житлового кодексу УРСР житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

За ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

За Правовими позиціями Верховного Суду України щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право) від 26.05.2001 р сама по собі наявність чи відсутність прописки не може бути підставою як для визнання права користування жилим приміщенням, так і для відмови в цьому.

Враховуючи відсутність належних доказів, а ті походження джерел наданих суду доказів незрозуміле, суд відмовляє в задоволенні вказаної позовної заяви.

На підставі ст.ст. 405 ЦК України, ст. 9,156 ЖК України, керуючись ст.ст. 10,57,58,60,88,224-226 ЦПК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги позивачем та письмової заяви про перегляд заочного рішення відповідачем.

Суддя Штих Т.В.