Номер провадження: 22-ц/785/2401/17
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Черевка П.М.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської автомобільної школи №2 Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати,

встановила:

Позивач звернувся до суду з вимогами та просив стягнути з Одеської автомобільної школи №2 Товариства сприяння обороні України, , на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу внаслідок звільнення без законної правової підстави, починаючи з 09 лютого 2015 року по день фактичного поновлення на роботі у сумі 62 316,48 грн (шістдесят дві тисячі триста шістнадцять гривень сорок вісім копійок) та середній заробіток за час затримки виплати належних працівникові грошових коштів за весь час затримки виплати з моменту звільнення - 09 лютого 2015 року по день фактичного розрахунку внаслідок порушення роботодавцем обов'язку щодо розрахунку при звільнені у сумі 80 697,60 грн (вісімдесят тисяч шістсот дев'яносто сім гривень шістдесят копійок). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 березня 2016 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси визнано недійсним укладений між головою Одеської обласної організації товариства сприяння обороні України і ОСОБА_2 контракт № 3 від 07 лютого 2014 року про призначення ОСОБА_2 на посаду директора Одеської автомобільної школи №2 Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України - в частині визначення строку цього контракту; визнано незаконним звільнення ОСОБА_2 з посади директора Одеської автомобільної школи №2 Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України за п.2 ст.36 КЗпП України на підставі наказу Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України №9-ос від 09 лютого 2015 року та поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді директора Одеської автомобільної школи №2 Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України. Разом з тим, заборгованість по заробітній платні та середню заробітну плату по цей час не стягнуто, оскільки виплати по заробітній платі здійснюються Одеською автомобільною школою №2 Одеської обласної організації ТСО України, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

У судове засідання представники сторін подали заяви, відповідно до яких просили розглянути справу за їх відсутності, при цьому позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити повністю, представник відповідача позовні вимоги визнав повністю.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено.

Стягнуто з Одеської автомобільної школи №2 Товариства сприяння обороні України, , на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу внаслідок звільнення без законної правової підстави, починаючи з 09 лютого 2015 року по день фактичного поновлення на роботі, у сумі 62 316,48 грн (шістдесят дві тисячі триста шістнадцять гривень сорок вісім копійок).

Стягнуто з Одеської автомобільної школи №2 Товариства сприяння обороні України, , на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виплати належних працівникові грошових коштів за весь час затримки виплати з моменту звільнення - 09 лютого 2015 року по день фактичного розрахунку внаслідок порушення роботодавцем обов'язку щодо розрахунку при звільнені у сумі 80 697,60 грн (вісімдесят тисяч шістсот дев'яносто сім гривень шістдесят копійок).

Стягнуто з Одеської автомобільної школи №2 Товариства сприяння обороні України, , судовий збір у розмірі 1430 гривень 14 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

На вказане рішення суду Одеська обласна організація Товариства сприяння обороні України подало апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржуване рішення в частині вимог щодо стягнення з Одеської автомобільної школи №2 Товариства сприяння обороні України, , на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу внаслідок звільнення без законної правової підстави, починаючи з 09 лютого 2015 року по день фактичного поновлення на роботі, у сумі 62 316,48 грн (шістдесят дві тисячі триста шістнадцять гривень сорок вісім копійок) та скасувати рішення в частині стягнення з Одеської автомобільної школи №2 Товариства сприяння обороні України, , на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виплати належних працівникові грошових коштів за весь час затримки виплати з моменту звільнення - 09 лютого 2015 року по день фактичного розрахунку внаслідок порушення роботодавцем обов'язку щодо розрахунку при звільнені у сумі 80 697,60 грн (вісімдесят тисяч шістсот дев'яносто сім гривень шістдесят копійок), посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та застосував необхідні норми матеріального права.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

Відповідно до ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

20 березня 2016 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси визнано недійсним укладений між головою Одеської обласної організації товариства сприяння обороні України і ОСОБА_2 контракт № 3 від 07 лютого 2014 року про призначення ОСОБА_2 на посаду директора Одеської автомобільної школи №2 Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України - в частині визначення строку цього контракту; визнано незаконним звільнення ОСОБА_2 з посади директора Одеської автомобільної школи №2 Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України за п.2 ст.36 КЗпП України на підставі наказу Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України №9-ос від 09 лютого 2015 року та поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді директора Одеської автомобільної школи №2 Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України.

Разом з тим, заборгованість по заробітній платні та середню заробітну плату по цей час не стягнуто, оскільки виплати по заробітній платі здійснюються Одеською автомобільною школою №2 Одеської обласної організації ТСО України.

Заробітну плату директору Одеської автомобільної школи № 2 Одеської обласної організації ТСО України ОСОБА_2 зобов'язана виплачувати Одеська автомобільна школа №2, а відповідно до п.4.1 контракту з керівником навчального закладу Товариства сприяння обороні від 07.02.2014 року укладеного між Одеською обласною організацією ТСО України в особі Голови Одеської обласної організації ТСО України ОСОБА_3 та громадянином ОСОБА_2, керівнику навчального закладу ОСОБА_2 за виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, виплачується заробітна плата, що містить у собі: щомісячний посадовий оклад, відповідно до діючого штатного розкладу Одеської автомобільної школи №2 Одеської обласної організації ТСО України; щомісячна надбавка за складність і напруженість у роботі згідно діючого наказу поточного року про надбавки до посадового окладу керівникам; щомісячна процентна надбавка за стаж педагогічної роботи, згідно наказу Голови Одеської обласної організації ТСО України; інші доплати, надбавки, премії, згідно наказів Голови Одеської обласної організації ТСО України.

Відповідно до абз.2 ст.32 Постанови Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Такі обчислення здійснюються у відповідності до Постанови КМУ №100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Через незаконне звільнення 09 лютого 2015 року до моменту поновлення на посаді директора Одеської автомобільної школи № 2 Одеської обласної організації ТСО України згідно з наказом Одеської обласної організації ТСО України № 9 - 22 березня 2016 року загальна сума заробітку за час вимушеного прогулу підлягає виплаті у наступному розмірі.

Відповідно до Довідки № 12 від 05.02.2015 року, заробітна плата за грудень 2014 року становила 7910,91 грн, за січень 2015 року - 1728 грн.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 становила 224 грн 16 коп., що підтверджується розрахунками:

7910,91 грн + 1728,00 грн/43 роб.дня = 224,16 грн.

Всього з моменту звільнення з посади директора Одеської автомобільної школи № 2 Одеської обласної організації ТСО України - 09 лютого 2015 року до моменту поновлення на посаді директора Одеської автомобільної ніколи № 2 Одеської обласної організації ТСО України - 22 березня 2016 року пройшло 278 робочих дні без урахування вихідних і святкових днів, стягненню підлягає середній заробіток за 278 робочих дні по момент поновлення на посаді - 22 березня 2016 року в наступному розмірі, що підтверджується відповідними розрахунками:

224,16 х 278= 62 316,48 грн.

Таким чином, стягненню з Одеської автомобільної школи №2 Товариства сприяння обороні України, , на користь ОСОБА_2, дійсно підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу внаслідок звільнення без законної правової підстави, починаючи з 09 лютого 2015 року по день фактичного поновлення на роботі - 22 березня 2016 року, у сумі 62 316,48 грн (шістдесят дві тисячі триста шістнадцять гривень сорок вісім копійок).

Щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати по день фактичного розрахунку, суд обґрунтовано виходив з наступного.

Власник підприємства при звільненні з посади директора Одеської автомобільної школи № 2 Одеської обласної організації ТСО України ОСОБА_2 порушив ч. 1 ст. 47 КЗпП України, де зазначається наступне: «Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до довідки виданої ОСОБА_2 18 липня 2016 року, заборгованість не виплаченої заробітної плати за січень 2015 року складає 1390 гривень.

Відповідно до абз.3 ст.32 Постанови Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку зв'язку з затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Однак у день звільнення 09 лютого 2015 року ОСОБА_2, жодних розрахунків з заробітної плати не отримував, внаслідок чого виникла заборгованість з заробітної плати з вини відповідача. Спору про розмір заробітної плати не було.

Відповідно до Довідки № 12 від 05.02.2015 року, заробітна плата за грудень 2014 року становила 7910,91 грн, за січень 2015 року - 1728,00 грн.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 становила 224 грн 16 коп., що підтверджується розрахунками:

7910,91 грн + 1728,00 грн/43 роб дня = 224,16 грн.

Всього з 09 лютого 2015 року по фактичну дату подачі позову про стягнення заборгованості по середній заробітній платі - 22 липня 2016 року. Разом у цей період пройшло 360 робочих днів, відповідно до розрахунків заборгованість складає :

224,16 х 360 =80 697,60 грн.

Отже, з огляду на вищевикладені обставини з Одеської автомобільної школи №2 Товариства сприяння обороні України, , на користь ОСОБА_2 дійсно підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виплати належних працівникові грошових коштів за весь час затримки виплати по фактичну дату подачі позову про стягнення заборгованості по середній заробітній платі у сумі 80 697,60 грн (вісімдесят тисяч шістсот дев'яносто сім гривень шістдесят копійок).

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами у судовому засіданні, не підлягають доказуванню.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Інших вимог позивач не заявляв, згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1430 гривень 14 копійок як 1% від суми задоволеного позову із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Представник апелянта не довів обставини, на які посилався як на підставу апеляційної скарги.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують наведені вище висновки суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко