Ухвала

іменем україни

12 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Євграфової Є.П.,

ІзмайловоїТ.Л., Карпенко С.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» про стягнення індексації заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Укргазвидобування» про стягнення індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати у загальному розмірі 145 759 грн 09 коп. та відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 1999 року працювала в ПАТ «Укргазвидобування» на різних посадах, остання з яких - головний фахівець відділу видобутку газу, газового конденсату та нафти управління видобутку та підготовки вуглеводів.

02 грудня 2013 року згідно з наказом № 98-к її звільнено із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 квітня 2014 року, яке набрало законної сили, з ПАТ «Укргазвидобування» на її користь на підставі п. 2.6 Галузевої угоди на 2012 року-2014 року стягнуто, крім іншого, допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку у сумі 39 тис. грн, які не були виплачені при звільненні.

Вважала, що, оскільки при звільнені відповідач ухилився від виконання свого обов'язку провести в день звільнення виплату всіх сум, належних їй від підприємства, ПАТ «Укргазвидобування» має сплатити компенсацію за час затримки до дня фактичного розрахунку за період з 03 грудня 2013 року до 15 жовтня 2014 року в сумі 139 447 грн 44 коп. Також просила стягнути з ПАТ «Укргазвидобування» індексацію невчасно сплачених 39 тис. грн за період з грудня 2013 року до жовтня 2015 року відповідно до ч. 5 ст. 95 КЗпП України, яка, на її думку, складає 6 311 грн 65 коп. Крім того, просила стягнути з підприємства на її користь 3 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 108 459 грн 12 коп., 6 311 грн 65 коп. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати та 1 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «Укргазвидобування» просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що правовою підставою до задоволення позову про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати позивачем зазначено ст. 117 КЗпП України, яка спірних відносин не регулює, а відтак відсутні правові підстав для задоволення позову, оскільки позивачем обрано неправильний спосіб захисту свого порушеного права. Оскільки позивачу не була вчасно сплачена допомога, яка виплачується при скороченні працівника, що має разовий характер, ця допомога не підлягає індексації згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, виходив з того, що ПАТ «Укргазвидобування» при звільненні позивача не здійснив у повному обсязі розрахунки в день звільнення, а саме: не сплатив додаткову допомогу при скороченні, передбачену положенням п. 2.6 Галузевої угоди на 2012 року-2014 роки. Крім того, сума несвоєчасно сплачених при звільненні позивача коштів складає 39 тис. грн. З урахуванням індексу споживчих цін за період невиплати доходу з січня 2013 року до вересня 2014 року, приросту індексу споживчих цін, сума компенсації складає 6 311 грн 65 коп. Також апеляційний суд дійшов висновку про відшкодування моральної шкоди - у розмірі 1 тис. грн., оскільки відповідач порушив права позивача, не виплативши при звільненні матеріальну допомогу, передбачену положенням п. 2.6 Галузевої угоди на 2012-2014 року у розмірі 39 000 грн.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він зроблений із неповним з'ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом установлено, що 02 грудня 2013 року згідно наказу № 98-к ОСОБА_3 звільнено з посади головного фахівця відділу видобутку газу, газового конденсату та нафти управління видобутку та підготовки вуглеводів ПАТ «Укргазвидобування» за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 квітня 2014 року у справі, яке набрало законної сили, з ПАТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_3 стягнуто, крім іншого, допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку у сумі 39 000 грн. та 1000 грн заподіяної моральної шкоди.

Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 квітня 2014 року вбачається, що відповідач не виконав умови п. 2.6 Галузевої угоди та не виплатив ОСОБА_3 в день звільнення допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку у сумі 39 тис. грн, тому факт затримки розрахунку при звільненні є встановленим.

З матеріалів справи вбачається, що ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві 21 серпня 2014 року відкрито виконавче провадження № 444478315 з примусового виконання виконавчого листа від 20 серпня 2014 року № 2/756/1332/2014 про стягнення з ПАТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_3 допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку у сумі 39 000 грн. та 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Згідно платіжного доручення № 1650 від 05 вересня 2014 року ПАТ «Укргазвидобування» сплатило кошти на рахунок ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві у розмірі 40 000 грн. 05 вересня 2014 року на погашення боргу за виконавчим листом в справі №2/756/1332/2014, у якій було винесено рішення від 07 квітня 2014 року на користь ОСОБА_3

Апеляційний суд при розрахунку середнього заробітку за час затримки взяв за основу середньоденний заробіток позивача у розмірі 645 грн 59 коп. відповідно до розрахунку, який міститься в матеріалах справи (а. с. 19).

Із платіжного доручення від 05 вересня 2014 року № 1650 вбачається, що ПАТ «Укргазвидобування» перерахувало 05 вересня 2014 року на рахунок ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 40 тис. грн на погашення боргу за виконавчим листом Оболонського районного суду м. Києва в справі № 756/1332/2014, в якій було ухвалено рішення від 07 квітня 2014 року про стягнення на користь ОСОБА_3 вказаної суми (а. с. 42).

З урахуванням того, що в порядку виконання рішення суду заборгованість із заробітної плати ОСОБА_3 була перерахована ПАТ «Укргазвидобування» на рахунок ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 05 вересня 2014 року, ОСОБА_3 була звільнена 02 грудня 2013 року, апеляційний суд вважав час затримки з 02 грудня 2013 року до 05 вересня 2014 року - 168 робочих днів, стягненню підлягає 108 459 грн 12 коп.

Статтею 15 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 33 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції від 1 січня 2003 року), згідно з нормами ст. ст. 1, 2 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 %. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

На підставі ч. 5 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», в разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку з індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з 06 березня 2003 року (дати опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (01 січня 2001 року).

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Пунктом 2.1 Колективного договору Національної акціонерної компанії «Нафтогаз Україна» дочірньої компанії «Укргазвидобування» на 2012-2014 роки визначено, що у сфері гарантій забезпечення зайнятості та захисту звільнених працівників керуються чинним законодавством України, Генеральною та Галузевою угодою.

Пунктом 1.6 Галузевої угоди передбачено, що умови колективних договорів, що погіршують порівняно з чинним законодавством і цією Угодою становище працівників, є недійсним.

Пунктом 2.6 Галузевої у годи передбачено, що працівникам вивільненим у зв'язку з ліквідацією або реорганізацією Підприємства, скороченням чисельності чи штату працівників, крім вихідної допомоги, передбаченої чинним законодавством, за рахунок коштів підприємства виплачується допомога, що встановлюється колдоговором, залежно від загального стажу роботи Підприємства галузі, але не менше: чоловікам зі стажем роботи: до 10 років - місячного середнього заробітку.

У разі звільнення працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, здійснюються в день звільнення.

На момент підписання та реєстрації Галузевої угоди, ПАТ «Укргазвидобування» було Дочірньою компанією «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України», який є стороною Галузевої угоди. У 2012 році ДК «Укргазвидобування» відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 № 360-р реорганізовано шляхом перетворення в ПАТ «Укргазвидобування» управління корпоративними правами ПАТ «Укргазвидобування» здійснює НАК «Нафтогаз України» за погодженням з Міненерговугілля.

Статтею 108 ЦК України визначено, що перетворення юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи, тобто ПАТ «Укргазвидобування» повинна виконувати всі договірні зобов'язання, взяті на себе ДК «Укргазвидобування», в тому числі і умови Галузевої угоди та колективного договору ДК «Укргазвидобування», укладеного в грудні 2011 року терміном на три роки.

Міністерство енергетики та вугільної промисловості України своїм листом від 22 грудня 2013 року № 2/14-4993 підтвердило, що положення Галузевої Угоди є обов'язковими для виконання публічними акціонерними товариствами, які на момент підписання цієї Угоди були дочірніми компаніями, зокрема і ПАТ «Укргазвидобування».

Крім цього Територіальна державна інспекція з питань праці у м. Києві надала ПАТ «Укргазвидобування» припис від 27 січня 2014 року № 26-10-28/75-28 з вимогою виконання відповідачем вимог Галузевої угоди щодо виплат вихідної допомоги при звільненні працівників у зв'язку з скороченням штату.

20 березня 2014 року Окружний адміністративний суд м. Києва у справі № 826/1190/14 за позовом ПАТ «Укргазвидобування» до Територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві про визнання протиправним та скасування припису від 27 січня 2014 року № 26-10-28/75-28 у задоволенні адміністративного позову відповідачу відмовив.

01 липня 2014 року Київський апеляційний адміністративний суд залишив без змін постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 березня 2014 року.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» зарплата включає «інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.»

Відповідно до п. 2.6. Галузевої угоди вказано, що «працівникам, вивільненим у зв'язку з реорганізацією підприємств, скороченням чисельності, крім вихідної допомоги, передбаченої чинним законодавством, за рахунок коштів Підприємства виплачується допомога, що встановлюється колективним договором залежно від загального стажу роботи на підприємствах галузі, але не менше: жінкам зі стажем роботи:понад 12 років - тримісячного середнього заробітку...».

Тобто допомога, вказана в п.2.6. Галузевої угоди, відноситься до «інших виплат, які не передбачені актами чинного законодавства» (окрім Галузевої угоди), встановлена додатково до вихідної допомоги при припиненні трудового договору, і відповідно до ст. 2. «Структура заробітної плати» Закону України «Про оплату праці» є частиною заробітної плати.

Підпунктом 14.1.148 ст.14 Податкового кодексу України також встановлено, що заробітна плата - це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються у зв'язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Крім того, згідно п.2.2.2 та 2.3.2 Інструкції зі статистики заробітної плати до фонду оплати праці відноситься премії та винагороди, у тому числі за вислугу років та винагороди за підсумками роботи за рік, а також щорічні винагороди за вислугу років (стаж роботи).

З таких обставин допомога, передбачена п. 2.6 Галузевої угоди, входить до складу заробітної плати, як така, що встановлена колективним договором і підлягає виплаті у сороки, визначені ст. 116 КЗпП України.

Суми індексації заробітної плати та компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовими частинами заробітної плати (додаткова заробітна плата).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ПАТ «Укргазвидобування» при звільненні позивача, не здійснив у повному обсязі розрахунки в день звільнення, а саме не сплатив додаткову допомогу при скороченні, передбачену положенням п. 2.6 Галузевої угоди на 2012-2014 роки.

Позивачу не була вчасно сплачена допомога, яка передбачена п. 2.6 Галузевої угоди та входить до складу заробітної плати, як така, що встановлена колективним договором і підлягає компенсації.

Сума несвоєчасно сплачених при звільненні позивача коштів складає 39 000 грн. Індекс споживчих цін за період невиплати доходу з січня 2013 року по вересень 2014 року (строк зазначено у межах позовних вимог) складає 116,18 %. Приріст індексу споживчих цін за період невиплати заробітної плати складає 116,18 % - 100 % =16,18 %.

Сума компенсації складає (39 000 грн х 16,18 %) : 100 = 6 311,65 грн.

Статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

У п. 25 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз'яснено, що непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 рокуу справі № 1-5/2012 вирішено, що в аспекті конституційного звернення положення ч. 1 ст. 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Тобто, початок перебігу тримісячного строку звернення із заявою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки починається з наступного дня після виплати всіх належних позивачеві при звільненні сум, а не з дня його звільнення з роботи.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що 05 вересня 2014 року платіжним дорученням № НОМЕР_1 «Укргазвидобування» сплатило по виконавчому провадженню № 44478315 на рахунок ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві кошти в сумі 40 000 грн.

Тому, 05 вересня 2014 року є датою остаточного та фактичного розрахунку з позивачем, а тримісячний строк, встановлений ст. 233 КЗпП України, сплив 04 грудня 2014 року, з позовом позивач звернувся у березні 2015 року.

Однак суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводів сторін, не з'ясував дійсні обставини справи, а тому ухвалив неправильне рішення.

Вирішуючи спір по суті, на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції не перевірив чи пропущено позивачем строку звернення до суду, встановлений ст. 233 КЗпП України.

За таких обставин, коли фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко