Номер провадження 2/243/3346/2017
Номер справи 243/6241/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» липня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю: - секретаря судового засідання - Шевченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №19 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Словянського міського Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про внесення змін до актового запису про народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Словянського міського Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про внесення змін до актового запису про народження дитини, обґрунтовуючи свої заявлені вимоги тим, що

18 жовтня 2013 року у неї, в спільному шлюбі з ОСОБА_2, народилась дитина - син ОСОБА_3, про що складено відповідний актовий запис № 1049 від 12 листопада 2013 року.

В Актовому записі та Свідоцтві про народження імя дитини зазначено українською мовою «Володимир». З самого початку реєстрації імя дитини вони бажали, щоб воно було зазначене, як -«Владімір». В сімї, родичі та оточуючі звертаємося до сина «Владімір». Згідно чинного законодавства України змінити імя дитини можливо протягом першого року від дати народження, але в цей період не було можливості звернутись до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану з цім проханням, у звязку з проведенням на території м. Словянськ Донецької області АТО у 2014 року. Та після стабілізації ситуації в м. Словянськ, звернулися до Відділу реєстрації актів цивільного стану коли дитині було 1 рік 2 місяця з проханням про зміну записи його імя. Начальник відділу попросила докази, що дитина відгукується на імя «Владімір». У звязку з тим, що дитина не може вимовляти своє імя, запропонувала відкласти це питання та дочекатись коли дитина буде відвідувати дитячий садок, та за Довідкою з дитячого садку щодо якого імя відгукується дитина, буде внесена зміна у записи цивільного стану. Дитина почала відвідувати дитячий садок у серпні 2016 року, коли йому було 2 роки та 10 місяців. У дитячому садочку до нього також звертаються на зазначене імя «Владімір» і він на нього відгукується. Це підтверджується Довідкою з дошкільного навчального закладу № 3 «Ромашка» від 29 грудня 2016 року. Тоді в січні 2017 року вони з чоловіком, знов звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про внесення змін у запису імя дитини на підставі Довідки з дошкільного навчального закладу № 3 «Ромашка» від 29 грудня 2016 року, як і було пропоноване раніше начальником Відділу державної реєстрації актів цивільного стану, але їм було відмовлено та розяснено право звернутися до суду для вирішення цього питання.

Наполягає, що імя її дитини у актовому запису про народження дитини має бути українською мовою «Владімір».

Відповідно до п. 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12 січня 2011 року, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (місто обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесення змін до актових записів цивільного стану у висновку Відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Вона отримала висновок про відмову у внесенні змін у актовий запис цивільного стану, складений Словянським міським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, згідно якого внести зміни до актового запису №1049 від 21 листопада 2013 року про народження дитини неможливо, у звязку з тим, що дитина має власне імя, надане батьками при державній реєстрації, яке зазначене в актовому записі про її народження.

Згідно ст.146 Сімейного Кодексу України, ім'я дитини визначається за згодою батьків, тому, для зміни в актовому записі імені дитини змушені звернутися до суду.

Просить суд зобовязати відповідача внести зміни до актового запису № 1049 від 12 листопада 2013 року, про народження дитини ОСОБА_3, зазначивши імя українською мовою «Владімір».

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с.11). 25 липня 2017 року надала до суду Заяву про розгляд справи за її відсутності та просить суд задовольнити позовні вимоги (а.с.15).

Представник відповідача Словянського міського Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявився (а.с.11). 19 липня 2017 року від представника відповідача надійшло Клопотання, в якій просять суд розглянути справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Словянського міського Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про внесення змін до актового запису про народження дитини без участі представника відділу, а також зазначили, що при державній реєстрації народження дитини ОСОБА_3, батьком дитини було надано власне імя, українською, «Володимир», а перекладі на російську - «Владимир», написання якого підтверджується словником - ОСОБА_4 імені людей 3- тє видання, виправлене за редакцією ОСОБА_5, Київ, Наукова думка, 2005.

Відповідно до вимог пункту 2.10 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів у цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованих у міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, заява батьків про виправлення (зміну) прізвища або власного імені дитини в актовому записі про її народження у звязку з тим, що при державній реєстрації народження дитини присвоєно прізвище або власне імя без урахування побажань обох або одного з батьків, приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану не пізніше одного року з дня народження, вимогами якого заявниця не скористувалася своєчасно.

06 січня 2017 року позивач звернулася до відділу із заявою про виправлення власного імені дитини у звязку з тим, що вона фактично має власне імя відмінне від зазначеного в актовому записі про її народження, що передбачено вимогам п. 2.10 розділу ІІ Правил. На підтвердження даного факту заявником було надано Довідку КЗ ДНЗ №3 «Ромашка», в якій зазначено, що ОСОБА_3 Ігоровим, якій відвідує дитячий садок відгукується та реагує на імя Владімір.

