Справа №582/1134/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/969/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання Різниченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Сумської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Сумській області та Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру

на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 28 квітня 2017 року

у справі за позовом заступника прокурора Сумської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Сумській області та Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, ОСОБА_3

про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди, повернення земельних ділянок, -

в с т а н о в и л а:

13 жовтня 2016 року заступник прокурора Сумської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Сумській області та Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру звернувся до суду з зазначеним позовом та просить: визнати незаконними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 29.03.2016 № 18-463/16-16-СГ, № 18-455/16-16-СГ, № 18-453/16-16-СГ, № 18-458/16-16-СГ, № 18-456/16-16-СГ, № 18-454/16-16-СГ, № 18-464/16-16-СГ, № 18-459/16-16-СГ, № 18-460/16-16-СГ, № 18-462/16-16-СГ, № 18-457/16-16-СГ про передачу ОСОБА_3 земельних ділянок для ведення фермерського господарства на території Гринівської та Хоружівської сільських рад Недригайлівського району. Визнати недійсними 11 договорів оренди земельних ділянок від 30.03.2016 року, укладених між Головним управлінням Держгеокадастру в Сумській області та ОСОБА_3 Застосувати наслідки недійсності вищевказаних договорів та зобовязати ОСОБА_3 повернути у державну власність шляхом підписання актів прийому-передачі з Головним управлінням Держгеокадастру в Сумській області наступні земельні ділянки:

- під кадастровим номером :02:002:0100 площею 31,4643 га;

- під кадастровим номером :02:002:0102 площею 30,1218 га;

- під кадастровим номером :02:002:0103 площею 11,9821 га;

- під кадастровим номером :02:001:0076 площею 41,5679 га;

- під кадастровим номером :02:001:0077 площею 100,6148 га;

- під кадастровим номером :02:002:0101 площею 3,2175 га;

- під кадастровим номером :02:001:0075 площею 49,0257 га;

- під кадастровим номером :02:002:0158 площею 22,7378 га;

- під кадастровим номером :01:003:0527 площею 5,4588 га;

- під кадастровим номером :02:002:0526 площею 23,8207 га;

- під кадастровим номером :02:002:0524 площею 85,5094 га.

Свої вимоги мотивує тим, що за результатами розгляду заяв ОСОБА_3 наказами Головного управління Держгеокадастру в Сумській області йому було передано в оренду для ведення фермерського господарства земельні ділянки сільськогосподарського призначення на території Гринівської та Хоружівської сільських рад Недригайлівського району. В подальшому між ОСОБА_3 та Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області укладено 11 договорів оренди зазначених земельних ділянок. Вважає, що вказані накази є незаконними, оскільки земельні ділянки надані ОСОБА_3 зі зміною цільового призначення без розроблення та затвердження Держгеокадастром відповідних проектів землеустрою. Крім того, ОСОБА_3 надавши до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області заяву про намір отримати вказані земельні ділянки значної площі в оренду, належним чином не обґрунтував їх використання саме з метою створення фермерського господарства. Головне управління Держгеокадастру у Сумській області заяви ОСОБА_3 розглянуло формально, ретельно не перевіривши та не надавши правову оцінку його реальним намірам щодо використання цих земельних ділянок саме для ведення фермерського господарства. Головне управління Держгеокадастру у Сумській області не було надано оцінку тому факту, що ТОВ «Агрофірма «ОСОБА_1», директором якої є ОСОБА_3, займається виробництвом сільськогосподарської продукції та використовує значні площі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Сумської області на підставі договорів оренди. Земельні ділянки, отримані ОСОБА_3 в оренду включено до переліку земель державної власності, які виставлялися на земельні торги. Стосовно 4 земельних ділянок проводились торги, проте двічі вони анулювалися. Вважає, що у ОСОБА_3, як у директора ТОВ «Агрофірма «ОСОБА_1», були наявні наміри отримати земельні ділянки сільськогосподарського призначення в пільговому порядку без проведення земельних торгів та без реальних намірів займатись фермерським господарством. Таким чином, приймаючи накази про передачу ОСОБА_3 земельних ділянок для ведення фермерського господарства Головне управління Держгеокадастру у Сумській області діяло з недотриманням вимог чинного законодавства.

Рішенням суду від 28 квітня 2017 року у задоволенні позову заступника прокурора Сумської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Сумській області та Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди, повернення земельних ділянок відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Сумської області Таранушич С. просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору. В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Застосоване судом першої інстанції для класифікації земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та фермерського господарства поняття «вид функціонального використання» положеннями чинного законодавства не передбачено. Враховуючи, що земельні ділянки, надані ОСОБА_3 зі зміною цільового призначення без розроблення та затвердження Держгеокадастром відповідних проектів землеустрою щодо їх відведення, вбачаються підстави для визнання незаконними рішень про надання їх в оренду ОСОБА_3 та укладених на їх підставі договорів. Суд першої інстанції не надав оцінку доводам прокурора щодо відсутності у відповідача реальних намірів щодо використання цих земельних ділянок саме для фермерського господарства. Також прокуратура не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що саме по собі створення ОСОБА_3 фермерського господарства «Хоружівське», а також сплата ним орендної плати за договорами вже свідчать про реальність його намірів займатись таким господарством.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурорів Вортоломея М.Ф., Васяновича М.В., представників Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру ОСОБА_4, Головного управління Держгеокадастру у Сумській області ОСОБА_5, ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_6, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зміна цільового призначення земельної ділянки передбачає зміну категорії земель, зміна ж виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель не має наслідком зміни цільового призначення. Наказами Головного управління Держгеокадастру у Сумській області був визначений вид цільового (функціонального) використання земельних ділянок для ведення фермерського господарства, в межах категорії земель землі сільськогосподарського призначення. Крім того під час розгляду справи були встановлені факти, які дають підстави вважати про дійсне волевиявлення ОСОБА_3 на отримання спірних земельних ділянок з метою створення фермерського господарства.

Проте, погодитись з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову не можна, так як вони не відповідають обставинам справи та суд дійшов їх з порушенням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 29 березня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області із заявами про надання йому у користування для ведення фермерського господарства на умовах оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Недригайлівського району Сумської області під кадастровими номерами: :02:002:0158 площею 22,7378 га; :02:002:0103 площею 11,9821 га; :02:001:0076 площею 41,5679 га; :02:002:0100 площею 31,4643 га; :02:001:0077 площею 100,6148 га; :02:002:0102 площею 30,1218 га; :01:003:0527 площею 5,4588 га; :01:003:0526 площею 23,8207 га; :01:003:0524 площею 85,5094 га; :02:002:0101 площею 3,2175 га; :02:001:0075 площею 49,0257 га; та земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Білопільського району Сумської області під кадастровим номером :03:002:0023 площею 50,3964 га (Т. 1, а. с. 13-19). До заяв він надав обґрунтування бажаного розміру земельних ділянок (Т. 1, а. с. 21-24), копії технічних паспортів сільськогосподарської техніки (Т. 1, а. с. 27-36), графічні матеріали з Публічної кадастрової карти України (Т. 1, а. с. 20), документи, що підтверджують досвід роботи в сільському господарстві (Т. 1, а. с. 26; 37-38).

За результатами розгляду вищевказаних заяв наказами Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 29.03.2016 року № 18-463/16-16-СГ, № 18-455/16- 16-СГ, № 18-453/16-16-СГ, № 18- -58/16-16-СГ, № 18-456/16-16-СГ, № 18-454/16-16-СГ, № 18-464/16-16-СГ ОСОБА_3 передано в оренду для ведення фермерського господарства земельні ділянки сільськогосподарського призначення на території Гринівської сільської ради Недригайлівського району:

- під кадастровим номером :02:002:0100 площею 31,4643;

- під кадастровим номером :02:002:0102 площею 30,1218 га;

- під кадастровим номером :02:002:0103 площею 11,9821 га;

- під кадастровим номером :02:001:0076 площею 41,5679 га;

- під кадастровим номером :02:001:0077 площею 100,6148 га;

- під кадастровим номером :02:002:0101 площею 3,2175 га;

- під кадастровим номером :02:001:0075 площею 49,0257 га;

Крім того наказами від 29.03.2016 року № 18-459/16-16-СГ, № 18-460/16-16-СГ, № 18-462/16-16-СГ, № 18-457/16-16-СГ ОСОБА_3 передано земельні ділянки сільськогосподарського призначення на території Хоружівської сільської ради Недригайлівського району:

- під кадастровим номером :02:002:0158 площею 22,7378 га;

- під кадастровим номером :01:003:0527 площею 5,4588 га;

- під кадастровим номером :01:003:0526 площею 23,8207 га;

- під кадастровим номером :01:003:0524 площею 85,5094 га. (Т .1, а.с. 39-43; 45; 59; 62; 65; 80; 83).

30 березня 2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області в особі в.о. начальника ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було укладено 11 договорів оренди вказаних вище земельних ділянок строком на 7 років, річна орендна плата становить 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; згідно пунктів 5.1, 5.2 договорів земельні ділянки за цільовим призначенням відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення, земельні ділянки надаються в користування для ведення фермерського господарства (Т. 1, а. с. 47-83).

На підставі цих Договорів Сумським районним управлінням юстиції 11.04.2016 року та 15.04.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна на зазначені землі зареєстровано право оренди ОСОБА_3

Згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно цільове призначення земельних ділянок з кадастровими номерами :02:001:0075 площею 49,0257 га, :02:002:0101 площею 3,2175 га, :01:003:0524 площею 85,5094 га, :01:003:0526 площею 23,8207 га, право державної власності на які було зареєстровано 13 жовтня 2015 року, - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Т. 1, а. с. 43; 45; 97; 100). По земельним ділянкам з кадастровими номерами :02:002:0158 площею 22,7378 га, :02:002:0100 площею 31,4643 га, :02:002:0102 площею 30,1218 га, :02:002:0103 площею 11,9821 га, :02:001:0077 площею 100,6148 га, :02:001:0076 площею 41,5679 га, :01:003:0527 площею 5,4588 га, право державної власності на які було зареєстровано 28 березня 2016 року, цільове призначення землі сільськогосподарського призначення (Т. 1, а. с. 84; 87; 89; 91; 93; 95; 103).

В проектах землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшим продажем права оренди на земельних торгах (аукціоні) земельних ділянок з кадастровими номерами :02:001:0075 площею 49,0257 га, :02:002:0101 площею 3,2175 га, :01:003:0524 площею 85,5094 га, :01:003:0526 площею 23,8207 га, зазначено вид цільового призначення цих земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель 01.01.) (т. 1 а. с. 106-117).

На замовлення Головного управління Держземагенства у Сумській області у 2013 році було виготовлено також технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0158 площею 22,7378 га, :02:002:0100 площею 31,4643 га, :02:002:0102 площею 30,1218 га, :02:002:0103 площею 11,9821 га, :02:001:0077 площею 100,6148 га, :02:001:0076 площею 41,5679 га, :01:003:0527 площею 5,4588 га, в якій зазначено що ці земельні ділянки відносяться до земель сільськогосподарського призначення (т. 1 а. с. 118-127).

В судовому засіданні апеляційного суду представник Головного управління Держгеокадастру у Сумській області пояснила, що зазначені земельні ділянки, відносно яких проведена інвентаризація, раніше знаходилися у користуванні на підставі договорів оренди у ТОВ «Агрофірма «Хоружівка». З наданих Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області, а також представниками прокуратури Сумської області документів, зокрема договорів оренди та розпоряджень Недригайлівської районної державної адміністрації, вбачається, що при передачі у користування цих земельних ділянок ТОВ «Агрофірма «Хоружівка» державним органом, який на той час здійснював розпорядження щодо земель сільськогосподарського призначення державної власності, було визначено їх вид цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т. 3 а. с. 63-148).

Наказом № 23 від 09.04.2014 року Головного управління Держземагенства у Сумській області затверджено перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права на які можуть бути продані на земельних торгах. В цьому переліку містяться всі одинадцять земельних ділянок, наданих ОСОБА_3 без проведення земельних торгів для ведення фермерського господарства ( том 1 а. с. 128-136).

Право оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами :02:001:0075, :02:002:0101, :01:003:0524, :01:003:0526, які в подальшому були передані в оренду ОСОБА_3, наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 23 жовтня 2015 року № 457 виставлялось на земельні торги у формі аукціону окремими лотами (Т. 1 а. с. 181-182).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 11 грудня 2015 року результати земельних торгів по вказаним земельним ділянкам було анульовано, так як переможцем не було сплачено річну оплату протягом трьох банківських днів (Т. 1, а. с. 183).

Наказом від 27 січня 2016 року № 12 призначено повторне проведення земельних торгів (Т. 1, а. с. 184-185).

Наказом від 14 березня 2016 року № 43 анульовано результати земельних торгів, так як переможцем не було сплачено річну оплату протягом трьох банківських днів (Т. 1, а.с. 186).

Відносно інших земельних ділянок, наданих ОСОБА_3, Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області, земельні торги з 2014 року жодного разу не призначались, хоча в зазначеному вище Переліку вказані наявні претенденти на участь у таких торгах, в тому числі і ТОВ АФ «Хоружівка».

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,6 статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 19 ЗК України закріплено такі категорії земель: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; а також землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії згідно з частиною першою статті 20 ЗК України здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфіку її особливого правового режиму.

Так, земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення.

Згідно ч. 5 ст. 20 ЗК України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33 - 37 цього Кодексу.

Землями сільськогосподарського призначення згідно з частиною першою статті 22 ЗК України визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

У свою чергу відповідно до частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, зокрема, можуть передаватися у власність та надаватися у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Правовий режим земель, наданих для ведення фермерського господарства, визначено у статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Вказаною статтею передбачено, що ці землі надаються фермерському господарству, що є особливою формою підприємницької діяльності громадян )одного громадянина або декількох громадян, які є родичами між собою) зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку.

Частиною 1 ст. 31 ЗК України встановлено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Відповідно до частини другої цієї статті громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Натомість, відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗК України землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва надаються для виробництва, переробки та реалізації сільськогосподарської продукції фізичним та юридичним особам, які не мають статусу фермерських господарств.

Різний правовий режим земель, що відводяться для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та земель, що відводяться для фермерського господарства, додатково підтверджується положеннями статті 134 ЗК (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), якою передбачено необхідність проведення земельних торгів під час надання у власність чи користування земель державної та комунальної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та можливість отримання земель для ведення фермерського господарства без проведення таких торгів.

Крім того відповідно до п. 1.4 Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010 року земельні ділянки поділяються на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемами, функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних обєктів.

Згідно з зазначеною Класифікацією земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мають код 01.01., а для ведення фермерського господарства 01.02., що також підтверджує їх розмежування за цільовим призначенням.

При цьому абзац другий частини п'ятої статті 20 ЗК України встановлює обов'язок власників використовувати землі зазначеної категорії виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу.

Отже, відповідно до закріпленого принципу раціонального використання та охорони земель земельні ділянки (частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування з визначеними щодо неї правами) сільськогосподарського призначення підлягають використанню виключно відповідно до видів їх використання, які відповідають їх цільовому призначенню.

Стаття 1 Закону України «Про землеустрій» містить визначення поняття «цільове призначення земельної ділянки», згідно з яким це є її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави дійти висновку, що зміна виду використання земельної ділянки в межах її цільового призначення можлива, але порядок вирішення цього питання не встановлений.

Виходячи з принципу ЗК України щодо раціонального використання та охорони земель, зміна виду використання землі в межах її цільового призначення повинна проводитися у порядку, встановленому для зміни цього цільового призначення землі.

ЗК України передбачає зміну цільового призначення землі органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проект землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів для ведення фермерського господарства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок може здійснюватись виключно відповідно до вимог закону та у встановленому порядку, порушення якого має наслідком скасування таких розпоряджень (стаття 21 ЗК України).

Отже, зміна виду цільового призначення (використання) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, встановленого законодавством та конкретизованого уповноваженим органом державної влади у рішенні про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку, потребує обов'язкового дотримання механізму такої зміни, визначеного ст. 20 ЗК України.

З урахуванням викладеного висновок суду першої інстанції про те, що землі сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та для ведення фермерського господарства відносяться до однієї категорії земель, а тому надання земельних ділянок в межах однієї категорії не потребує розробки проекту відведення земельної ділянки по зміні її цільового призначення, є помилковим та таким, що не ґрунтується на законі.

Крім того судом першої інстанції, під час вирішення справи, не враховано наступне.

З огляду на положення статей 22, 31, 93, 124 ЗК України землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди. За правилом статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Частинами другою та третьою статті 134 ЗК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначені випадки, коли земельні торги не проводяться, а передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Зокрема, земельні торги не проводяться при передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Отже, стаття 123 ЗК України врегульовує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати інші, ніж установлені цією статтею матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу.

Разом з тим відносини, повязані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються крім ЗК України Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом, а ЗК України загальним.

