Справа № 536/525/17
18 липня 2017 року м. Кременчук
Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:
Головуючого судді - Колотієвського О.О.,
при секретарі - Курбановій В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Агрофірми «Вересень» про визнання договору оренди земельної ділянки розірваним та повернення земельної ділянки,-
27 березня 2017 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 з позовною заявою до Агрофірми «Вересень» про визнання договору оренди земельної ділянки розірваним та повернення земельної ділянки.
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 обґрунтував зазначений позов тим, що Позивач є власником земельної ділянки, розташованої на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 3,31 га.
Обидві сторони на час укладення правочину мали необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Згідно п.36 вказаного Договору передбачено: «Розірвання договору в односторонньому порядку допускається.» Даний пункт договору був в тексті Договору на момент його підписання, а отже сторони на час укладення цього договору погоджувалися на таку умову щодо одностороннього розірвання будь-якою стороною договору.
У зв'язку з бажанням самостійно обробляти земельну ділянку, Позивач, керуючись вказаним пунктом Договору, звернувся до Відповідача листом з питання розірвання договору та повернення земельної ділянки, про отримання якого свідчить поштове повідомлення про його вручення Відповідачу 14.02.2017 року. Але відповіді Позивач від Відповідача так і не отримав, земельну ділянку йому не повернув, що свідчить про його не бажання виконати вказані вимоги добровільно та змушує Позивача звернутися за захистом свого права до суду.
Позивач вважає, що вказаний пункт 36 Договору, виходячи з змісту та логіки інших пунктів Договору, не пов'язаний, не суперечить та не спростовує їх. Так п.п.34 та 35 Договору передбачені підстави його припинення, а п.36 передбачено розірвання Договору без обумовлення права на його застосування настанням будь-яких подій чи взаємозв'язку з п.34 та 35 Договору.
У зв'язку з цим, Позивач вважає мотивованим та обґрунтованим своє волевиявлення, спрямоване у вигляді листа до Відповідача про розірвання Договору оренди в односторонньому порядку з вимогою про повернення йому земельної ділянки.
Враховуючи, що Договір фактично розірвано Позивачем, що зафіксовано в його письмовому зверненні до Відповідача, але це не визнається Відповідачем.
Зобов'язати Агрофірму «Вересень» передати ОСОБА_4 за Актом приймання-передачі належну йому земельну ділянку, розташовану на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області кадастровий номер НОМЕР_1 загальною площею 3,31 га в стані, переданому в оренду.
Стягнути з Агрофірми «Вересень» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 1 280 гривень.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися. На адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечували.
Представник відповідача Агрофірми «Вересень» в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України).
Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне:
Позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, розташованої на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 3,31 га., що підтверджується Державним актом на право власності на землю: серія НОМЕР_2, виданого Гориславською сільською радою 12.09.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів за № 178.
Обидві сторони на час укладення правочину мали необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Згідно ст. 11,13,15 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини; цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно п.36 вказаного Договору передбачено: «Розірвання договору в односторонньому порядку допускається.» Даний пункт договору був в тексті Договору на момент його підписання, а отже сторони на час укладення цього договору погоджувалися на таку умову щодо одностороннього розірвання будь-якою стороною договору.
У зв'язку з бажанням самостійно обробляти земельну ділянку, Позивач, керуючись вказаним пунктом Договору, звернувся до Відповідача листом з питання розірвання договору та повернення земельної ділянки, про отримання якого свідчить поштове повідомлення про його вручення Відповідачу 14.02.2017 року. Але відповіді Позивач від Відповідача так і не отримав, земельну ділянку йому не повернув, що свідчить про його не бажання виконати вказані вимоги добровільно та змушує Позивача звернутися за захистом свого права до суду.
Позивач вважає, що вказаний пункт 36 Договору, виходячи з змісту та логіки інших пунктів Договору, не пов'язаний, не суперечить та не спростовує їх. Так п.п.34 та 35 Договору передбачені підстави його припинення, а п.36 передбачено розірвання Договору без обумовлення права на його застосування настанням будь-яких подій чи взаємозв'язку з п.34 та 35 Договору.
Згідно ч.3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» у редакції від 04.06.2008 pоку, яка була чинною на час укладення спірного договору оренди, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди, землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Як вказувалося вище, пунктом 36 укладеного між сторонами Договору оренди передбачено, що розірвання договору в односторонньому порядку допускається.
Згідно ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Згідно ст.ст. 203, 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав: б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Враховуючи, що договір фактично розірвано позивачем, що зафіксовано в його письмовому зверненні до відповідача, але це не визнається відповідачем, суд вважає, що позов обґрунтовано, укладений договір не суперечить вимогам закону, розірвання позивачем договору є його волевиявленням та не суперечить умовам вказаного договору, тому договір підлягає розірванню з зобов'язанням відповідача повернути позивачу ОСОБА_1 належну йому на праві приватної власності земельні ділянки.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрат складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Позивачем ОСОБА_1 при подачі позову було сплачено судовий збір в розмірі 1280 гривень, позовні вимоги задоволені в повному обсязі, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Агрофірми «Вересень» на користь позивача судових витрат у виді судового збору у розмірі 1280 гривень.
Керуючись, ст.ст. 10,11,60,88,209,212,214,215, 224 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Агрофірми «Вересень» про визнання договору оренди земельної ділянки розірваним та повернення земельної ділянки - задовольнити.
Зобов'язати Агрофірму «Вересень» передати ОСОБА_1 за Актом приймання-передачі належну йому земельну ділянку, розташовану на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області кадастровий номер НОМЕР_1 загальною площею 3,31 га в стані, переданому в оренду.
Стягнути з Агрофірми «Вересень» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 1 280 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя О. О. Колотієвський