АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 653/2177/16-ц Головуючий в суді І інстанції:Венглєвська Н.Б.
Номер провадження:22-ц/791/1229/17 Доповідач: Бездрабко В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року липня місяця 05 дня колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Бездрабко В.О.

Суддів: Кузнєцової О.А.

Приходько Л.А.

Секретар: Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 09 лютого 2017 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, комунального підприємства «Генічеське БТІ» Херсонської обласної ради, третя особа - ОСОБА_5, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на майно,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 12 жовтня 2001 року на підставі договору купівлі продажу придбав у ВАТ «Мокрянський кар'єр №2» 39 дерев'яних будиночків, що знаходяться на території бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка розташована в АДРЕСА_1.

25 березня 2002 року він подарував 20 вказаних дерев'яних будинків ОСОБА_3, про що було укладено договір дарування.

Рішенням виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, №29 від 17 березня 2004 року за ним визнано право власності на 49/100 частин 39 нежитлових дерев'яних будиночків, що знаходяться на території бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка розташована в АДРЕСА_1., право власності на інші 51/100 частин визнано за ОСОБА_3

Приймаючи зазначене рішення, виконавчий комітет Щасливцевської сілької ради Генічеського району Херсонської області послався на те, що вказані об'єкти відносяться до нерухомого майна, що на думку позивача не відповідає дійсності, у зв'язку із чим просив визнати недійним видане на підставі вказаного рішення свідоцтво про право власності на майно.

Під час судового розгляду справи, ОСОБА_4 звернувся до місцевого суду із заявою про забезпечення позову, в якій вказав, що відповідачка ОСОБА_3 здійснює роботи по переобладнанню належного їй спірного майна та встановлює інші будинки для відпочинку, що може вплинути на розгляд справи по суті та подальше виконання рішення суду, а тому просив заборонити ОСОБА_3 здійснювати будь-які дії по переобладнанню будинків для відпочинку.

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 09 лютого 2017 року заяву ОСОБА_4 задоволено, заборонено ОСОБА_3 здійснювати будь-які дії по переобладнанню належних їй будинків для відпочинку під номерами: №359, 360,366, 367, 368, 369, 370, 371, 377, 378, 379, 380, 381, 382, 388, 389, 390, 391, 392; склад №394, які розташовані на території бази відпочинку в АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, у задоволені заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовити.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно із ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову, як зазначено в ч.3 ст. 152 ЦПК України, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між незастосуванням конкретного виду забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві та наслідком у вигляді неможливості в подальшому виконати рішення суду.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 12 лютого 2015року є власником нежитлових будівель та споруд, розташованих на території бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», які виділено їй у власність в натурі на підставі рішення Апеляційного суду Херсонської області від 20 травня 2014року.

Майно, відносно якого виник спір і, щодо якого у судовому порядку оспорюється свідоцтво про право власності, знаходиться у власності ОСОБА_3, яка фактично може розпорядитися ним на свій розсуд, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи, що вказані обставини відповідно до вимог ст.151 ЦПК України є підставою для забезпечення позову, колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано задовольнив заяву позивача і вжив заходи забезпечення позову у спосіб передбачений ст.152 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, а тому підлягають відхиленню.

Ухвала постановлена судом з додержанням вимог закону і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.303,307,312 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 09 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, як така, що не перешкоджає провадженню у справі.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: О.А. Кузнєцова

Л.А. Приходько