Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2017 року Юр»ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., при секретарі Літвіченко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Юрївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Юрївської селищної ради Юр»ївського району Дніпропетровської області, треті особи по справі ОСОБА_2, ОСОБА_3, Юрївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, відділ Держгеокадастру в Юр»ївському районі Дніпропетровської області, Юрївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області,

про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

Встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Юрївської селищної ради Юр»ївського району Дніпропетровської області, площею 6, 069 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 04.12.2012 року, якому вказана земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 025751, виданого Юр»ївською селищною радою Юрївського району Дніпропетровської області 13.02.2002 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначала, що являється спадкоємцем за законом першої черги спадкування після чоловіка ОСОБА_4, померлого 04.12.2012 року, прийнявши спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, а в тому числі і на вищевказану земельну ділянку, у звязку з чим позивачка звернулася за прийняттям спадщини до Юрївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, при цьому інші спадкоємці першої черги за законом, а саме донька померлого ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини на користь позивачки.

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно у вигляді спірної земельної ділянки, площею 6, 069 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Юрївської селищної ради Юр»ївського району Дніпропетровської області позивачці було відмовлено, у зв»язку з відсутністю в останньої правовстановлюючого документу на вищезазначену земельну ділянку, а саме оригіналу Державного акту про право приватної власності спадкодавця на належну йому за життя земельну ділянку.

Посилаючись на ст. ст. 3, 118 120 ЦПК України, ст. ст. 392, 1216 1218, 1225 ЦК України позивачка просила визнати за нею право власності, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 04.12.2012 року, на належну останньому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Юрївської селищної ради Юр»ївського району, площею 6, 069 га..

В судове засідання представник позивача по справі ОСОБА_5 не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому позовні вимоги підтримав повністю та судові витрати по справі просив залишити за позивачем (ас. 49, 103).

Відповідач по справі Юрївська селищна рада Юрївського району Дніпропетровської області, після здійснення заміни первісних відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належним вищевказаним відповідачем відповідно до ухвали суду від 13.06.2017 року (ас. 55-57), в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, при цьому позовні вимоги визнали у повному обсязі (ас. 85).

Треті особи по справі на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3, залучені в статусі таких на підставі ухвали суду від 13.06.2017 року (ас. 55-57), в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, при цьому проти заявлених вимог не заперечували (ас. 101, 102).

Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог Юрївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, при цьому заперечень проти позову не висунули (ас. 98).

Треті особи по справі на стороні відповідача без самостійних вимог відділ Держгеокадастру в Юр»ївському районі Дніпропетровської області та Юрївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, що були залучені до участі у справі на підставі ухвали суду від 11.05.2017 року (ас. 26-29), в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином (ас. 89, 91).

Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності не зявившихся сторін по справі, на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини останніх, при цьому відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові докази по справі, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

- згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КИ № 334606 від 12.10.1995 року позивачка ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Ебель) 12.10.1995 року уклала шлюб з ОСОБА_4 (ас. 8), а отже набула статус дружини останнього.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 495037 від 06.12.2012 року ОСОБА_4 помер 04 грудня 2012 року (ас. 9).

Згідно копії паспорта позивачки серії АЕ № 161128, виданого 20.10.1995 року Юрївським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, остання має дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (після укладення шлюбу ОСОБА_2М.), батьком яких є ОСОБА_4 (ас. 6, 7, 12, 13, 84).

Згідно копії матеріалів спадкової справи до майна померлого 04.12.2012 року ОСОБА_4 № 39/2013, наданою Юрївською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області (ас. 69-84), вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом першої черги спадкування після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, при цьому звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини своєчасно та остання була прийнята нотаріусом (ас. 73), при цьому інші спадкоємці за законом, а зокрема діти померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька, подавши до нотаріальної контори відповідні заяви в установлені законом строки (ас. 71, 72).

Разом з тим, постановою державного нотаріуса Юрївської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.11.2016 року позивачці відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_4 у вигляді належної останньому земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Юрївської селищної ради Юр»ївського району Дніпропетровської області, площею 6, 069 га, у зв»язку з відсутнім у спадкоємця правовстановлюючим документом на земельну ділянку, що належала спадкодавцю, а зокрема відсутністю у позивача оригіналу Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виданого на ім»я ОСОБА_4 (ас. 10).

Відповідно до вимог п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу 11 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України«, який затверджений Наказом МЮУ 22.02.2012 року № 296/5 - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка дійсно не має можливості надати до нотаріальної контори правовстановлюючий документ на земельну ділянку, що належала спадкодавцю, у зв»язку з тим, що у позивачки відсутній оригінал Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виданого за життя ОСОБА_4 та отримати останній, або його дублікат самостійно позивачка не в змозі, оскільки власник майна помер.

Однак, факт належності ОСОБА_4 за життя земельної ділянки на праві приватної власності знайшов своє підтвердження в судовому засіданні наступними доказами:

- згідно копії Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 025751, виданого 13 лютого 2002 року Юр»ївською селищною радою Юрївського району Дніпропетровської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1563, вбачається, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, площею 6, 069 га, розташованої на території Юр»ївської селищної ради Юр»ївського району та переданої останньому для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ас. 11).

Згідно листа відділу Держгеокадастру в Юрївському районі Дніпропетровської області № 0-4-0.182-271/121-17 від 04.07.2017 року ОСОБА_4 дійсно 13.02.2002 року видавався Державний акт серії ІІ-ДП № 025751 , який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1563 (ас. 95).

На основі викладеного, суд приходить до висновку, що спадкодавець в особі ОСОБА_4 на час своєї смерті мав право на спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Юрївської селищної ради Юр»ївського району, площею 6, 069 га на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 025751, виданого Юр»ївською селищною радою Юрївського району Дніпропетровської області 13.02.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1563.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у строки, встановлені ст. 1270 ЦК України та видачі відповідного свідоцтва. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи.

За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу,що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід»ємною частиною правовстановлюючого документа.

З огляду на положення ст. 1216 ЦК України (спадкуванням є перехід прав та обов»язків від фізичної особи, яка померла до спадкоємців), враховуючи, що до позивача перейшло право на земельну ділянку , що належала спадкодавцеві за життя, але отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно в порядку спадкування за законом позивач не в змозі через відсутність у останнього оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно , суд знаходить, що питання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права власності на це майно.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Відтак, право позивача підлягає захисту, шляхом визнання за ним права власності на належну спадкодавцю земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Юрївської селищної ради Юр»ївського району Дніпропетровської області.

Враховуючи волю представника позивача, суд знаходить можливим судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 213, 215, 218, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Юрївської селищної ради Юр»ївського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_4 Киргизської РСР, гр. України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 04 грудня 2012 року, право власності на земельну ділянку, площею 6, 069 га, розташовану на території Юрївської селищної ради Юр»ївського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 025751, виданого 13 лютого 2002 року Юр»ївською селищною радою Юрївського району Дніпропетровської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1563.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя : С.О.Маренич