Справа № 202/4403/17
Провадження № 4-с/202/42/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Полтава-банк» на дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року представник ПАТ «Полтава-банк» звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська зі скаргою на дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 В обґрунтування скарги зазначив, що 14 квітня 2017 року ПАТ «Полтава-банк» направило на адресу Індустріального ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області заяву про відкриття та здійснення виконавчого провадження для примусового виконання виконавчого листа від 12 січня 2016 року, виданого для виконання Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська від 12 лютого 2013 року. 26 червня 2017 року на адресу ПАТ «Полтава-банк» надійшло Повідомлення державного виконавця від 27 квітня 2017 року про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання з підстав відсутності у виконавчому документі інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків. Вважає дане повідомлення незаконним, у звязку із чим просить суд визнати неправомірним вищезазначене повідомлення про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобовязати Індустріальний ВДВС Дніпропетровського МУЮ вирішити питання про відкриття та здійснити виконавче провадження згідно виконавчого листа Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі № 0417/12546/2012 від 12 січня 2016 року.

Представник заявника у судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі.

Представник Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Через канцелярію суду надав заперечення на скаргу в якій просив у її задоволенні відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст.386 ЦПК України неявка в судове засідання заявника або заінтересованої особи, яким повідомлено про час і місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 лютого 2013 року, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Полтава-банк» за кредитним договором №6 від 28 березня 2008 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 28 березня 2008 року, укладеним між ПАТ «Полтава-банк» та ОСОБА_4, а саме квартиру АДРЕСА_1. На підставі вказаного рішення 12 січня 2016 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська був виданий виконавчий лист № 0417/2546/2012.

27 квітня 2017 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було винесено повідомлення про повернення вищезазначеного виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, у звязку із тим, що у виконавчому документі відсутня інформація про реєстраційний номер облікової картки платника податків, яку ПАТ «Полтава-банк» отримало26 червня 2017 року.

Статтею 383 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Частиною 1 ст. 14 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Пунктом 7 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII передбачено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Суд зазначає, що на час видачі виконавчого листа (станом на 12 січня 2016 року) спеціальним законом, який визначав умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, згідно з п. 7 Розділу XIII Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404 - VIII, був Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (надалі Закон № 606-XIV).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону № 606-XIV, у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків, крім випадку ухвалення постанови про накладення на особу адміністративного стягнення за неповагу до суду) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Відповідно до ч.2 ст.32 Конституції України й ч. 1 ст. 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частина 1 ст. 18 Закону № 606-XIV містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено й реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст.18 цього Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим, п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. Вищезазначене право також закріплено п.3 ч.3 ст. 18 чинного ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Тому відсутність у виконавчому листі реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника не може бути підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21 травня 2014 справа №6-45цс14 та від 25 червня 2014 року справа № 6-62цс14, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Отже, у разі не зазначення реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника (фізичної особи) у рішенні суду, виконавчому документі, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV (який діяв на час видачі виконавчого листа) та п. 3 ч. 3 ст. 11 чинного Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу із запитом про витребування реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника.

В рішенні Європейського суду з прав людини за позовом ОСОБА_5 проти Держава Україна від 15 січня 2010 року зазначено, що обовязковість судових рішень (яка передбачає і їх виконуваність) гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод, оскільки у протилежному випадку право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обовязкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін.

Відмовляючи у відкритті виконавчого провадження з підстав не зазначення у виконавчому документі індивідуального ідентифікаційного номеру боржника, державний виконавець не звернув увагу, що в даному випадку відсутність вказаних даних у виконавчому листі не перешкоджає примусовому виконанню рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 шляхом її реалізації з прилюдних торгів. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 386, 387 ЦПК України, ст.ст. 2, 5, 7, 25, 31 ст. 47, 76, 82 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Полтава-Банк» на дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області задовольнити.

Визнати неправомірним повідомлення державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №2191від 27 квітня 2017 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа Індустріального районного суду м.Дніпрорпетровська по справі №0417/12546/2012 від 12 січня 2016 року.

Зобовязати Індустріальний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вирішити питання про відкриття виконавчого провадження згідно виконавчого листа Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі № 0417/12546/2012 від 12.01.2016 року.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська на протязі п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

Суддя Волошин Є.В.