АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Мазурик О.Ф., Кравець В.А.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 про поновлення батьківських прав,

в с т а н о в и л а :

у грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив поновити його батьківські права відносно його дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обгрунтування позову посилався на те, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.05.2016 року він був позбавлений батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 та рішенням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації над дитиною був призначений опікун - ОСОБА_2. З матір'ю дитини, яку було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, він перебуває в зареєстрованому шлюбі. На даний час змінилися умови його життя та ставлення до ситуації, яка призвела до позбавлення його батьківських прав. Він веде добропорядний спосіб життя, має постійне місце роботи, бажає і має можливість приймати участь в житті дитини, піклуватися про неї, сприяти її розвитку та гарному вихованню. Спиртні напої та наркотики він не вживає, позитивно характеризується на роботі. За останній рік провідує доньку не рідше разу на тиждень та дитина визнає його як батька. Для комфортного проживання дитини ним створені всі умови - підготовлено окреме ліжко, місце для навчання та відпочинку. Оскільки він проживає сам, а мати доньки не має змоги піклуватися про дитину, він звернувся до рідної сестри дружини, яка погодилася йому допомогти. Також, він поставив дитину на чергу в дошкільний навчальний заклад. Опікун дитини не заперечує щодо поновлення його батьківських прав.

Справа № 755/17980/16-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/7603/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.05.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що він працює та має стабільний дохід. Він проживає сам у двокімнатній квартирі, де створено умови для проживання доньки. Він веде добропорядний спосіб життя, має бажання та можливість приймати участь у вихованні та утриманні дитини, яку він любить та опікун спочатку не заперечував проти поновлення його в батьківських правах. Суд не прийняв доказ про те, що він пройшов роботу з психологом та не врахував, що опікун відмовляється надавати дитину для прогулянок. Служба у справах дітей оглядала його побутові умови та дійшла висновку, що він створив гарні умови для проживання дитини. Вважає, що обставини змінилися, оскільки він раніше доглядав за хворою колишньою дружиною та не мав змоги приділяти увагу дитині, але у жовтні 2015 року дружина померла.

У судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача, яка є також представником третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Ємельяненко О.М. просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у його відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 від 19.08.2015 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3, батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_7.

Мати дитини відбуває покарання у Збаразькій І ВК-63 МЮ України в Тернопільській області. Строк покарання з 27.08.2015 року по 27.02.2018 року.

Після затримання матері дитини правоохоронними органами, дитина знаходилася в сторонніх людей, батько дитини відмовився від неї.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.05.2016 року ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3. Зазначене рішення ОСОБА_1 не оскаржував.

При розгляді справи про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 не визнавав своє батьківство, проте його батьківство підтверджене висновком судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи від 29.03.2016 року.

З 02.09.2015 року дитина знаходилася в дитячому будинку «Берізка» на державному утриманні, при цьому жодних заходів щодо повернення доньки ОСОБА_1 не вживав, не вирішував її житлове питання та матеріальне забезпечення.

Розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації № 594 від 23.10.2015 року малолітню ОСОБА_3 влаштовано до дитячого будинку.

Рішенням Вінковецького районного суду Хмельницької області від 01.04.2016 року за позовом Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_7 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, вимоги були задоволені частково, малолітню ОСОБА_3 було відібрано у її матері без позбавлення батьківських прав, передано органу опіки, та стягнуто аліменти на утримання дитини.

Розпорядженням № 384 Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 15.07.2016 року ОСОБА_3 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Розпорядженням № 500 Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 21.09.2016 року ОСОБА_2 призначено опікуном над ОСОБА_3.

Згідно з актом № 45 обстеження умов проживання дитини малолітня ОСОБА_3 мешкає в окремій кімнаті разом з донькою опікуна, забезпечена всім необхідним для повноцінного життя та розвитку.

Відповідно до інформації про результати роботи та психологічний стан неповнолітньої ОСОБА_3 № 8/148, що проводився в квітні 2017 року проживання дитини в сім'ї опікуна позитивно вплинуло на її особистісний розвиток.

У 2016 році позивач періодично відвідував доньку, але коштів на її утримання не надав. З часу проживання дитини у опікуна позивач відвідував дитину лише перші два місяці.

Згідно висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 21.04.2017 року № 3479/41/3/103 поновлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно його малолітньої доньки є недоцільним.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з часу винесення рішення про позбавлення позивача батьківських прав, обставини не змінилися та правові підстави для поновлення у батьківських правах відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина.

Підставою для поновлення батьківських прав мають бути не тимчасові, а стійкі зміни поведінки матері чи батька дитини.

Як на зміну своєї поведінки та відношення до малолітньої доньки позивач послався на те, що у жовтні 2015 року померла його колишня дружина, за якою він доглядав, а відтак він вже може створити належні умови для проживання дитини разом з ним, а також на те, що він працює та має стабільний дохід.

Разом з тим зазначені позивачем обставини існували і на час позбавлення його батьківських прав (рішення про позбавлення батьківських прав ухвалене 11.05.2016 року). На час позбавлення батьківських прав позивач працював на тому ж підприємстві. Свідоцтво про смерть колишньої дружини позивач не надав, проте з його пояснень вона померла у жовтні 2015 року, тобто ще за шість місяців до ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав.

Відтак суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що обставини з часу позбавлення позивача батьківських прав не змінилися.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьки повинні матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей.

З часу позбавлення батьківських прав будь - яких коштів на утримання дитини позивач не надавав, одяг, взуття, іграшки для дитини не придбавав. Зазначені обставини підтверджено позивачем у судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги.

Поновлення в батьківських правах можливе лише за умови, що батьки істотно змінили в кращий бік поведінку, спосіб життя і (або) ставлення до виховання дитини. Причому недостатньо одних намірів батьків змінити свою поведінку, необхідно, щоб їх спосіб життя дійсно змінився настільки, що ніяких небезпек і загроз життю і здоров'ю дитини більше не буде, а батьки в змозі належним чином виховувати дитину і захищати її права і інтереси.

Вирішуючи питання про поновлення в батьківських правах, необхідно з'ясувати думку другого з батьків (якщо він не позбавлений батьківських прав), інших осіб, з ким проживає дитина, щодо можливості поновлення позивача у правах. Хоча така думка не є вирішальною, проте вона є суттєвою для ухвалення рішення.

Разом з тим, позивач матір дитини стороною у спорі чи третьою особою не зазначив, що перешкоджає можливості з`ясувати її думку щодо поновлення позивача у батьківських правах.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач зареєстрував дитину через мережу інтернет у реєстрі майбутніх вихованців у дитячі навчальні заклади не спростовують висновків суду, оскільки такі дії не свідчать про те, що питання влаштування дитини у дитячий навчальний заклад вирішено та не є тією обставиною, яка вказує на зміну відношення позивача до питання участі у вихованні та утриманні дитини.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді