У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності, виселення, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на рішення апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 10 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_6 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 95 тис. доларів США на строк до 10 серпня 2017 року та сплатою відсотків у розмірі 13, 20 % річних.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним договором 10 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 був укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодавцями передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, що належить їм на праві власності, згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 29 жовтня 2002 року.

08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), який є правонаступником АКІБ «УкрСибббанк», та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого у порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. До ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними забезпечувальними договорами, у тому числі за договором від 10 серпня 2007 року, укладеним з відповідачем ОСОБА_6

Банк свої зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит у розмірі та строки, передбачені кредитним договором, а позичальник умови укладеного кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 120 037, 49 доларів США, що еквівалентно 959 459 грн 66 коп.

На підставі викладеного, позивач просив суд в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 120 037, 49 доларів США, що еквівалентно 959 459 грн 66 коп., за договором про надання споживчого кредиту від 10 серпня 2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_2 шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору іпотеки № 60862 від 10 серпня 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7; зобов'язати Державну реєстраційну службу України здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру за ПАТ «Дельта Банк»; припинити право власності іпотекодавців ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, у тому числі право володіння, користування та розпорядження квартирою; припинити право користування жилим приміщенням усіх мешканців, які проживають та зареєстровані у квартирі; виселити з квартири іпотекодавця ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року провадження по цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Державної реєстраційної служби України про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності, виселення та зобов'язання вчинити певні дії у частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до Державної реєстраційної служби України про зобов'язання здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру закрито.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково.

В рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 120 037, 49 доларів США, що еквівалентно 959 459 грн 66 коп., за договором про надання споживчого кредиту від 10 серпня 2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 73,30 кв. м, житловою площею 44,00 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору іпотеки № 60862 від 10 серпня 2007 року.

Припинено право власності іпотекодавців ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, у тому числі право володіння, користування та розпорядження квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Відстрочено виконання рішення суду на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішенням апеляційного суду Київської області від 14 грудня 2016 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» КадировВ.В. просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_6 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого АКІБ «УкрСиббанк» надало ОСОБА_6 кредит у розмірі 95 тис. доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,20 % річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 10 серпня 2017 року.

Того ж дня з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 було укладено іпотечний договір № 60862, за умовами якого в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 73,30 кв. м, житловою площею - 44,00 кв. м, яка належить іпотекодавцям на праві власності в рівних долях.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними договорами та забезпечувальними договорами, укладеними між ПАТ «УкрСиббанк» та фізичними особами. Згідно вказаного договору відбулося відступлення на користь ПАТ «Дельта Банк» права вимоги і за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 10 серпня 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_6

ОСОБА_6 свої зобов'язання за кредитним договором № 0 від 10 серпня 2007 року належним чином не виконувала, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка відповідно до наданих позивачем розрахунків станом на 26 червня 2013 року становила 120 037,49 доларів США, що еквівалентно 959 459 грн 66 коп., з яких: 72 209,23 доларів США, що еквівалентно 577 168 грн 38 коп. - заборгованість за кредитом, 47 828,26 доларів США, що еквівалентно 382 291 грн 29 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції врахувавши, що позичальник зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту належним чином не виконує, а договором іпотеки передбачено право банку на звернення стягнення на предмет іпотеки, дійшов висновку, що позовні вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі предмету іпотеки у власність, визнання права власності за банком та припинення права власності відповідачів є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Проте з таким висновком обґрунтовано не погодився апеляційний суд, посилаючись на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

При цьому згідно з ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (ч.1 ст. 328 цього Кодексу).

Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже, аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

Указана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1219 цс16.

Таким чином, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, про те що у суду були відсутні законні підстави для задоволення вимог ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за останнім права власності на предмет іпотеки.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303, 304 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.О.Леванчук

А.В. Маляренко