Так, згідно з абзацом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

Закон України «Про фермерське господарство» визначає обовязкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які дещо відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 ЗК України до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, в заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинно бути зазначено не лише про бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

За змістом статей 1, 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити комплекс передбачених частиною першою статті 7 цього Закону умов і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на розгляд суду спору суд) повинен дати оцінку обставинам і умовам, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів.

За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. У протилежному випадку відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними субєктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обовязковою процедурою без проведення земельних торгів.

Так, ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області із заявами про надання йому у користування земельних ділянок для ведення фермерського господарства 29 березня 2016 року. В цей же день прийнято 11 наказів про передачу йому земельних ділянок у користування, а на наступний день 30 березня 2016 року підписано з ним відповідні договори оренди.

Зміст обгрунтування бажаного розміру земельних ділянок, необхідних ОСОБА_3 для ведення та перспективного розвитку запланованого фермерського господарства, зводиться до викладення етапів обробітку земельних ділянок з зазначенням зернових культур, що будуть на них вирощуватись. До обґрунтування ОСОБА_3 було надано копію його трудової книжки, з якої вбачається, що він з 2010 року працює директором сільськогосподарського підприємства ТОВ «Агрофірма «ОСОБА_4».

Аналіз положень ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» свідчить про те, що фермерське господарство це особлива форма підприємницької діяльності сімейного типу, з метою підтримки якої державою забезпечуються особливі (пільгові) умови.

Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, вирішивши в одноденний термін заяву ОСОБА_3 про надання йому у користування земельних ділянок значної площі, не перевірив, чи дійсно він особисто має можливість та намір займатися фермерством на території Недригалівського району області, працюючи на керівній посаді сільськогосподарського підприємства, що знаходиться в іншому районі області.

З проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності для подальшого продажу прав оренди на земельних торгах (аукціоні) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва вбачається, що земельні ділянки з кадастровим номером :02:002:0101 площею 3,2175 га та з кадастровим номером :01:003:0526 площею 23,8207 га є сіножатями, тобто сільськогосподарськими угіддями, рослинність яких постійно використовують на сіно для свійської худоби.

В той же час в обґрунтування бажаного розміру земельних ділянок необхідних для ведення та перспективного розвитку запланованого фермерського господарства ОСОБА_3 зазначено тільки про використання земельних ділянок майбутнім фермерським господарством для вирощування зернових сільськогосподарських культур.

04 травня 2016 року зареєстровано статут фермерського господарства «Хоружівське», засновником, єдиним учасником та власником є ОСОБА_3 (Т. 2, а. с. 35-40). 05 травня 2016 року вказане фермерське господарство зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (Т. 2, а. с. 42-44).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Закону України «Про фермерське господарство» трудові відносини у фермерському господарстві базуються на основі праці його членів. У разі виробничої потреби фермерське господарство має право залучати до роботи в ньому інших громадян за трудовим договором (контрактом). Трудові відносини членів фермерського господарства регулюються Статутом, а осіб, залучених до роботи за трудовим договором (контрактом), - законодавством України про працю.

Крім того згідно ч. 1. ч. 2 ст. 34 Закону України «Про фермерське господарство» члени фермерського господарства і особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом), підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню і пенсійному забезпеченню в порядку, встановленому законом. Фермерське господарство у встановленому законом порядку реєструється як платник внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в органах Пенсійного фонду України і Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_3 пояснив, що сам відповідач обробіток, наданих йому у користування земельних ділянок, не здійснює. Обробляють земельні ділянки наймані працівники, з якими ОСОБА_3 як фізична особа-підприємець уклав трудові договори.

Однак трудових договорів з працівниками, які б перебували у трудових відносинах саме з фермерським господарством «Хоружівське», ОСОБА_3 та його представником суду не надано.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір не врахував зазначених обставин, а також правових висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права (справи № 6-32цс15; 6-2903цс15) та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову прокурора.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

На час звернення прокурора із позовом в даній справі органами, уповноваженими державою здійснювати наглядові функції у земельній сфері, були Держсільгоспінспекція у Сумській області та Держгеокадастр України. При цьому відповідно до пп. 22 п. 11 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру вказаний орган має повноваження перевіряти та у разі виявлення порушень скасовувати незаконні накази підпорядкованих йому територіальних органів, у тому числі Держгеокадастру у Сумській області. Разом з тим, ураховуючи, що відповідні повноваження вказаним органом не застосовано, прокурор обґрунтовано звернувся з позовом на захист державних інтересів відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Отже, рішення суду першої інстанції на підставі п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову заступника прокурора Сумської області.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів в дольовому порядку підлягають стягненню на користь прокуратури Сумської області судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.2; 309 ч. 1 п.3, п. 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Сумської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Сумській області та Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру задовольнити.

Рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 28 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову заступника прокурора Сумської області.

Визнати незаконними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 29.03.2016 року про надання ОСОБА_3 в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства:

№ 18-463/16-16-СГ про надання в оренду земельної ділянки під кадастровим номером :02:001:0075 площею 49,0257 га;

№ 18-455/16-16-СГ про надання в оренду земельної ділянки під кадастровим номером :02:002:0100 площею 31,4643 га;

№ 18-453/16-16-СГ про надання в оренду земельної ділянки під кадастровим номером :02:002:0102 площею 30,1218 га;

№ 18-458/16-16-СГ про надання в оренду земельної ділянки під кадастровим номером :02:002:0103 площею 11,9821 га;

№ 18-456/16-16-СГ про надання в оренду земельної ділянки під кадастровим номером :02:001:0076 площею 41,5679 га;

№ 18-454/16-16-СГ про надання в оренду земельної ділянки під кадастровим номером :02:001:0077 площею 100,6148 га;

№ 18-464/16-16-СГ про надання в оренду земельної ділянки під кадастровим номером :02:002:0101 площею 3,2175 га;

№ 18-459/16-16-СГ про надання в оренду земельної ділянки під кадастровим номером :01:003:0524 площею 85,5094 га;

№ 18-460/16-16-СГ про надання в оренду земельної ділянки під кадастровим номером :01:003:0526 площею 23,8207 га;

№ 18-462/16-16-СГ про надання в оренду земельної ділянки під кадастровим номером :01:003:0527 площею 5,4588 га;

№ 18-457/16-16-СГ про надання в оренду земельної ділянки під кадастровим номером :02:002:0158 площею 22,7378 га.

Визнати недійсними договори оренди земельних ділянок від 30.03.2016 року, укладених між Головним управлінням Держгеокадастру в Сумській області та ОСОБА_3:

про надання в оренду земельної ділянки під кадастровим номером :02:001:0075 площею 49,0257 га;

про надання в оренду земельної ділянки під кадастровим номером :02:002:0100 площею 31,4643 га;

про надання в оренду земельної ділянки під кадастровим номером :02:002:0102 площею 30,1218 га;

про надання в оренду земельної ділянки під кадастровим номером :02:002:0103 площею 11,9821 га;

про надання в оренду земельної ділянки під кадастровим номером :02:001:0076 площею 41,5679 га;

про надання в оренду земельної ділянки під кадастровим номером :02:001:0077 площею 100,6148 га;

про надання в оренду земельної ділянки під кадастровим номером :02:002:0101 площею 3,2175 га;

про надання в оренду земельної ділянки під кадастровим номером :01:003:0524 площею 85,5094 га;

про надання в оренду земельної ділянки під кадастровим номером :01:003:0526 площею 23,8207 га;

про надання в оренду земельної ділянки під кадастровим номером :01:003:0527 площею 5,4588 га;

про надання в оренду земельної ділянки під кадастровим номером :02:002:0158 площею 22,7378 га.

Зобовязати ОСОБА_3 повернути у державну власність шляхом підписання актів прийому-передачі з Головним управлінням Держгеокадастру в Сумській області земельні ділянки:

під кадастровим номером :02:001:0075 площею 49,0257 га;

під кадастровим номером :02:002:0100 площею 31,4643 га;

під кадастровим номером :02:002:0102 площею 30,1218 га;

під кадастровим номером :02:002:0103 площею 11,9821 га;

під кадастровим номером :02:001:0076 площею 41,5679 га;

під кадастровим номером :02:001:0077 площею 100,6148 га;

під кадастровим номером :02:002:0101 площею 3,2175 га;

під кадастровим номером :01:003:0524 площею 85,5094 га;

під кадастровим номером :01:003:0526 площею 23,8207 га;

під кадастровим номером :01:003:0527 площею 5,4588 га;

під кадастровим номером :02:002:0158 площею 22,7378 га.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Сумській області та ОСОБА_3 на користь прокуратури Сумської області судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції по 22 737 гривень з кожного.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Сумській області та ОСОБА_3 на користь прокуратури Сумської області судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції по 25 010,7 гривень з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -