Провадження № 2/752/2347/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

10.07.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Чечельницького В.С.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд, -

Встановив

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, згідно якого просив суд стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу за договором позики від 03.12.2010 року у розмірі 26 365,58 грн., 3% річних за період з 02.05.2015 року по 28.12.2016 року включно у розмірі 1 315, 78 грн., інфляційні втрати за період з 02.05.2015 року по 30.11.2016 року включно у розмірі 4 312,97 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову зазначив, що 03.12.2010 року між ним та відповідачем було укладено договір позики в усній формі, згідно умов якого позивач передав, а відповідач отримав у позику грошові кошти у сумі 8 000,00 грн., які зобов'язався повернути позивачу у строк до 01.05.2015 року у сумі, що еквівалентна 1000 доларів США за курсом НБУ в день повернення.

Вказав, що на підтвердження укладення договору позики та отримання грошових коштів від позивача, відповідачем було власноручно написано розписку.

Також зазначив, що у встановлений договором позики строк, відповідач грошові кошти позивачу не повернув. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою, а саме 28.12.2016 року відповідач умови договору позики не виконав, грошові кошти не повернув, у добровільному порядку відмовився виконати взяті на себе зобов'язання, що виникли на підстав договору позики від 03.12.2010 року.

Крім того, з урахуванням порушення відповідачем строку повернення позивачу грошових коштів, просив стягнути з нього на користь позивача також 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з 02.05.2015 року по 28.12.2016 року включно та інфляційні втрати, згідно встановлених індексів інфляції за період з 02.05.2015 року по 30.11.2016 року включно.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засіданні повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, причин неявки суду не повідомив, тому суд, вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03.12.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 8 000 гривень, що була еквівалентна на дату отримання 1000 доларів США, та зобов'язався повернути всю суму у строк до 01.05.2015 в еквіваленті до курсу НБУ, що підтверджується оригіналом розписки (а.с. 22).

Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як вбачається зі змісту позову, та не спростовано стороною відповідача, ОСОБА_2 у строк визначений сторонами, тобто до 01.05.2015 року, та на дату звернення до суду з позовною заявою, грошові кошти за договором позики від 03.12.2010 року ОСОБА_1 не було повернуто.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях (частини перша статті 533 ЦК України).

За таких обставин, суд приходить до висновку, сума боргу за договором позики підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, як погоджено сторонами у договорі позики від 03.12.2010 року, у гривневому еквіваленті станом на дату розгляду у розмірі 26 365, 58 грн.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановленні договором або законом.

З аналізу ст. 625 ЦК України вбачається, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу й три проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Беручи до уваги правову природу трьох процентів річних, передбачених ст. 625 ЦК, як особливої міри відповідальності, то вони стягуються виключно в національній валюті Україні - гривні.

Як вбачається з розрахунку наданого стороною позивача, три проценти річних за договором позики від 03.12.2010 року за період з 02.05.2015 року по 28.12.2016 року включно складають 1 315,78 грн. та інфляційні втрати за період з 02.05.2015 року по 30.11.2016 року включно складають 4 312, 97 грн.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики з урахуванням 3% річних від простроченої суми боргу та інфляційних втрат у загальному розмірі 31 994, 33 грн. (26 365, 58 грн. + 1 315,78 грн. + 4 312, 97 грн.)

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 208-209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) суму боргу за договором позики від 03.12.2010 року у розмірі 26 365,58 грн., три відсотки річних від простроченої суми боргу у розмірі 1 315,78 грн., інфляційні втрати у розмірі 4 312, 97 грн., а всього - 31 994 (тридцять одну тисячу дев'ятсот дев'яносто чотири) гривні 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) суму сплаченого судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів, з дня отримання його копії до Голосіївського районного суду м. Києва.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя