Справа №718/599/17
Провадження №2/718/218/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2017 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі судді Мізюка В.М., секретаря Безушко М.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Кіцманської РДА, про визначення місця проживання дитини разом з матір'ю та стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачки про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою від якого в них народилася донька ОСОБА_4. Вказує, що з травня 2015 року відповідачка почала працювати в агрофірмі «Оршівська» та з того часу дозволяла собі непристойну поведінку, неодноразово поверталася додому опівночі в стані алкогольного сп'яніння та на зауваження не реагувала. Згодом він дізнався про подружню зраду дружини і з 02.08.2016 року вони перестали проживати разом. З того часу донька проживає виключно з ним, дитина оточена увагою та забезпечена всім необхідним. Матір дитини не відвідувала її до грудня 2016 року та участі в вихованні дитини не приймала. Таким чином, оскільки відповідачка добровільно допомогу на утримання дитини не надає, просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини всіх видів її заробітку.

Позивач та його представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі з підстав наведених в позові.

Відповідачка та її представник позов не визнали, оскільки вважають що дитина повинна проживати з матір'ю, а тому стягнення аліментів є недоречним.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Згідно довідки виконавчого комітету Оршовецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області №274 від 16.02.2017 року, малолітня ОСОБА_4, 2012 року народження, зареєстрована та проживає в господарстві батька ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 (а.с. 8).

В акті обстеження матеріально-побутових умов від 14.02.2017 року комісією встановлено, що ОСОБА_4, 2012 року народження, проживає з народження у будинку з батьком ОСОБА_1, усім необхідним забезпечена (засоби гігієни, ліжечко, одяг, іграшки та інше) відвідує Оршовецький ДНЗ. Мама дитини з 02.08.2016 року в сім'ї не проживає, відвідувала дитину лише на вихідні (а.с. 9).

Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне).

Статтею 180 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом.

Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідачка спроможна та зобов'язана надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, яка перебуває на вихованні та утриманні батька. При цьому, з врахуванням вищенаведених обставин, розмір стягуваних аліментів заявлений позивачем, суд вважає розумним, справедливим та співмірним, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом з матір'ю та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що колишній чоловік самочинно змінив місце проживання доньки чим фактично відібрав у неї дитину. Зазначає, що на даний час вона має своє окреме житло, може повністю забезпечити дитині належний розвиток, а тому просила визначити місце проживання дитини біля неї та стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини його заробітку.

Позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, зазначаючи, що на даний час створені всі необхідні умови для проживання дитини, є наймана квартира та планується подати дитину до якогось дитячого садка.

Відповідач та його представник в задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі, оскільки дитина з дня народження проживала в будинку батька та повинна і надалі там проживати. Крім того вказали, що ОСОБА_2 тривалий час не виявляла інтересу до дитини, однак на даний час стала на шлях виправлення, а тому він не заперечує щодо вільних зустрічей матері з дитиною.

Представник служби у справах захисту дітей Кіцманської РДА підтримав позов вказуючи що дитина повинна проживати з матір'ю.

Суд, заслухавши сторони та дослідивши матеріали, справи дійшов наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_4, 2012 року народження, числиться в чисельному складі вихованців ДНЗ та відвідує Оршовецький ДНЗ з 2014 року. Приводить та забирає дитину батько, мати відвідує дитину лише на свята та розваги, що проводяться в садочку. Дана обставина підтверджується довідкою Оршовецького ДНЗ №5 від 10.03.2017 року (а.с. 29).

З акту обстеження матеріально-побутових умов від 18.05.2017 року комісією встановлено, що ОСОБА_4, 2012 року народження, зареєстрована та проживає з батьком ОСОБА_1. Умови проживання дитини задовільні, дитина забезпечена одягом, взуттям, продуктами харчування, засобами гігієни, іграшками. В користуванні дитини є окрема кімната в житловому будинку. З пояснень сусідів мати дитину не відвідувала до грудня 2016 року. Мама з дитиною не проживає з серпня 2016 року та зі слів батька матеріально не допомогає.

Довідкою Оршовецького ДНЗ №16 від 17.05.2017 року встановлено, що вихованка Оршовецького ДНЗ ОСОБА_4, 2012 року народження, регулярно відвідує садок. Дитину завжди приводить і забирає її батько ОСОБА_1. Дівчинка завжди доглянута, охайна і дошкільний заклад відвідує тільки здоровою. Під час невимушеної бесіди проведеною завідувачем ДНЗ із дитиною на предмет її ставлення до батьків, прихильності до одного із них, бажання із кимось проживати, допомогати йому, ОСОБА_4 завжди надає перевагу своєму батькові.

Зокрема факт належного догляду батька ОСОБА_1 за своєю малолітньою донькою ОСОБА_4 підтверджується показами:

ОСОБА_5, працюючого в Оршовецькому ДНЗ, який суду показав, що наскільки йому відомо дитина проживає батьком, який постійно водить її та забирає з садка. Дитина доглянута та охайна. Декілька разів дитину забирала з садка матір, на що батько не заперечував;

ОСОБА_6 яка суду надала аналогічні покази.

Висновком органу опіки та піклування Кіцманської РДА №01-15/7-357 від 10.07.2017 року було визнано за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сім'ї матері ОСОБА_2, оскільки малолітня дитина не повинна бути розлучена із матір'?ю.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Згідно із ст. 141 СК України, ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, вік малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, психолого-емоційний контакт дитини з батьком, ставлення батька та матері до доньки, а також ту обставину що дитина тривалий час знаходиться з батьком який забезпечує всі належні умови для життя та розвитку, той факт що у ОСОБА_2 немає постійного місця проживання, вона проживає на стороково найманій квартирі та не спроможна забезпечити дитину окремою кімнатою, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2. Крім того, ОСОБА_2 не доведено, що батько умисно розлучив її з дитиною, оскільки судом було встановлено, що матір з серпня 2016 року по місцю проживання дитини не проживає та до грудня 2016 року її не відвідувала, що не заперечувалось ОСОБА_2. Таким чином, оскільки дитина залишається на утриманні батька слід відмовити і у задоволенні вимог щодо стягнення аліментів.

Враховуючи наведене, ст.ст. 180, 182, 183, 184, 191, Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 174 ч. 4, 212, 214, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, аліменти в розмірі ? частини її заробітку (доходу) щомісячно на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи стягнення з 15 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Кіцманської РДА, про визначення місця проживання дитини разом з матір'ю та стягнення аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.М. Мізюк