АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

18 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

секретаря: Синявського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика»

на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» про заміну сторони виконавчого провадження

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2017 року заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (далі - ТОВ «ФК «Позика») звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору факторингу від 02.12.2016, укладеного між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») та Товариством з обмеженою відвіповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив» (далі - ТОВ «ФК «Фінактив»), а в подальшому договору факторингу від 12.12.2016, укладеного між ТОВ «ФК «Фінактив» та ТОВ «ФК «Позика», до останнього перейшло право грошової вимоги за зобов'язаннями ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, заявник звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення питання заміни сторони виконавчого провадження, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги зазначив, що відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що за змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється його правонаступником.

Вважав, що при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження, суд не сприяв заінтересованим особам у поданні доказів шляхом направлення запитів до державної виконавчої служби щодо витребування інформації про відкриття виконавчого провадження.

За вказаних обставин просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року.

Представник ТОВ «ФК «Позика» - Ненахов О.О. в судовому засіданні аеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених в ній.

Інші особи, які беруть участь у справі, відповідно до ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, своїх представників не направили, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ТОВ «ФК «Позика» - Ненахова О.О., перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 травня 2013 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») та стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в сумі 327 419,32 грн. та судовий збір у сумі 3 219,00 грн. (а.с. 133-134).

07 лютого 2014 року представник ПАТ «УкрСиббанк» - Дзюбенко Р.В. отримав два виконавчі листи на виконання вказаного вище рішення (а.с. 138).

Матеріали справи не містять доказів відкриття виконавчого провадження за виконавчими листами, які видані Святошинським районним судом м. Києва на виконання рішення цього ж суду від 28.05.2013.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що цивільним процесуальним законодавством та Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено заміну стягувача у справі, яка закінчена рішенням суду.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 02 грудня 2016 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Фінактив» укладено договір факторингу № 50/1, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 0 від 27.12.2006, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, договором поруки № 83286 від 27.12.2006, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, перейшло до ТОВ «ФК «Фінактив».

12 грудня 2016 між ТОВ «ФК «Фінактив» та ТОВ «ФК «Позика» укладено договір факторингу № 50/1-1, за умовами якого до ТОВ «ФК «Позика» пейшло право грошової вимоги кредитним договором № 0 від 27.12.2006, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, договором поруки № 83286 від 27.12.2006, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобвоязанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 512 ЦК України).

У відповідності до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, 378 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із наведених положень закону, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконачого провадження.

Отже, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Ураховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що правонаступник кредитора не має права звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження після ухвалення судового рішення на користь первісного кредитора за відсутності виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду.

При цьому, дійшовши такого висновку, суд перошої інстанції не сприяв повному та всебічному з'ясуванню обставин у даному питанні щодо заміни сторони виконачого провадження.

Так, відповідно до положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України, на суд покладено певні обов'язки зі створення для сторін змагального процесу, зокрема, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи; роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Зазначене свідчить, що суд першої інстанції не виконав, покладених на нього обов'язків щодо сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження, у зв'язку з чим було порушено порядок, встановлений для вирішення цього питання.

Пунктом 3 статті 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року - скасувати та передати питання про заміну сторони виконавчого провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2608/18185/12

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8377/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Величко Т.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.