10 січня 2017 року заявнику надано висновок відмову № 4/15.22-71 у звязку з тим, що власне імя «Владімір» не є відмінним від зазначеного в актовому записі про народження сина заявника, а є ідентичним з написанням російською мовою власного імені, наданого батьком дитини при народженні, зазначеним українськими літерами, тобто вимоги заявника не відповідають вимогам діючого законодавства (а.с.13-14).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Словянського міського Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про внесення змін до актового запису про народження дитини підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів.

У відповідності до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» «Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобовязують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обовязків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу).

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд на підставі ст.ст. 10, 11, 27, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобовязана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Стаття 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 146 Сімейного кодексу України, ім'я дитини визначається за згодою батьків.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено Свідоцтвом про народження, серії І-НО №562910, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що 18 жовтня 2013 року народився ОСОБА_3, актовий запис про народження № 1049, складеного 12 листопада 2013 року. Його батьком є ОСОБА_2, мати ОСОБА_1 (а.с. 2).

З Довідки від 29 грудня 2016 року, виданої Дошкільним навчальним закладом №3 «Ромашка», вбачається, що дитина ОСОБА_3 відвідує Дошкільний навчальний заклад №3 «Ромашка» та відгукується на імя «Владімір» (наголос на третьому складі) (а.с. 4).

Відповідно до ст. 294 ЦК України, фізична особа має право на ім'я. Фізична особа має право на транскрибований запис її прізвища та імені відповідно до своєї національної традиції. У разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснене у документі, такий документ підлягає заміні. Якщо перекручення імені здійснене у засобі масової інформації, воно має бути виправлене у тому ж засобі масової інформації.

З Висновку - відмови № 4/15.222-71 про внесення змін до актового запису цивільного стану, вбачається, що Словянський міський Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, розглянувши заяву ОСОБА_1 про внесення змін до актового запису про народження № 1049, складеного 12 листопада 203 року, відмовив у внесенні змін до актового запису про народження № 1049, складеному 12 листопада 2013 року Словянським міським Відділом державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у звязку з тим, що дитина має власне імя надане батьком при державній реєстрації, яке зазначене в актовому записі про її народження.

Таким чином, оскільки на момент народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком дитини - ОСОБА_2, при реєстрації народження дитини було надано імя дитини російською «Владимир», то відповідно до ОСОБА_4 імена людей 3- тє видання, виправлене за редакцією ОСОБА_5, Київ, Наукова думка, 2005, імя дитини українською записано як «Володимир».

Однак з Довідки від 29 грудня 2016 року, виданої Дошкільним навчальним закладом №3 «Ромашка», вбачається, що дитина ОСОБА_3 відвідує Дошкільний навчальний заклад №3 «Ромашка» та відгукується на імя «Владімір» (наголос на третьому складі) (а.с. 4).

У суду немає підстав ставити під сумнів Довідку від 29 грудня 2016 року, видану Дошкільним навчальним закладом №3 «Ромашка», оскільки вона складена вихователем, практичним психологом та директором дитячого закладу, та вони є особами, які незацікавлені в результатах розгляду справи і факти, викладені в Довідці належним чином не спростовані представником відповідача.

Право на імя в Україні є невідємним та невідчужуваним, належить до особистих немайнових прав і потребує встановлення чітких, логічних та виважених критеріїв правового (конституційного, цивільного, сімейного і адміністративного) регулювання реєстрації імені дитини, керуючись не лише здоровим глуздом батьків, а й конкретними рекомендаціями держави. Основною метою запропонованої статті стала спроба зясувати основні правові критерії вибору власного імені дитини, провести аналіз законодавчих ініціатив щодо врегулювання питання визначення імені дитини, а також проаналізувати випадки, коли держава на законодавчому рівні чітко обумовлює іменний репертуар для вибору власного імені дитини та використовує певні обмеження щодо його державної реєстрації з метою збереження власної національної ідентичності. Конституційність правового регулювання права на імя є присутнім у конституціях багатьох держав світу.

Розглядаючи антропономастику, насамперед, варто наголосити на тому, що право на імя належить до особистих немайнових прав, яке проголошено у ст. 7 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, а також у ст. 294 чинного Цивільного кодексу України, де закріплено право фізичної особи на імя. Як наголошує професор ОСОБА_6, зміст права людини на імя складається насамперед з таких елементів, як: право бути названою; право називатися іншими так само, як нарекли батьки; противитися будь-яким спробам переінакшити надане батьками імя; право на звернення до відповідних органів із заявою про зміну наданого батьками імені. Проаналізувавши основні дослідження з антропономастики українських вчених, переконані, що іменний репертуар в Україні потребує законодавчого закріплення у вигляді «каталогу імен», що дає підставу розмірковувати про чітке визначення загальних критеріїв вибору власних імен немовлят та підстав їхньої подальшої державної реєстрації в Україні. На даний час у нас в країні не існує законодавчо закріпленого «каталогу імен», з якого можна і потрібно вибирати імя для немовляти, як це є в Аргентині, де в законодавстві чітко передбачено підстави відмови у реєстрації імені новонародженої дитини (імена екстравагантні, смішні, всупереч звичаям; ті, які відображають політичні чи ідеологічні течії або якщо вони можуть викликати непорозуміння щодо статі дитини тощо).

Також не знайдено розяснень чи коментарів вчених - фахівців до даних положень Сімейного кодексу України 2002 року, як це є в Іспанії, де на законодавчому рівні розписано питання щодо реєстрації імен та запропоновано зміни до законодавства з огляду на еволюцію протягом останніх тридцяти років. Вибір імені немовляти є юридично вільним і повністю залежить від волі батьків у такій ситуації держава «несвідомо переклала на батьків клопоти та всю відповідальність щодо якісного складу українського реєстру імен».

Також у нормах чинного СК України немає спеціального застереження, яке імя не варто давати немовляті. Отже, в Україні не існує жодної цензури на імена, а це означає, що у батьків є переважне право дати імя дитині на власний розсуд.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Guillot v. France № 52/1995/558/644 від 24 жовтня 1996 року, коли відповідні державні органи Франції відмовилися зареєструвати імя дитини Фльор де ОСОБА_5 (Fleur de Marie) і запропонували замінити його на Фльор-Марі (Fleur-Marie), оскільки бажаний батьками варіант імені є іменем літературного персонажа новели Ежена Сю «Паризькі таємниці» 1843 р. і не відповідає правилам написання та реєстрації імен у Франції. Також варто зазначити, що будь-які мотиви вибору власного імені дитини повинні враховувати декілька загальних рекомендацій: бажано, щоб імя не було співзвучним із загальними назвами (побутовим поняттям, назвою продукту або якщо воно має виразну негативну оцінку); бажано, щоб імя гармонійно поєднувалося із прізвищем дитини; імя не повинно збігатися із прізвищем; не бажано, щоб імя та прізвище римувалися; не бажано називати дівчат іншомовними іменами, які закінчуються на приголосну букву (Адель, Анабель, Мішель, Ніколь тощо).

На даний час в Україні існують лише певні загальні норми, які під час реєстрації імені немовляти вимагають максимально можливого врахування його інтересів (ч. 8 ст. 7 СК України), розумності (ч. 9 ст. 7 СК України) та враховують сучасні моральні засади суспільства.

Аналіз конституційно-правового регулювання реєстрації особових імен дає всі підстави зробити висновок, що особове імя людини це юридично зафіксована власна назва, засіб словесної індивідуалізації та легалізації особи у суспільстві та в державі. Переконані, що для державної реєстрації власного імені дитини важливі як мотиви, так і чіткі, логічні й виважені критерії, які повинні бути передбачені на законодавчому рівні та покликані стати основною підставою національної ідентифікації українців у світі.

Відповідно до п.2.10 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12 січня 2011 року, заяви батьків про виправлення (зміну) прізвища або власного імені дитини в актовому записі про її народження у зв'язку з тим, що при державній реєстрації народження дитині присвоєно прізвище або власне ім'я без урахування побажань обох або одного з батьків, приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану не пізніше одного року з дня народження, а заяви про виправлення власного імені дитини у зв'язку з тим, що вона фактично має власне ім'я, відмінне від зазначеного в актовому записі про її народження, - до досягнення нею 14-річного віку.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 до Словянського міського Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про внесення змін до актового запису про народження дитини, підлягають задоволенню, та про необхідність зобовязати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області внести зміни до актового запису № 1049 від 12 листопада 2013 року в імені дитини, оскільки дитина не досягла чотирнадцятирічного віку та фактично має власне ім'я - «Владімір» (наголос на третьому складі), що підтверджено Довідкою від 29 грудня 2016 року, виданою Дошкільним навчальним закладом №3 «Ромашка», що є відмінним від зазначеного в актовому записі про її народження «Володимир».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 144,146, Сімейного кодексу України, ст.ст.3, 10, 14, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 234, 256-259, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Словянського міського Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про внесення змін до актового запису про народження дитини - задовольнити.

Зобовязати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області внести зміни до актового запису № 1049, складеного 12 листопада 2013 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про народження дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначивши імя українською мовою «Владімір».

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення постановлено і підписано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий:

Суддя Словянського міськрайонного суду Т.А.Хаустова.