Провадження № 2/127/4552/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

14 липня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, яка подана її представником ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину майна, що є спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, яка подана її представником ОСОБА_2, до ОСОБА_3, в якій фактично просила:

- визнати прибудову «А3» площею 42,9 кв.м до житлового будинку №35а по вулиці Марії Литвиненко-Вольгемут в місті Вінниці, обєктом спільної сумісної власності позивача та відповідача та провести розподіл майна;

- визнати за позивачем право власності на ? частину прибудову «А3» площею 42,9 кв.м до житлового будинку №35а по вулиці Марії Литвиненко-Вольгемут в місті Вінниці.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху, з огляду на таке.

Статтею 119 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту позовних заяв, зокрема відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Як уже зазначено вище та вбачається з позовної заяви позивачем при звернені до суду заявлено дві позовних вимоги, одна з яких вимога немайнового характеру (визнати прибудову обєктом спільної сумісної власності) та одна вимога майнового характеру (визнання права власності на частину майна).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 13 Постанови від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснив судам, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Отже, при зверненні до суду з даною позовною заявою позивачу необхідно сплатити судовий збір за кожну з позовних вимог - як немайнового характеру, так і за вимогу майнового характеру.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на даний час становить 640 грн.

Тобто з немайнової вимог позивачу необхідно сплатити 640 грн.

Однак, доказів сплати судового збору з немайнової вимоги позивачем не додано.

Разом з тим, згідно з п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При зверненні до суду позивачем, згідно квитанції від 04.07.2017р. сплачено судовий збір в розмірі 884,86 грн., який обраховано виходячи з інвентаризаційної вартості прибудови.

Однак, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна, а відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

Отже, визначення ціни позову з урахуванням інвентаризаційної вартості прибудови не узгоджується з вимогами статті 80 ЦПК України

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» N2658-III звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених

процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна. (ч. 2 Закону N2658-III).

Таким чином, для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно:

- визначити ціну позову виходячи зі звіту про оцінку майна, який відповідатиме вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»;

- сплатити судовий збір з вимоги про визнання права власності на прибудову в розмірі 1% ціни позову визначеної виходячи зі звіту про оцінку майна;

- сплатити судовий збір з вимоги немайнового характеру в сумі 640,00 грн.

Статтею 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Виходячи з наведеного вище, позовна заява ОСОБА_1, яка подана її представником ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину майна, що є спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя, підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, яка подана її представником ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину майна, що є спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя, залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати 5 (пяти) днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: