У Х В А Л А

"20" липня 2017 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.,

при секретарі судового засідання Побєдаш Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 21 заяву позивача про забезпечення позову по цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування реституції, як наслідок недійсності договору дарування укладеного сторонами 16 лютого 2015 року, а саме просить суд накласти арешт на 18/100 частин домоволодіння, що розташовано за адресою: м. Одеса, пров. Східчатий, 21.

Дослідивши надані матеріали, суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, з наступних підстав.

Так, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06.03.2017 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, застосування наслідків недійсності правочину. Судові витрати ОСОБА_2 стягнуто з ОСОБА_1 у розмірі 3243,70 грн. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12.07.2017р. рішення суду першої інстанції залишено в силі.

Згідно до положень ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, яки беруть участь у справі, може вжити заходи по забезпеченню позову.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України, передбачає, що забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, Постановою Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 22.12.2006 року передбачено, що судам слід врахувати, що вжиті заходи забезпечення позову повинні бути обґрунтованими.

Відповідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до ст. 14 ЦПК України та ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Застосування заходів забезпечення позову про які просить заявник суттєво обмежить права та інтереси інших учасників процесу.

Окрім того, суддя вирішуючи вимоги заяви керується Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, в п.2 якої зазначено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Суд вважає, що дана заява направлена на зупинення виконання рішення суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст.151-153, 208-210, 293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову по цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-ти денний строк з отримання ухвали.

Суддя: В.К. Кисельов